АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: зобовязання Доповідач: Даниленко В.М вчинити певні дії
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2011 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

при секретарі : Коліснику Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» (далі: КП ВТП «Вода») про покладення обовязку провести повірку водолічильника, здійснення перерахунку плати житлово-комунальних послуг з водопостачання за його показниками та проведення в подальшому нарахування плати згідно даних лічильника води, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в подальшому уточненим, у якому вказував на те, що він є споживачем житлово-комунальних послуг з холодного водопостачання, які надаються відповідачем - КП ВТП «Вода», як виконавцем цих послуг.

У жовтні 2002 року в його квартирі був встановлений лічильник холодної води, який опломбований представниками відповідача та узятий останнім на абонентський облік.

З того часу позивач оплачує надані йому послуги з холодного водопостачання відповідно до показань цього квартирного засобу обліку.

Міжповірочний інтервал для проведення періодичної державної метрологічної повірки наявного в квартирі позивача засобу обліку спожитої холодної води спливав у IV кварталі 2009 року, в звязку з чим він неодноразово звертався до відповідача, як виконавця комунальних послуг з холодного водопостачання, з заявою про проведення такої чергової повірки, у тому числі, що стосується демонтажу, транспортування та монтажу лічильника води після його повірки.

Однак, відповідач будь-якого позитивного рішення з приводу його звернень не прийняв, чергову періодичну повірку наявного в його квартирі лічильника води не провів, посилаючись на відсутність для цього законних підстав, та запропонував позивачеві самостійно здійснити періодичну повірку квартирного водолічильника в спеціалізованій організації за власні кошти, попередивши при цьому, що у противному випадку нарахування плати за послуги з водопостачання буде проводитися на загальних підставах за встановленими тарифами для населення відповідно до норм водоспоживання, що в подальшому останнім і було зроблено.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що своєчасна періодична повірка належного йому квартирного засобу обліку води не була здійснена з вини відповідача, а нарахування плати за спожиту воду за встановленими тарифами та нормами споживання, без врахування показань лічильника води, є неправомірним, позивач ОСОБА_2 просив суд зобовязати відповідача - КП ВТП «Вода» здійснити перерахунок плати за послуги з водопостачання за період із січня по квітень 2010 року на суму 1 016,97 грн., виходячи з фактично спожитої кількості води за показаннями опломбованого квартирного лічильника, та починаючи з квітня 2010 року проводити нарахування плати за холодне водопостачання, виходячи з фактичного її використання згідно показань квартирного лічильника води.

При цьому позивач також просив суд зобовязати відповідача здійснити чергову періодичну повірку встановленого в його квартирі лічильника води відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, та стягнути з останнього на його користь 510 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, повязаної з необхідністю відстоювати свої права споживача, у тому числі й у судовому порядку.

Представник відповідача - КП ВТП «Вода» заявлені позивачем до нього вимоги не визнав, та заперечуючи проти задоволення цих вимог, посилався на їх безпідставність.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд зобовязав відповідача - КП ВТП «Вода» за свій рахунок провести періодичну повірку (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) приладу обліку води, встановленого в квартирі позивача.

У задоволенні решти заявлених позивачем ОСОБА_2 вимог судом першої інстанції відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, в частині, що стосується відмови у задоволенні його вимог про зобовязання відповідача здійснити перерахунок плати за послуги з водопостачання згідно з показаннями справного та опломбованого квартирного лічильника води, позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та задовольнити зазначені позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті заявлених позовних вимог.

Відповідач - КП ВТП «Вода» в апеляційній скарзі також просить змінити ухвалене судом першої інстанції по справі рішення, відмовивши у задоволенні заявлених позивачем вимог у повному обсязі.

Обгрунтовуючи свою скаргу, апелянт посилається на те, що встановлений у квартирі позивача прилад обліку води є власністю останнього й при його встановленні в 2002 році позивач розписався в акті виконаних робіт, в якому зазначено, що експлуатація, ремонт та повірка цього засобу обліку здійснюється за рахунок коштів самого власника, але суд першої інстанції на вказану обставину належної уваги не звернув, у звязку з чим безпідставно поклав обовязок щодо здійснення чергової повірки належного позивачеві лічильника води на відповідача.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга відповідача - КП ВТП «Вода» задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В даному ж випадку рішення суду першої інстанції, ухвалене по справі, не в повній мірі відповідає цим вимогам процесуального закону.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Порядок виконання цивільних обовязків чітко визначений у статті 14 Цивільного кодексу України.

Відповідно до цієї правової норми цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Виконавцем житлово-комунальних послуг є субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Споживачем житлово-комунальних послуг вважаться фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Засіб обліку - це прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики.

Обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Зокрема, обовязком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Згідно зі статтею 32 вказаного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоровя людини питною водою, централізоване питне водопостачання - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу обєктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, повязаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» облік у сфері питного водопостачання здійснюється підприємствами питного водопостачання і споживачами за допомогою технічних засобів, що внесені до державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі відсутності таких технічних засобів облік питної води здійснюється розрахунковим шляхом згідно з установленими нормами.

На виконання приписів зазначених Законів постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (з наступними змінами) затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі: Правила), які безпосередньо регулюють відносини між субєктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги).

Згідно пункту 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

Пунктом 9 Правил передбачено, що у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача.

Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

Відповідно до пункту 10 Правил справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом пятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Згідно з п. 16 Правил у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки.

Отже, плата за послуги з водопостачання згідно з нормативами (нормами) споживання вноситься лише у разі несправності вже установлених засобів обліку води.

Як встановлено по справі, позивач ОСОБА_2 разом зі своєю сімєю мешкає у квартирі № 11, розташованій у будинку № 57 по вул. Жовтневої революції у м. Харкові, та є споживачами послуг з холодного водопостачання, що централізовано надаються позивачем - КП ВТП «Вода», як виконавцем цих послуг.

Крім того, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, у жовтні 2002 року в помешканні позивача працівниками житлово-експлуатаційної організації був встановлений квартирний засіб обліку води, в подальшому опломбований спеціалізованим підприємством «ХарківспецАСУ» та прийнятий відповідачем на абонентський облік (а.с. 12, 18).

У звязку зі спливом встановленого міжповірочного інтервалу позивач ОСОБА_2 неодноразово звертався до керівництва КП ВТП «Вода» з проханням здійснити чергову періодичну метрологічну повірку його квартирного засобу обліку води, але вказана повірка проведена так і не була (а.с. 4-11).

Більш того, не зважаючи на відповідний акт обстеження водорозбірної арматури в квартирі позивача про справність квартирного засобу обліку води, нарахування плати за спожиту воду позивачеві, починаючи з січня 2010 року здійснюється відповідачем на загальних підставах за встановленими тарифами для населення відповідно до норм споживання, без врахування показань квартирного водолічильника, що суперечить вимогам вищезазначених Законів та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а тому не може бути визнано правомірним (а.с. 20, 19).

Однак, суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, на зазначені обставини та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, належної уваги не звернув, у звязку з чим безпідставно відмовив у задоволенні вимог позивача щодо перерахунку плати за надані послуги з холодного водопостачання з урахуванням фактично спожитої води відповідно до показань квартирного водолічильника.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2011 року, ухвалене по справі, не може бути визнане цілком правильним і справедливим, а тому судова колегія вважає за необхідне на підставі п.п 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасувати це судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо відповідного перерахунку плати за послуги з холодного водопостачання, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити частково заявлені позивачем вимоги, зобовязавши відповідача - КП ВТП «Вода» здійснити позивачеві перерахунок оплати за послуги з холодного водопостачання за період з січня 2010 року по серпень 2011 року, тобто до прийняття рішення апеляційним судом, виходячи з обєму фактичного споживання води згідно показань опломбованого квартирного засобу обліку.

Що ж стосується вимог позивача про зобовязання відповідача здійснювати нарахування плати за спожиту воду в такому ж порядку й на майбутнє, то ці позовні вимоги задоволенню не підлягають, позаяк можливість порушення прав останнього з боку відповідача у майбутньому є лише припущенням, яке не ґрунтується на реальних фактах, а порядок обліку та оплати послуг з централізованого водопостачання чітко визначені Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (з наступними змінами), які є обовязковими для виконання обома сторонами спору.

Доводи ж апеляційної скарги КП ВТП «Вода» про те, що встановлений у квартирі позивача лічильник води є власністю останнього, а підписанням акту виконаних робіт по встановленню засобу обліку води в його квартирі в жовтні 2002 року, позивач узяв на себе обовязок здійснювати повірку цього приладу обліку за свій рахунок, судова колегія оцінює критично та відхиляє, оскільки як вбачається з указаного акту, який між тим не є будь-якою цивільно-правовою угодою (а.с. 12), ніяких обовязків на себе позивач не брав, а своїм підписом лише підтвердив, що ознайомлений з правилами користування системами комунального водопостачання.

Крім того, ч. 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який регулює взаємовідносини у сфері метрологічної діяльності, та п. 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (з наступними змінами), прямо й недвозначно передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

Та ж обставина, що питання витрат на проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку, які згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» повинні включатися в тарифи на утримання будинків та оплачуватися споживачами, до цього часу місцевим органом самоврядування та комунальними службами міста в установленому порядку не вирішене, не є підставою для перекладання виконавцем своїх обовязків на споживача.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2011 року - змінити, скасувавши це судове рішення в частині, що стосується відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про перерахунок плати за послуги з холодного водопостачання, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити частково заявлені позивачем вимоги, зобовязавши відповідача - КП ВТП «Вода» здійснити позивачеві перерахунок оплати за послуги з холодного водопостачання за період з січня 2010 року по серпень 2011 року, виходячи з обєму фактичного споживання води згідно показань опломбованого квартирного засобу обліку.

У решті рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 липня 2011 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: