Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 - 2706 / 2011 р. Головуючий у 1 інстанції: Куценко О.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2011 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

Суддів: Кочеткової І.В.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Мосіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційною скаргою прокурора Якимівського району Запорізької області в інтересах держави в особі Інспекції державного інспекції архітектурно-будівельного контролю в Запорізькій області на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, треті особи комунальне підприємство Якимівське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_4 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, зобовязання провести реєстрацію права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, треті особи комунальне підприємство Якимівське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_4 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, зобовязання провести реєстрацію права власності.

Зазначав, що у липні 2009 року за договором дарування набув право власності на базу відпочинку Атлант, розташовану в смт. Кирилівка, вулиця Коса Федотова, 7/1, Якимівського району, Запорізької області, на території якої збудував котедж для відпочинку.

Посилаючись на те, що роботи з будівництва котеджу проводились без затвердженого проекту, самочинне будівництво не порушує права інших осіб, просив про задоволення позову з підстав, передбачених ст.331, 376 ч.5 ЦК України.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2009 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на цілу частину завершеного і введеного в експлуатацію самочинно збудованого котеджу для відпочинку, літера А-2, загальною площею 77,4 кв.м., розташованого в смт. Кирилівка вул.. Коса Федотова, 7/3.

Зобовязано тертю особу КП Якимівське бюро технічної інвентаризації зареєструвати за ОСОБА_3 право власності на цілу частину завершеного і введеного в експлуатацію самочинно збудованого котеджу для відпочинку, літера А-2, загальною площею 77,4 кв.м., розташованого в смт. Кирилівка вул.. Коса Федотова, 7/3.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, прокурор Якимівського району Запорізької області в інтересах держави в особі Інспекції державного інспекції архітектурно-будівельного контролю в Запорізькій області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити та застосувати поворот виконання зазначеного рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За змістом ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до матеріалів справи позивач на підставі договору дарування від 24 липня 2009 року, укладеного з ОСОБА_4, являється власником бази відпочинку Атлант, розташованої в смт. Кирилівка, вулиця Коса Федотова, 7/1, Якимівського району, Запорізької області, яка складається із обєкту незавершеного будівництва корпусу, позначеного в плані літерою А, загальною площею 504 кв.м; сторожки цегляної „Б-1, площею 23,9 кв.м, огорожі-1 (а.с.7-9).

База відпочинку розташована на земельній ділянці, користувачем якої на підставі договору оренди від 2 вересня 2009 року являється ОСОБА_4, якому земельна ділянка передана в оренду для розміщення бази відпочинку; цільове призначення ділянки землі рекреаційного призначення (а.с.15-21).

У 2009 році позивач самочинно, без відповідних дозволів і погоджень, без зміни цільового призначення земельної ділянки збудував на ній котедж для відпочинку (а.с.10).

Задовольняючи позов, суд, пославшись на ст. 376 ЦК України, виходив з того, що зазначений позов у попередньому судовому засіданні був визнаний представником відповідача юристом Кирилівської селищної ради.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у ч.5 ст.11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених ст.ст.335, 376 та 392 ЦК України. Стаття 331 зазначеного кодексу, яка регулює порядок набуття права власності на новостворене майно, не передбачає можливості виникнення права на таке майно за рішенням суду.

За змістом ч.2 ст.331 ЦК право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У відповідності до ст.ст.5, 18 Закону України „ Про основи містобудування будівництво нерухомого майна повинно вестись згідно із затвердженим у встановленому порядку проектом, закінчені будівництвом обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 30-1 Закону України "Про планування і забудову територій" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється приймальними комісіями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, як визначено частиною другою пункту першого Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243 (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин), полягало у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої у установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Згідно з пунктом 29 зазначеного Порядку датою введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію цього об'єкта органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив комісію.

Частина третя статті 18 Закону України "Про основи містобудування" забороняє експлуатацію об'єктів, не прийнятих в експлуатацію у встановленому законом порядку.

На порушення вищезазначених вимог законодавства позивач зазначений акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію спірного об'єкта органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, або відповідний висновок БТІ про технічний стан будівлі за встановленою формою суду не надавав.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до статті 26 Закону України "Про основи містобудування спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК). Тому звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво може мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Із системного аналізу зазначеної статті та положень ст.ст. 331,332 ЦК України вбачається, що визнання права власності на самочинне будівництво може відбуватися тільки за наявності спору та у виключних випадках.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту його прийняття до експлуатації, а згідно до змісту пп..1 п.б ст. 31 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україна прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів визначені постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року № 923 „Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів.

Таким чином, загальною процедурою вирішення справ щодо самочинного будівництва є адміністративна процедура, а компетентними органами для її здійснення є орган місцевого самоврядування.

Матеріали справи не містять жодних даних про звернення позивача до органу місцевого самоврядування з питання узаконення самочинно збудованого котеджу та про відмову цього органу у його вирішенні.

Отже за вказаних обставин правових підстав для задоволення позовних вимог суд першої інстанції не мав, а тому ухвалене по справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові за безпідставністю.

Враховуючи, що на час розгляду судовою колегією даної справи апелянтом не надано суду відомостей про наявність реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3, підстав для здійснення повороту виконання рішення суду на підставі вимог ст. 380 ч.1 ЦПК України немає.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Якимівського району Запорізької області в інтересах держави в особі Інспекції державного інспекції архітектурно-будівельного контролю в Запорізькій області задовольнити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2009 року в цій справі скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, треті особи комунальне підприємство Якимівське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_4 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, зобовязання провести реєстрацію права власності.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: