АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-295/11 Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.

суддів - ПІКУЛЯ В.П., ТИМЧУК Л.А.

за участю секретаря - РЕНКЕВИЧ М.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою територіальної громади м. Полтави у особі Полтавської міської ради на рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади м. Полтави у особі Полтавської міської ради, Управління житлового комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про припинення спільної часткової власності, визнання права власності на частку домоволодіння.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2010 року зазначений позов задоволено.

Припинено право Полтавської міської ради на 3/10 частини домоволодіння № 10 по вул. Рожевій у м. Полтаві.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/10 частини домоволодіння № 10 по вул. Рожевій у м. Полтаві, яка раніш належала Полтавській міській раді.

Стягнуто із ОСОБА_2 користь Полтавської міської ради 14 687,49 грн. вартості 3/10 частини домоволодіння № 10 по вул. Рожевій у м. Полтаві.

У апеляційній скарзі порушене питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із змісту ст. 365 ЦК України убачається, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини утворення спільної часткової власності сторонами на домоволодіння № 10 по вул. Рожевій у м. Полтаві, його технічно неналежний стан, незначна частка відповідача у спільній власності та відсутність істотної шкоди його інтересам припиненням його частки у власності, а висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позову відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи.

Апеляційна скарга не містить у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновок суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про порушення прав землевласника і незалучення до справи належного співвідповідача Київської районної ради у м. Полтаві не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Із справи убачається, що право спільної часткової власності у сторін виникло саме на домоволодіння, а не на садибу.

Із справи убачається, що як у позовній заяві (а.с. 3-4,85-86) так і у судовому рішенні ані словом не йдеться про вирішення права власності на земельну ділянку або землекористування.

Крім того, визнання права власності на домоволодіння не є перешкодою для оформлення права землекористування відповідно до ст.ст. 125-126 ЗК України.

За таких обставин рішення місцевого суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу територіальної громади м. Полтави у особі Полтавської міської ради відхилити, рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий у справі: підпис

Судді : підписи

З оригіналом вірно:

Суддя С.Ю. МАРТЄВ