Справа №2-1443/2011 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2011 р. Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючої - судді Божок С.К.

при секретарі - Зелінському Я.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „ Димерське автотранспортне підприємство „ , 3-тя особа : Приватне акціонерне товариство „ Українська пожежно-страхова компанія „ про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовував наступним : 14 січня 2010 р. на перехресті вулиць Дніпроводська та Богатирська в м. Києві, ОСОБА_2, керуючи автобусом марки ЛАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувавши стан проїзної частини не зміг контролювати рух автобуса і безпечно керувати ним, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі , в результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження . Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12,1 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_2 визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 був працівником відповідача і перебував при виконанні своїх службових обов'язків. Відповідно до ст.. 1172 ЦК України відповідач зобовязаний відшкодувати заподіяну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження. Відповідно до Висновку 191-1 автотоварознавчого дослідження Бюро експертиз та оцінки майна „ Бюмекс „ власнику автомобіля НОМЕР_4 заподіяну матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 36 887,97 грн. Відповідач погодився з даною сумою завданих матеріальних збитків , що підтверджується частковою сплатою заподіяної шкоди у розмірі 24 990 грн. Проте. Відповідач не сплатив частину матеріальних збитків у розмірі 11 897.79 грн. . що становить різницю між загальною визнаною сумою завданих збитків та фактично сплаченою. Відповідно до ст.. 1166 ЦК України шкода повинна бути відшкодована у повному обсязі особою, яка її завдала.

У судовому засіданні представник позивача доводи позовної заяви підтримала у повному обсязі та просила задовільнити .

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання 14.11.2011 р. не зявився. Про день, час слухання справи повідомлений у встановленому порядку. Причини неявки суду невідомі. Під час судового розгляду справи представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог. У своїх запереченнях посилався на ті обставини , що відповідач сплатив завдану матеріальну шкоду у розмірі 24990 грн. З розміром матеріальних збитків у розмірі 36 887,79 грн. відповідач не погоджується. Не заперечував , що він перебуває у трудових відносинах з ПАТ „ Димерське АТП „ з 2008 р. та керував 14 січня 2010 р. на перехресті вулиць Дніпроводська та Богатирська в м. Києві, автобусом марки „ ЛАЗ д.н.з. 027-93, який був учасником дорожньо-транспортної пригоди, визнав свою вину у даній дорожньо-транспортній пригоді.

Представник третьої особи : Приватне акціонерне товариство „ Українська пожежно-страхова компанія „ в судове засідання не зявився. Про день , час слухання справи повідомлений у встановленому порядку. На адресу суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи , в яких останній підтримує заявлені позовні вимоги, виходячи з наступного : 14.07.2009 р. між ВАТ „ Димерське АТП „ та третьою особою було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № ВС/9621466. Внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка мала місце 14.01.2010 р. за участю сторін у справі , автомобілю НОМЕР_4 була завдана матеріальна шкода у розмірі 36 887,79 грн. відповідно до Висновку № 191-1 автотоварознавчого дослідження про відшкодування матеріального збитку від 27.01.2010 р. За полісом № ВС/9621466 від 14.07.2009 р. обовязкового страхування цим вільно-правової відповідальності ВАТ „ Димерське АТП, ліміт відповідальності третьої особи перед третіми особами становить 25 500 грн. за вирахуванням франшизи - 510 грн. Сума страхового відшкодування у розмірі 24990 грн. виплачена відповідно до платіжного доручення № 700 від 08.07.2010 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України відповідач зобовязаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Просить розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

За таких обставин , з урахуванням думки представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників відповідача, третьої особи на підставі наявних у справі доказів, визнавши причину неявки представника відповідача в судове засідання неповажними, розглянувши справу в порядку заочного провадження відповідно до ст.. 224 ЦПК України. Суд позбавлений можливості відкласти судовий розгляд справи для повторно виклику представника відповідача у межах строків розгляду справи, визначених ст.. 157 ЦПК України.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи , прийшов до висновку про наступне .

Судом встановлено, що 14 січня 2010 р. на перехресті вулиць Дніпроводська та Богатирська в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса марки „ ЛАЗ д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 Автобус марки „ ЛАЗ д.н.з. НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди належав ВАТ „ Димерське АТП Водій ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ВАТ „ Димерське АТП ,,. Автомобіль марки „LDV д.н.з. НОМЕР_5 належить ОСОБА_3 На момент дорожньо-транспортної пригоди даним автомобілем керував ОСОБА_1 на підставі генеральної довіреності.

Дані обставини підтверджуються повідомленням про ДТП від 14.01.2010 р., довідкою від 14.01.2010 р. № 4, з якої вбачається, що ОСОБА_2 працює в ВАТ „ Димерське АТП з 24 січня 2008 р. на посаді водія , Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, згідно якого власником автобуса марки „ ЛАЗ д.н.з. НОМЕР_1 є ВАТ Димерське АТП, марштрутним листом , копії яких знаходяться в матеріалах справи та не заперечувалися в судовому засіданні і представниками сторін у справі. ( а.с. 56. 60, 61,63 ).

Вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 12.02.2010 р. В результаті дорожньо- транспортної пригоди пошкоджений автомобіль НОМЕР_2 . Відповідно до Висновку № 191-1 автотоварознавчого дослідження про відшкодування матеріального збитку від 27.01.2010 р. вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП , становить 36 887,79 грн.

Дані обставини підтверджуються постановою Оболонського районного суду м. Києва від 12.02.2010 р., Висновком № 191-1 автотоварознавчого дослідження про відшкодування матеріального збитку від 27.01.2010 р., копії яких знаходяться в матеріалах справи ( а.с. 33, 13-27).

Стаття 1187 ч. 2 ЦК України встановлює, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду , завдану їх працівником під час виконання своїх трудових обовязків.

Судом встановлено , що цивільно-правова відповідальність перед третіми особами відповідача була застрахована відповідно до полісу № ВС /9621466 , укладеним між відповідачем та Приватним акціонерним товариством „ Українська пожежно-страхова компанія „ від 14.07.09 , ліміт відповідальності 25500 гри., франшиза 510 грн. ( а.с. 52 ).

Судом встановлено, що 08.07.2010 р. Приватне акціонерне товариство „ Українська пожежно-страхова компанія „ виплатило страхове відшкодування позивачу у межах обовязкового ліміту у розмірі 24 990 грн. , що підтверджується платіжним дорученням № 700 від 08.07.2011 ( 25500 - 510 грн. = 24990 грн.) ( а.с. 54 ).

Дана обставина підтверджується платіжним дорученням № 700 від 08.07.2010 Р. ( а.с 54 ). В судовому засіданні свідок ОСОБА_4, який працює у відповідача інженером з охорони праці , показав, що йому відомо з пакету документів, які надійшли зі страхової компанії, про виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 24990 грн.

Відповідно до ч. 1 ст, 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою ( страховим відшкодуванням ).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що різниця між фактичним розміром шкоди ( 36 887.79 грн. ) та страховою виплатою ( 24990 грн. ) . що становить 11 897,79 грн. підлягає стягненню з відповідача. ( 36887,79-24990=11897,79 ).

Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Представник позивача у судовому засіданні довела суду, що власнику автомобіля НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдана матеріальна шкода у розмірі 36 887,79 грн. , що відповідач визнав дану суму матеріальної шкоди шляхом здійснення часткової сплату матеріальної шкоди у розмірі 24990 грн., те що різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою підлягає стягненню з відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні не довів, що позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяна інша шкода , ніж у розмірі 36 887,79 грн., що відповідач відшкодував заподіяну шкоду позивачу.

Представник позивача просить стягнути з відповідача понесені ним та документально підтверджені судові витрати : судовий збір у розмірі 118 грн. 97 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи у розмірі 120 грн. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України позовні вимоги і в цій частині підлягають задоволенню.

Суду не доведено , що відповідач має пільги щодо сплати судового збору відповідно до вимог Закону України „ Про судовий збір не встановлені вони і судом.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 212, 213, 215, 224, 88 ЦПК України , ст.16,1166, 1172 ЦК України, суд

Вирішив :

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „ Димерське автотранспортне підприємство „ на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1 1 897 грн. 79 коп. та судові витрати : судовий збір у розмірі 118 грн. 97 коп. , витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. , а всього стягнути з Публічного акціонерного товариства „ Димерське автотранспортне підприємство „ на користь ОСОБА_1 12 136 ( дванадцять тисяч сто тридцять шість ) грн.. 76 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів після проголошення рішення до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя