Справа № 22-ц-3953/11 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г. І.
Провадження № 22-ц/1390/2339/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

з участю секретаря Кубішин І.В.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства (ПАТ) «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом, з врахуванням уточнених вимог, прийнятих судом, про стягнення із страхової компанії матеріальної шкоди в сумі 3635 грн., моральної шкоди в сумі 900 грн. і судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що шкоду йому завдано внаслідок невиплат страхового відшкодування за договором страхування після настання страхового випадку.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 13 квітня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача в користь позивача 3635 грн. матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді, 700 грн. витрат на проведення експертної оцінки, 51 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення оскаржує ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА».

Апелянт, посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення, яке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що між сторонами укладено договір страхування майна. Вважає, що пошкодження будинку позивача не відноситься до страхового випадку, стягнення моральної шкоди є безпідставним.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскільки суд першої інстанції в частині стягнення шкоди зробив свої висновки без належних підстав, справу вирішено без достатньої перевірки обґрунтованості вказаних вимог; висновки суду в цій частині не повністю відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки; тому з висновками суду в цій частині погодитися не можна. В решті рішення слід залишити без змін.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення у зазначеній вище частині цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником садового будинку № 6 на вулиці Забава у дачному кооперативі «Дружба» в місті Винники, що стверджується витягом про державну реєстрацію прав від 4 квітня 2011 року.

2 жовтня 2007 року між сторонами укладено договір страхування майна, що є предметом іпотеки. Предметом договору є страхування майнових інтересів повязаних з володінням, користуванням і розпорядженням майном, що придбане страхувальником у власність відповідно до договору купівлі-продажу. Застрахованим майном є житловий будинок та розташовані за вказаною вище адресою земельні ділянки.

Згідно з п. 2.9.1. зазначеного договору позивач застрахував майно на випадок стихійного лиха, одним з яких є інтенсивне випадання опадів (дощу) в кількості більше 50 мм за період, менший як 12 годин.

Довідкою Львівського обласного центру з гідрометеорології від 3 лютого 2009 року стверджується, що 10 серпня 2008 року кількість опадів о З годині становила 44,7 мм, о 9 годині 15,7 мм, о 15 годині - 0,7 мм , що у сукупності становить більше 50 мм за період, менший як 12 годин.

На зовнішніх стінах фасаду застрахованого будинку в результаті явного просідання одного з кутів споруди утворилися тріщини, що встановлено міжвідомчою комісією та складено акт від 8 жовтня 2008 року.

Пунктом п.3.1.2. договору страхування передбачено, що страхувальник має право на одержання страхового відшкодування відповідно до умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про виплату страхового відшкодування, однак йому відмовлено з мотивів, що даний випадок не відноситься до страхового, а відтак страхове відшкодування не підлягає виплаті.

Відповідно до ст. 979, п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) грошову суму (страхову виплату) у строк, встановлений договором, а страхувальник зобовязаний сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Доказів про наявність передбачених ст.991 цього Кодексу та договору підстав для відмови від здійснення страхової виплати не надано.

Відповідно до звіту про оцінку вартості збитки, завдані власнику застрахованого садового будинку, становлять 3635 грн.

Пунктом 2.2 укладеного сторонами договору передбачено, що страхова сума становить 168 487 грн. Цим договором встановлена франшиза (п.2.4) в розмірі 0,5% від страхової суми (частина збитку, що не відшкодовується страховиком).

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення із відповідача в користь позивача страхового відшкодування у звязку із настанням страхового випадку. Однак, при визначенні розміру відшкодування судом не враховано умови розділів 2 і 4 Договору, де наведено умови страхування і визначення розміру страхового відшкодування. Розмір франшизи із розрахунку визначених сторонам умов договору становить 842,44 грн., що не підлягає стягненню. Відтак, в частині стягнення страхового відшкодування оскаржуване рішення підлягає зміні із зменшенням суми стягнення до 2792,56 грн. з врахуванням франшизи.

При вирішення вимоги про стягнення моральної шкоди із висновками суду погодитися не можна.

Умовами укладеного між сторонами договору не передбачено відшкодування моральної шкоди. У звязку з цим, задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 614 ЦК України є необґрунтованим.

Рішення Личаківського районного суду м.Льова в частині стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в зазначеній частині нового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги.

Розподіл судових витрат судом першої інстанції проведено відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. В цій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.п.1,2,3 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 квітня 2011 року в частині стягнення страхового відшкодування із Закритого акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_3 змінити та зменшити суму стягнення до 2792,56 грн. (дві тисячі сімсот девяносто дві грн. 56 коп.). В частині стягнення моральної шкоди рішення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові. В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: