№ 2-3651/2011р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2011 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі судді Степанової С.В., при секретарі Антонової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виділ частки майна в натурі зі спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виділ частки майна в натурі зі спільної часткової власності. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.03.1997 року по справі № 2-122/97 та рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.1997 року по цивільній справі 2-1728 їй належить на праві спільної часткової власності 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі. Вказані рішення суду від 03.03.1997 року та від 03.06.1997 року були зареєстровані комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації». В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на положення статей 356, 358, 361, 364 Цивільного кодексу України, відповідно до яких співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Позивачка, маючи намір виделити належну їй частину домоволодіння в натурі, звернулася до Відповідачів з пропозицією про виділення в натурі ії частки. Однак, відповідачі відповіли відмовою. Позивачка вважає відмову відповідачів необґрунтованою, тому просила суд виділити 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі, яка складається із: жилої кімнати 3-3, сіней літ. б-1, нежитлової прибудови літ. б4-1, навісу літ. б5-1, 1/2 частки огорожі (ворота) № 4 в натурі зі спільної часткової власності.

Позивачка у судове засідання не зявилася, про час, місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду із заявою про поважність причини неявки не звернулася. Її представник, діючий згідно угоди про надання правової допомоги, ОСОБА_9 у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов просив задовольнити. В раніше проведеному судовому засіданні, в якому представник позивача брав участь, він підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 Пояснив, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.1997 року по цивільній справі 2-1728 ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі, вказане рішення від 03.06.1997 року було зареєстровано комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», не скасовано у встановленому законом порядку, тому позивачка на законних підставах є власником 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі. Також зазначив, що відповідно до вимог статей 356, 358, 361, 364 Цивільного кодексу України співвласник, яким є позивачка має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, але відповідачі відмовились від вирішення спору мирним шляхом. Вважає відмову відповідачів необґрунтованою, тому просив суд позов ОСОБА_1 задовольнити та виділити 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі, яка складається із: жилої кімнати 3-3, сіней б-1, нежитлової прибудови літ. б4-1, навісу літ. б5-1, 1/2 частки огорожі (ворота) № 4 жилого будинку літ. Б-1, загальною площею 35,2 кв.м., жилою площею 13,4 кв.м. в натурі зі спільної часткової власності.

Відповідач ОСОБА_8 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.(а.с.26).

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, надіслала до суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.(а.с. 27).

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов визнав та не заперечував проти його задоволення.(а.с. 28).

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, надіслали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні. (а.с.90).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання не повідомив, тому суд визнав причини неявки неповажними та розглянув справу у його відсутність. Крім того, суд враховує те, що пояснення у справі відповідач ОСОБА_2 вже надав. В раніше проведеному судовому засіданні, в якому відповідач ОСОБА_2 брав участь, він пояснив, що позов не визнає на підставах, зазначених в письмових запереченнях.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_10, яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. До суду надала заяву з проханням відкласти розгляд справи у звязку із її хворобою, але не надала суду підтверджуючого документу, у звязку з чим суд визнав причину відсутності представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_10 не поважною та розглянув справу у її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Крім того, суд враховує й те, що пояснення у справі представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_10 вже надала. В раніше проведеному судовому засіданні, в якому представник ОСОБА_10 брала участь, вона проти позову заперечувала. Свої заперечення проти виділу в натурі обґрунтовула тим, що, на ії думку, ОСОБА_1 не має права власності на 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі, так як ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.03.1997 року скасована постановою президії Донецького обласного суду від 22.10.1997 року, а рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26.11.1999 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі, пр. поділ домоволодіння в натурі і про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

Суд, заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, вважає що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виділ частки майна в натурі зі спільної часткової власності підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.1997 року по цивільній справі 2-1728 ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі. Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.1997 року набрало законної сили 13.06.1997 року.(а.с.10).

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 29539455 від 04.04.2011 року, виданому міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації»3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі належать ОСОБА_1 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.03.1997 року по справі № 2-122 та рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.06.1997 року по справі № 2-1728.(а.с.8).

Згідно даного витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданому міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації»3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі відчуждається з жилого будинку літ. Б-1 та складається із: жилої кімнати 3-3, сіней б-1, нежитлової прибудови літ. б4-1, навісу літ. б5-1, 1/2 частки огорожі (ворота) № 4, загальною площею 35,2 кв.м., жилою площею 13,4 кв.м.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 29539455 від 04.04.2011 року та технічного паспорту від 21.03.2011 року на домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі, виготовленими та виданими міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», співвласниками домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.(а.с. 12).

Відповідно до ст. 4 Заключних та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

З причини того, що спірні правовідносини виникли між сторонами після набрання чинності Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року до цих правовідносин застосовується Цивільний кодекс України від 16.01.2003 року.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень, і правочинів щодо нерухомості.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно.

Таким чином, ст. 328 Цивільного кодексу України закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно. ОСОБА_1 правомірно набула право власності на 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.1997 року по цивільній справі 2-1728, яке набрало законної сили 13.06.1997 року і зареєстровано міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», так як право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку, або незаконність права власності не випливатиме із закону. В даному випадку неправомірність рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.1997 року та державна реєстрація права власності на його підставі не встановлена в судовому порядку, а законність набуття права власності на підставі рішення суду встановлена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

З викладених вище підстав суд критично ставиться до пояснень відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_11 в частині того, що ОСОБА_1 не має право власності на 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі, яка складається із: жилої кімнати 3-3, сіней б-1, нежитлової прибудови літ. б4-1, навісу літ. б5-1, 1/2 частки огорожі (ворота) № 4) жилого будинку літ. Б-1, загальною площею 35,2 кв.м., жилою площею 13,4 кв.м..

Не спростовують висновок суду відносно того, що ОСОБА_1 правомірно набула право власності на 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.1997 року по цивільній справі 2-1728, яке набрало законної сили 13.06.1997 року і зареєстровано міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» і докази наданні Відповідачем ОСОБА_2, а саме:

- договір купівлі-продажу від 08.09.1987 року, посвідчений державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 і зареєстрований в реєстрі за № 1-5152, так як із договору купівлі-продажу від 08.09.1987 року не вбачається, що жила кімната 3-3, сіні б-1, нежитлова прибудова літ. б4-1, навіс літ. б5-1, 1/2 частка огорожі (ворота) № 4 жилого будинку літ. Б-1, загальною площею 35,2 кв.м., жилою площею 13,4 кв.м. припадають на 5/25 домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі, які належать ОСОБА_2 на підставі цього договору (а.с. 70-71);

- постанова президії Донецького обласного суду від 22.10.1997 року, так як вказаною постановою суду була скасована ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.03.1997 року, а ні рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.1997 року по цивільній справі 2-1728, на підставі якого за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі (а.с.72-73);

- рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.11.1999 року, так як рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.11.1999 року вирішена цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі, поділу домоволодіння в натурі і про встановлення порядку користування земельною ділянкою, а ні спір про виділ частки майна в натурі зі спільної часткової власності.(а.с.74-75). Більш того, рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.11.1999 року не скасовує рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.1997 року по цивільній справі 2-1728;

- ухвала Судової колегії по цивільним справам Донецького обласного суду від 24.01.2000 року, так як вказаною ухвалою було залишено без змін рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.11.1999 року (а.с.76-77);

- ухвала Судової колегії по цивільним справам Донецького обласного суду від 17.07.2000 року, згідно якої рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.06.2000 року залишено без змін, а касаційна скарга ОСОБА_2 без задоволення.(а.с.78). Суд звертає увагу на те що, ухвалою Судової колегії по цивільним справам Донецького обласного суду від 17.07.2000 року встановлено, що рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.11.1999 року в частині грошової компенсації ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не виканоно;

- постанова про відмову в порушені кримінальної справи від 24.06.2011 року, так як з вказаної постанови вбачається, що в порушенні кримінальної справи відносно шахрайських дій зі сторони ОСОБА_1 відносно державної реєстрації права власності на 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі, яка складається із: жилої кімнати 3-3, сіней б-1, нежитлової прибудови літ. б4-1, навісу літ. б5-1, 1/2 частки огорожі (ворота) № 4 жилого будинку літ. Б-1, загальною площею 35,2 кв.м., жилою площею 13,4 кв.м., на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.1997 року відмовлено (а.с.80);

- відповідь Прокуратури Жовтневого району м. Маріуполя Донецької області від 03.06.2011 року № 91р-11, з якої вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли цивільно-правові відносини, що в свою чергу не спростовує, що ОСОБА_1 правомірно набула право власності на 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.1997 року по цивільній справі 2-1728 (а.с.81).

Як доказ того, що ОСОБА_1 не набула право власності на 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі відповідач ОСОБА_2 надав суду витяг про державну реєстрацію прав № 32467422 від 13.12.2011 року. (а.с.89). З даного витягу про державну реєстрацію прав від 13.12.2011 року вбачається, що ОСОБА_2 було зареєстроване право власності на 5/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.1987 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»у разі якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав встановлено, що до органу державної реєстрації прав подані інші заяви про державну реєстрацію прав на те саме майно, заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження. При цьому заява розглядається тільки після прийняття рішення державним реєстратором щодо попередньо розглянутої заяви і внесення ним відповідного запису до Державного реєстру прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене право вже зареєстровано.

Статтею 358 Цивільного кодексу України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Статтею 364 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

На звернення позивачки до відповідачів про укладення договору про виділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, відповідачі відмовили, про що сторонами не заперечувалося.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, суд вважає, що вимога щодо виділу в натурі спільного часткового майна відповідно до цивільного законодавства повинна бути та підлягає вирішенню в судовому порядку.

Частиною 3 ст. 358 Цивільного кодексу України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як вбачається з висновку судової експертизи № 214 від 29.11.2011 року та пояснень відповідача ОСОБА_2, жилі та підсобні приміщення будинку № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі використовуються співвласниками відповідно до їх часток незалежно один від одного.(а.с.53-60).

Згідно висновку судової експертизи № 214 від 29.11.2011 року виділення в натурі 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі, яка складається із: жилої кімнати 3-3, сіней б-1, нежитлової прибудови літ. б4-1, навісу літ. б5-1 є можливим. 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі, яка складається із: жилої кімнати 3-3, сіней б-1, нежитлової прибудови літ. б4-1, навісу літ. б5-1 фактично використовується як окрема квартира. 1/2 частка огорожі (ворота) № 4 виділу в натурі не підлягає.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про виділ частки майна в натурі зі спільної часткової власності підлягають частковому задоволенню, а саме в частині виділення ОСОБА_1 в натурі 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі, яка складається з відчуженої з жилого будинку літ. Б-1 жилої кімнати 3-3, сіней б-1, нежитлової прибудови літ. б4-1, навісу літ. б5-1, загальною площею 35,2 кв.м., жилою площею 13,4 кв.м., а в частині виділу ОСОБА_1, в натурі 1/2 частки огорожі (ворота) № 4 у домоволодінні № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі треба відмовити.

На підставі 15, 16, 182, 328, 356, 358, 361, 364 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 15, 19, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 212, - 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виділ частки майна в натурі зі спільної часткової власності задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1 в натурі 3/25 частки домоволодіння № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі, яка складається з відчуженої з жилого будинку літ. Б-1 жилої кімнати 3-3, сіней б-1, нежитлової прибудови літ. б4-1, навісу літ. б5-1, загальною площею 35,2 кв.м., жилою площею 13,4 кв.м.

У виділі ОСОБА_1 в натурі 1/2 частки огорожі (ворота) № 4 у домоволодінні № 78 по вул. Торговій у м. Маріуполі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Степанова