АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-7453 / 2011 р.
Категорія: договірна; визнання права власності
Головуючий 1 інст. - Козирєва Г.М. Доповідач - Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Яцини В.Б. суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2 при секретарі Корщун І.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним в частині покупця, переведення прав та обовязків покупця та визнання права спільної сумісної власності, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2010 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним в частині покупця, переведення прав та обовязків покупця та визнання права спільної сумісної власності, стягнення моральної шкоди, в якому зазначила, що їй та її дочці ОСОБА_3 за договором дарування, посвідченим 19.07.1997 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстраційний №2-8790, на праві спільної сумісної і ласності належало 35/100 частин квартири АДРЕСА_1. Інші 65/100 частин цієї квартири належали на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.04.1999 року.

За згодою вищезазначених осіб, з наміром поліпшення своїх житлових умов сторони вирішили продати належну їм частину квартири. 10.02.2004 року за договором купівлі-продажу за зазначену квартиру №31 ними було отримано від гр. ОСОБА_9 грошові кошти, еквівалентні восьми тисячам доларів СІЛА.

За отримані кошти вони не мали можливості придбати житло у м. Харкові, тому вирішили купити трьохкімнатну квартиру №48 загальною площею 58,60 кв.м. у будинку №19 по вул. Кооперативній у смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, власником якої була ОСОБА_10

За попередньою згодою між ними - покупцями квартири АДРЕСА_2, яким на праві спільної сумісної власності належало 35/100 частин квартири, та гроші, отримані за продаж зазначеної частки, квартира АДРЕСА_2, яку вони мали купити, є спільною сумісною власністю сторін на підставі ч.2 ст. 355 ЦК України.

21.02.2004 року вона разом з відповідачем та ОСОБА_10 знаходились у приміщенні приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_11 з наміром укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, з урахуванням зазначених умов. Позивач памятає, що

підписувала у присутності нотаріуса якісь документи та продавцю ОСОБА_10 було передано гроші в розмірі 39750,00 грн.

Відразу після укладання договору купівлі-продажу квартири № 31 вони з відповідачем переїхали до нового місця проживання до квартири №48 у смт. Безлюдівка.

Станом на 11.03.2004 року позивач була зареєстрована за новою адресою в смт. Безлюдівка та вважала, що вона є співвласником цієї квартири за договором, який був укладений 21.02.2004 року, приймала участь в капітальному ремонті квартири, значну частину своє пенсії віддавала відповідачеві, вважаючи, що мусить приймати участь в утриманні частини квартири та сплачувати послуги.

На початку 2009 року під час лайки між ними, відповідач ОСОБА_3 заявила їй, що квартира цілком належить їй одній, а позивач в ній ніхто. Тому позивач зрозуміла, що її дочка ввела її в оману при оформленні договору купівлі-продажу цієї квартири, скористалася її віком, станом здоровя, довірливістю, оформивши на себе одноособово право власності на квартиру, придбану за спільні сумісні кошти сторін. Тому вважає, що договір в частині покупця слід визнати недійсним та перевести на неї права та обовязки покупця, визнати придбану квартиру АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, завдану їй внаслідок зазначених неправильних дій відповідача щодо введення її в оману при оформленні договору купівлі-продажу квартири та внаслідок порушення її прав у сумі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просі, ла його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, просила відмовити позивачу у його задоволенні, посилаючись на те, що хоча вони з матірю і продали 35/100 частин спільної квартири №31 в м. Харкові по пр. Московському за суму еквівалентну 8 тисячам доларів СІЛА, однак цю суму вони поділили між собою й кожна отримала суму еквівалентну 4 тисячам доларів СІЛА. ОСОБА_3 запропонувала ОСОБА_5 на отримані кошти придбати житло, однак ОСОБА_5 заявила, що не буде витрачати свою частку грошей. Щоб придбати квартиру АДРЕСА_2 вона зайняла у борг строком на три роки суму, еквівалентну 4 тисячам доларів СІЛА, та оформила на себе цю квартиру. Мати ОСОБА_5 оселилася в цій квартирі як член її сімї, однак ніяких грошей на придбання цієї квартири мати не надавала, у нотаріуса ніяких паперів не підписувала, хоча була присутня при оформленні цієї угоди. Тому вважає, що вона є єдиним власником квартири АДРЕСА_2, сама весь час утримувала та ремонтувала. Тому будь-які підстави для визнання цієї угоди недійсною, переведення прав покупця та визнання її спільною сумісною власністю відсутні.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2011 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3, що зареєстрована на праві власності в КП «ХРБТІ» за ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді

першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю у квартирі АДРЕСА_4, яка в 35/100 частині належала їм на праві спільної власності, інші 65/100 квартири належали ОСОБА_7 та ОСОБА_8. 10.02.2004 року за взаємною згодою сторін задля покупки іншого житла, вони за еквівалент 8 тисяч доларів СІЛА продали свою частку, а 21.02.2004 року за нотаріально посвідченим договором за 39 750, 0 грн. ОСОБА_3 купила ізольовану трикімнатну квартиру АДРЕСА_5, в яку сторони разом вселилися та зареєстрували своє місце проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні кошти членів сім'ї, є їхньою сумісною власністю, незалежно від того, на кого з них фактично оформлено (зареєстровано) це майно.

Оскільки по справі доведений факт проживання сторін під час виникнення спору однією сім'єю, а відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів, якими не можуть бути показання свідків, на підтвердження придбання спірної квартири за свої особисті кошти, суд першої інстанції відповідно до вказаної норми права законно та обґрунтовано визнав квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю сторін.

Посилання в скарзі на те, що з моменту продажу спільної частки квартири до придбання спірної квартири пройшло 10 днів та на недоведеність позивачкою факту надання своїх коштів на придбання спірної квартири є безпідставними, оскільки при встановлених судом обставинах та виходячи з презумпції спільної сумісної власності придбаного членами сімї майна, тягар доведення іншого стану покладений саме на того, хто заперечує спільний характер такої власності.

При цьому суд першої інстанції при вирішенні спору відповідно до положень ч. 1 ст. 261 ЦК України за заявою відповідачки правильно не застосував наслідки спливу позовної давності, оскільки на день звернення позивачки до суду він не ще сплив, що пов'язано початком її перебігу з 2009 року, коли відповідачка стала заперечувати факт спільної сумісної власності на спірну квартиру.

Оскільки при таких обставинах суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують, скарга підлягає відхиленню, із залишенням рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 319-325, 327 ЦПК Українл, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом 20 днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий судця:

Судді колегії: