АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: «договірні правовідносини» ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Даниленка В.М.,

при секретарі: Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору поруки недійсним, -

встановила:

У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернулось до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 25 вересня 2007 року між нею та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») було укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона зобовязалась відповідати перед банком за виконання ОСОБА_4 всіх її зобовязань, що виникають із укладеного між нею та відповідачем 25 вересня 2007 року кредитного договору, зокрема, повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, а також сплати пені та інших штрафних санкцій, встановлених Кредитним договором.

Посилаючись на те, вона має двох неповнолітніх дітей, а оспорюваний правочин було укладено нею без дозволу органу опіки та піклування, а у разі предявлення банком до неї, як поручителя, вимоги про погашення заборгованості за договором кредиту, можуть бути порушені права неповнолітніх дітей на користування належним їй на праві власності жилим будинком № 3А по вул. Шкільній в с. Олексіївка Нікопольського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 просила визнати договір поруки від 25 вересня 2007 року недійсним.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що укладений позивачкою договір поруки не є угодою щодо розпорядження належним її неповнолітнім дітям майном, а відтак підстав для визнання договору поруки у зв'язку з його укладенням без дозволу органу опіки та піклування, не вбачається.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 25 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого позивачка зобовязалась відповідати перед банком за виконання ОСОБА_4 всіх її зобовязань, що виникають із кредитного договору від 25 вересня 2007 року.

Відповідно до ст. 553 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Статтею 177 СК України встановлено, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

Оскільки порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю, договір поруки не створює обов'язків для будь- яких інших осіб, крім сторін за договором, суд першої інстанції правильно з'ясувавши характер правовідносин та з урахуванням відсутності у дітей поручителя майнових прав на нерухоме майно, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 177 СК України, згідно з якими батьки мають право вчиняти правочини щодо майнових прав дітей лише з дозволу органу опіку та піклування, спірні правовідносини не регулює та відмовив у задоволенні позову.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді