12.10.2011 Єдиний унікальний номер 2-1448/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Коваленко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 11 листопада 2010 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк») та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 014/1969/2/10101 в іноземній валюті в розмірі 90 000,00 доларів США.

Позивач зазначив, що в порушення взятих на себе зобовязань ОСОБА_1 не виконує умови Кредитного договору щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором.

Позивач зазначив, що станом на 25 жовтня 2010 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком за умовами кредитного договору становить 110 715,42 доларів США, що по курсу НБУ станом на 25.10.2010 року еквівалентно 875 958,25 грн., з яких:

-заборгованість по тілу кредиту 87 000,00 доларів США, що станом на 25.10.2010 року по курсу НБУ становить 688 326, 60 грн.;

-заборгованість по відсоткам 21 003,87 доларів США, що станом на 25.10.2010 року по курсу НБУ становить 166 178,41 грн.;

-пеня за прострочення сплати кредиту 777,75 доларів США, що станом на 25.10.2010 року по курсу НБУ становить 6 153,40 грн.;

-пеня за прострочення сплати відсотків 1 933,80 доларів США, що станом на 25.10.2010 року по курсу НБУ становить 15 299,83 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути із позичальника ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 110 715,42 доларів США, що станом на 25.10.2010 року по курсу НБУ становить 875 958,25 грн. та судові витрати по справі.

У судове засідання представник позивача, діючий за довіреністю не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у установленому законом порядку. До суду надав заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. причини неявки у судове засідання не повідомила, письмових заяв про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходило.

Представник відповідачки, діючий за довіреністю ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце повідомлялась у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомила, письмових заяв про розгляд справи у судове засідання не повідомила. Будучи присутньою у судовому засіданні 01 серпня 2011 року відношення до заявлених позовних вимог не висловлювала.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання.

Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

В ході судового розгляду справи встановлено, що 25 січня 2008 року відповідачка звернулась до установи банку із Заявою-Анкетою позичальника-фізичної особи на отримання кредиту № 206 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті, в розмірі 108 000,00 доларів США (а.с. 20-21).

На підставі вищезазначеної Заяви-анкети 11 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір з фізичною особою № 014/1969/2/10101, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в іноземній валюті у доларах США в сумі 90 000,00 доларів США (а.с. 8-15).

Відповідно до п.п. 1.1 п.1 Кредитного договору кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, надає позичальнику кредит в сумі 90 000,00 доларів США, зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 10 лютого 2028 року, зі сплатою 12% відсотків річних.

Згідно п.п. 2.1 п. 2 Кредитного договору кредитні кошти призначені для придбання домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Наливайка, будинок 2.

Як зазначено в п.п. 3.6 п.3 Кредитного договору у відповідності з діючим законодавством України забезпеченням цього Договору є домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Наливайка, будинок 2.

п.п. 6.5 п.6 Кредитного договору передбачено, що кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом або стягнути таку заборгованість включаючи нараховані відсотки за користування кредитом, комісії та штрафні санкції, у випадках порушення наступних умов, які визнаються сторонами, як істотні: порушення позичальником п. 5.1., 5.2, 5.4, 5.5, 5.6, 5.7, 5.9 цього Договору; порушення позичальником та/або третіми особами умов укладення договорів забезпечення, наявності фактів невиконання позичальником (його гарантами або поручителями) будь-яких зобовязань; у випадку вимоги Позичальника або його майнового поручителя повернути оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, передання Кредитору на зберігання (Крім випадків видачі правовстановлюючих документів тимчасово у порядку та на умовах, визначених відповідним договором іпотеки); значного погіршення фінансового стану позичальника (його гаранта або поручителя), що визначається за методикою кредитора; подання до суду позову про визнання недійсним в цілому чи в частині та/або неукладеним цього Договору та/або будь-якого договору забезпечення виконання Позичальником своїх зобовязань.

Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника, включаючи забезпечення за цим Договором, за умови попередньої (за 30 днів) надіслання відповідної вимоги Позичальнику рекомендованим листом.

Кредитні кошти були отримані ОСОБА_1 11 лютого 2008 року на підставі Заяви на видачу готівки № 1969/06289 у сумі 90 000,00 доларів США, що в еквіваленті становило 454 500,00 грн. (а.с. 17).

Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 08 квітня 2010 року відкрито провадження по виконавчому напису № 1467, виданого 23 березня 2010 року щодо звернення стягнення на домоволодіння №2, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул.. Наливайка (а.с. 44-45).

Однак, станом на 25 жовтня 2010 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком за умовами кредитного договору становить 110 715,42 доларів США, що по курсу НБУ станом на 25.10.2010 року еквівалентно 875 958,25 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 87 000,00 доларів США, що станом на 25.10.2010 року по курсу НБУ становить 688 326, 60 грн.; заборгованість по відсоткам 21 003,87 доларів США, що станом на 25.10.2010 року по курсу НБУ становить 166 178,41 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 777,75 доларів США, що станом на 25.10.2010 року по курсу НБУ становить 6 153,40 грн.; пеня за прострочення сплати відсотків 1 933,80 доларів США, що станом на 25.10.2010 року по курсу НБУ становить 15 299,83 грн. (а.с. 16, 65,71-72, 73, 74-82).

Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Про наявність заборгованості перед банком відповідач повідомлявся за допомогою Повідомлення-вимоги про порушення основного зобовязання та/або іпотечного договору за вих.. № 1210/562 від 15 липня 2009 року (а.с. 22), яку відповідачка отримала 28 липня 2009 року, про що свідчить підпис на повідомленні про поштове вручення (а.с 23).

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 875 958,25 грн.

Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь позивача державне мито в сумі 1700,00 грн. та інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 99 Конституції України, ст.ст.526, 527, 530, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 197, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 014/1969/2/10101 від 11 лютого 2008 року в розмірі 110 715,42 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 875 958,25 грн. (Вісімсот сімдесят пять тисяч девятсот пятдесят вісім гривень 25 копійок), з яких: заборгованість по тілу кредиту 87 000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту за курсом НБУ 688 326, 60 грн. (Шістсот вісімдесят вісім тисяч триста двадцять шість гривень 60 копійок); заборгованість по відсоткам 21 003,87 доларів США, що дорівнює еквіваленту за курсом НБУ 166 178,41 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 777,75 доларів США, що дорівнює еквіваленту за курсом НБУ 6 153,40 грн. (Шість тисяч сто пятдесят три гривні 40 копійок); пеня за прострочення сплати відсотків 1 933,80 доларів США, що дорівнює еквіваленту за курсом НБУ 15 299,83 грн. (Пятнадцять тисяч двісті девяносто девять гривень 83 копійки).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» державне мито в розмірі 1700,00 грн. (Одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. (Сто двадцять гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула