Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-1668/2011 р. Головуючий у 1 інстанції: Воробйова І.А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

ОСОБА_2

при секретарі Бурими В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И ЛА :

У квітні ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В позові зазначав, що рішенням суду від 14.05.2009 року за справою № 22-1903/2009 апеляційний суд Запорізької області задовольнив його апеляційну скаргу від 16.03.2009 року та скасував рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2008 року за позовом ОСОБА_4 до нього про стягнення матеріальної шкоди.

Вважає, що оскільки рішення суду скасовано, він вимушений був нести витрати на переїзди з Росії до України для участі у судовому засіданні, а також на юридичну допомогу.

Посилаючись на зазначені обставини позивач присив суд, стягнути з відповідача на його користь спричинену матеріальну шкоду у розмірі 4 892,44 грн., витрати на юридичні послуги 1 975 грн. та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Рішенням Орджонікілзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2011 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позову про стягнення матеріальної і моральної шкоди суд суд обгрунтовано виходив з безпідставності заявлених позовних вимог.

У відповаідності до вимог норм ст., ст.1166, 1167 ЦК України, на підставі яких заявлені позовні вимоги ОСОБА_3, п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду цивільних справ про відшкодування шкрди матеріальна та моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причиниий звязок та є вина зазначеною особи.

З змісту позовних вимог ОСОБА_3, як правильно встановлено судом, вбачається, що під матеріальною шкодою останній розуміє витрати, понесені ним під час судового розгляду в Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя цівільної справи № 2-366/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди та розгляду апеляційної скарги апеляційним судом Запорізької області, а саме: витрати на правову допомогу та витрати на його явку до суду як відповідача.

Проте згідно до ст.,ст.79, 88, 220 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи: на інформаційно-технічне забезпечення, правову допомогу, на явку до суду присуджаються судом стороні, на користь якої ухвалено рішення, з другої сторони. Якщо судом, який ухвалив рішення не вирішено питання про судові витрати, то той же суд може за заявою осіб, які беруть участь, чи з власної інціативи ухвалити додаткове рішення.

Тому суд, відмовляючи у стягненні матеріальної шкоди, прийшов до правильного висновку, що витрати, понесені ОСОБА_3 при розгляді цивільної справи не є матеріальною шкодою, а є судовоми витратами, які повинні стягуватися при розгляді тієї справи, у якій вони були витрачені чи шляхом постановлення у такій справі додаткового рішення.

Звернення особи до суду, закріплене ст.3 ЦПК України , є захистом її прав та інтересів і тому звернення ОСОБА_4 із позовом до суду не є неправомірною дією, за яку цивільним законодавством передбачено відшкодування моральної шкоди.

Тому судом здійснено правильний висновок, що заявлені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у цій справі задоволені бути не можуть.

Колегія суддів вважає, що рішення суду про відмову у задоволенні заявленого ОСОБА_3 позову відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування і ухвалення нового рішення про задоволення цього позову не мається.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2011 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: