АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 ( 1 ) Доповідач Братіщева Л.А.
У Х В А Л А

Іменем України

«07» грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді:- ОСОБА_1

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю: представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 квітня 2011 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа ПАТ «КБ «Правекс-Банк», про визнання договору дійсним, визнання права спільної власності, визнання прав кредитора та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2009 року ОСОБА_5 звернувся із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, 3 особа ПАТ «КБ «Правекс-Банк» про визнання договору дійсним, визнання права спільної власності, визнання прав кредитора та стягнення коштів і уточнивши свої позовні вимоги просив суд визнати дійсним попередній договір щодо купівлі-продажу кв. 20 буд. 62 на 5 мкрн Зарічному в м. Кривому Розі, укладений між ним, ОСОБА_7, з однієї сторони, та ОСОБА_8, з другої сторони; визнати дійсною угоду про завдаток, що була укладена 28.11.2007р. між ОСОБА_7, ним та ОСОБА_8 та відповідно до якої ОСОБА_8 було отримано грошові кошти в якості завдатку; визнати за ним право власності на Ѕ частку АДРЕСА_1 Зарічному в м. Кривому Розі і визнати за ним частину прав кредитора в межах виконаного ним обсягу зобов,язань ОСОБА_7 за кредитним договором від 22.01.2008р., укладеним між ОСОБА_7 та ПАТ «КБ «Правекс-Банк» у сумі 50614,45грн. та стягнути на його користь із ОСОБА_7 вказані кошти, які були сплачені в рахунок виконання її зобовязань перед банком.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що восени 2007 року він вирішив придбати кв. 20 буд. 62 на 5 мкрн Зарічному в м. Кривому Розі, яка належала ОСОБА_8, в сумі 44800 доларів США.

Оскільки в нього були наявні кошти в сумі 8тис. дол. США, а у ОСОБА_7 кошти в сумі 10500дол. США, відповідач запропонувала оформити кредит на решту суми на її імя.

В якості завдатку ОСОБА_8 було передано кошти в сумі 18500дол. США і 28.11.2007р. між ним, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 був укладений у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу, відповідно до якого вони повинні були укласти також договір позики, який у дійсності фактично був угодою про завдаток.

22.01.2008р. між ОСОБА_7 та ПАТ «КБ «Правекс-Банк» був укладений кредитний договір, укладений договір поруки, відповідно до якого він виступає поручителем і укладено договір іпотеки.

В цей же день між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладений договір купівлі-продажу спірної квартири і право власності було оформлено на відповідачку ОСОБА_7

З часу укладення кредитного договору відповідачка ОСОБА_7 взяті на себе зобовязання не виконували, а тому ним, як поручителем, здійснювались виплати в рахунок погашення заборгованості в загальній сумі 50614, 45грн.

Оскільки ним виконано грошові зобовязання ОСОБА_7 за кредитним договором, тому просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 квітня 2011 року ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати в частині відмови йому в задоволенні позовних вимог щодо визнання за ним частини прав кредитора в межах виконаного ним обсягу зобовязань у сумі 50614,45грн. та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог з тих підстав, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд не врахував надані ним докази платіжні документи, які підтверджують сплату ним коштів в сумі 50614,45грн.; не взяв до уваги, що ОСОБА_7 визнала позов в частині сплати ним грошових коштів і пропонувала укласти мирову угоду; не застосував норми ст. 556 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 22.01.2008р. між ОСОБА_7 та АКБ «Правекс-Банк» (на теперішній час ПАТ КБ «Правекс-Банк») укладено договір №3756-001/08р (а.с. 28-31) на надання споживчого кредиту, згідно якого їй Банком було надано 151450грн. В якості поручителя за зазначеним договором виступив позивач ОСОБА_5, про що був укладений договір поруки №3756-001/08р. від 22.01.2008р. (а.с. 34), пунктом 1.1. якого зазначено, що ОСОБА_5 зобовязався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань ОСОБА_7

Відповідно до доданих копій квитанцій з 08 лютого 2008 року по 08 жовтня 2009 року платежі за договором кредиту проводились від імені ОСОБА_5 50614,45грн. сплачених за цей період по квитанціям від його імені позивач просить стягнути з ОСОБА_7, визнав за ним частину прав кредитора в межах виконаного ним обсягу.

Відмовляючи в цій частині позову (в іншій частині рішення не оскаржується), суд першої інстанції послався на те, що позивачем не доведена його фінансова можливість проводити вказані платежі.

Але колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в цій частині позову, але відмовити в оскаржуваній частині позову слід з інших підстав, а саме.

Згідно ст. 556 ЦК України, на яку посилається позивач: «Після виконання поручителем зобовязання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обовязок боржника. До поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання».

Стаття 10, 60 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Всупереч вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивач не довів, що ним виконано зобовязання, яке забезпечено порукою та те, що кредитор (Банк) передав йому документи, які засвідчують право вимоги боржника.

Тому відмовити в цій частині позову слід за зазначеними підставами, а не за тим, на які послався суд першої інстанції відмовляючи в цій частині позову.

Інші доводи позивача викладені в апеляційній скарзі не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України юридичне значення для вирішення справи не мають.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення норм процесуального права при розгляді справи та несвоєчасне виготовлення судом повного тексту рішення не є підставою для скасування рішення суду враховуючи те, що за заявою позивача апеляційним судом йому був поновлений строк на апеляційне оскарження.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: