Макарівський районний суд Київської області
Макарівський районний суд Київської області в складі судді ДЗЮБИ Н.М. при секретарі Приходько О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Макарів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,
Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що її мати ОСОБА_5 проживала постійно та була зареєстрована до дня смерті 18.01.2007 року в с.Мотижин Макарівського району Київської області,вул.Шевченка,73, де їй на праві власності належало домоволодіння та земельна ділянка. В зв»язку з погіршенням фізичного та психічного стану здоров»я матері з весни 2005 року настала потреба в постійному догляді за нею, а тому з цього часу переважну більшість часу мати проживала з нею аж до самої смерті. Всі турботи та витрати на поховання матері понесла її сім»я. Спадщину після смерті матері вона прийняла своєчасно. Ще при житті,20.12.2004 року її мати в Мотижинській сільській раді посвідчила від свого імені заповіт, яким все своє майно заповіла їй та брату ОСОБА_5 ОСОБА_6. ОСОБА_7 смерті матері їй стало відомо, що 11.07.2006 року в Мотижинській сільській раді мати склала заповіт на ім»я ОСОБА_5 ОСОБА_8. Вважає останній заповіт матері недійсним, оскільки він складений матір»ю в стані хвороби, яка не давала їй можливості розуміти наслідки підписання заповіту 11.07.2006 р..В травні 2006 року вона попросила брата, ОСОБА_5 ОСОБА_6, взяти матір на деякий час до себе, оскільки їй потрібно було пройти медичне обстеження в зв»язку з наступною операцією. Побутові умови брата та його матеріальне становище дозволяли це зробити, але пізніше їй стало відомо, що брат відвіз матір в с.Мотижин, де залишив її з братом, ОСОБА_5 ОСОБА_8, який протягом багатьох років зловживав спиртними напоями та знущався з матері. Вранці 27.06.2006 року мати разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 вирішила повернутись до неї. В Києві вона зникла. ОСОБА_9 ввечері прийшов до неї додому та повідомив її дочці, що мати зупинила легковий автомобіль та поїхала, сказавши, щоб він чекав на неї. Дочка шукала бабусю, залучивши до пошуків родичів, але тільки наступного дня надвечір зателефонував ОСОБА_5 ОСОБА_6 та повідомив, що мати з»явилась. Її дочка поїхала в с.Мотижин, щоб з»ясувати обставини її зникнення. Бабуся їй сказала, що не могла пригадати, куди і як їй добиратись і не пам»ятає, де провела ніч. В ніч з 3 на 4 липня 2006 року, закривши вхідні двері зсередини та розбивши вікно, мати пішла з дому, про що їй повідомив брат ОСОБА_4. Знову її шукали безрезультатно. Додому її привезли через 2 дні незнайомі люди у важкому стані, після чого її дочка забрала бабусю в м.Київ. З 06.07.2006 року у матері були психічні розлади, що супроводжувалися галюцинаціями, бажанням викинутися з балкону, агресивністю, нецензурними вигуками, а 08.07.2006 року їй була надана медична допомога бригадою швидкої психіатричної допомоги Київської міської спеціалізованої станції швидкої психіатричної допомоги , що видно з довідки №33 від 05.03.2007 р..Медичні працівники застерегли, що матір ні в якому разі не можна залишати без постійного нагляду. 09.07.2006 р. брат ОСОБА_4, взявши з собою медичний висновок та паспорт матері, забрав її. Так як місце знаходження матері він не повідомив, вона поїхала в с.Мотижин, де застала матір без постійного нагляду та належного догляду. 20.07.2006 року вона забрала матір до себе та постійно доглядала її до смерті. Увесь час психічний та фізичний стан її був дуже тяжким. Тому вона звернулась з позовом до суду та просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_5, посвідчений 11.07.2006 року на ім»я ОСОБА_5 ОСОБА_8
В зв»язку зі смертю відповідача ОСОБА_4 до участі в справі в якості відповідачів притягнуто ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_1 Л А. позовні вимоги підтримали.
Прелставннк відповідачів- Єпішевої Н.В. та ОСОБА_3-ОСОБА_10 позовні вимоги не визнала, вважаючи їх безпідставними, а надані позивачем докази -суперечливими, та в судовому засіданні пояснила наступне. В 1986 році ОСОБА_5 все своє майно заповіла трьом дітям: ОСОБА_11, ОСОБА_1, ОСОБА_4. В 2004 ропі вона склала новий заповіт, яким все своє майно заповіла дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_1. ОСОБА_8 вона хотіла залишити майно сусідки ОСОБА_12, яку вона доглядала до смерті. ОСОБА_11 від даного майна відмовився і договір довічного утримання був укладений з ОСОБА_4. Валентині було відписане майно чоловіка ОСОБА_5-ОСОБА_13.Тому заповітом від 11.07.2006 р. ОСОБА_5 своє майно заповіла ОСОБА_11. Погіршення стану здоров»я ОСОБА_5 нічим не підтверджено, записи в медичній карті останньої з»явились лише в період з 16.08.2006 року по 16.11.2006 року, коли позивачка силоміць вивезла матір в Корсунь-Шевченківський район та утримувала там. Довідки Мотижинської сільської ради про те, що витрати на поховання ОСОБА_5 понесла позивачка, та про те, що ОСОБА_14 проживав з ОСОБА_5 та вів спільне господарство викликають подив, адже ОСОБА_5 була похована в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області, а ОСОБА_14 проживав у м.Києві зі своєю дружиною та в Корсунь-Шевченківському районі. Покази свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 свідчать про те, що ОСОБА_5 вела себе адекватно. Протилежні пояснення дають лише позивачка, ОСОБА_14 та дочка позивачки. Згідно медичної документації ОСОБА_5 в лікувальних закладах не перебувала, додаткового ніде не обстежувалась. Позов грунтується на чутках та переказах. В акті експертизи описова частина не відповідає висновку. Просила в задоволенні позову відмовити.
Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідачів, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Свідок ОСОБА_14 показав суду, що на початку 2006 року вони помітили, що ОСОБА_5 погано орієнтується в часі та просторі: про померлих родичів говорила як про живих, восени 2005 року хотіла отримати пенсію, яку вже отримала кілька днів тому, йшла не в тому напрямку, куди направлялась. Бувало, вела себе неадекватно. 04.06.2006 року сідала в автобус на зупинці не біля свого будинку, а в центрі села, заблудилась, привезли чужі люди. Бувало, ховала під подушку гострі предмети, вранці збиралась на роботу, дерлась на стіни, вилазила на підвіконня та збиралась стрибати.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що в 2005 чи 2006 році, коли їхала в м.Київ, в центрі села на автобусній зупинці зустріла ОСОБА_5-грязну, в лахмітті. Запитала її як сусідку,куди вона зібралась, але остання відповіла : «Нічого». ОСОБА_5 була сама не своя, вела себе дивно, то сяде, то встане, то плаче.
Свідок ОСОБА_18 посвідчила суду, що її бабусю ОСОБА_5 та її співмешканця ОСОБА_9 останнім часом доглядала її мама, але в травні 2006 року мама захворіла і дядько ОСОБА_4 забрав бабусю з Корсунь-Шевченківського району, де була мама. В червні 2006 року ввечері приїхав до неї ОСОБА_9 та розповів, що бабуся намагалась з ним приїхати до них, що син знущається над нею, але вони день бродили, їздили, а її не було вдома, вона була на роботі. Вона поїхала в с.Мотижин до бабусі, але остання не пам»ятала, де була вночі, була якась на така. Син ОСОБА_20 розповідав, що бабуся вночі чи під ранок втекла, двері зсередини замкнула, розбила вікно, вилізла, блукала десь 2 дні, потім її привезли незнайомі люди. Вона забрала бабусю в м.Київ. Це було на початку липня 2006 року. Бабусі стало ще гірше: вона бачила якихось людей, яких не було, почала кричати нецензурні слова, вела себе неадекватно, хотіла кинутись з балкону. Вона зателефонувала матері, викликала ОСОБА_20 ОСОБА_6 та його дружину, які по приїзду викликали швидку психіатричну допомогу.
Як пояснив свідок ОСОБА_4, його мати ОСОБА_5 на обліку у психіатра не перебувала, вела себе нормально, як веде людина, якій за 80 років. Вона до 80ти років тримала корову. Ніяких психічних розладів він не помічав.
Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що ОСОБА_5 вона видавала пенсію, ніяких розладів психіки за нею не помічала. ОСОБА_5 просто була зігнутою, але вела себе адекватно, пенсію перераховувала, була нормальною людиною. Був випадок, коли вона видала пенсію ОСОБА_5, а через кілька днів вона знову прийшла з ОСОБА_14 і каже, що вона не дала їй пенсію. Вона відповіла : « Як же не дала, баба ОСОБА_5, Ви ж розписалися?» та кілька разів повторила це. А ОСОБА_5 їй тихенько підморгнула, коли виходила. Вона зрозуміла, що пенсію у неї забирають і баба таким чином хотіла її приховати.
Свідок ОСОБА_19 посвідчила в судовому засіданні, що років три назад до неї зверталась ОСОБА_5 за допомогою по господарству, так як у неї болить спина. Її вона впізнавала та інших сусідів.
В неадекватному чи агресивному стані її не бачила.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5- це її сестра. Останні роки вона до неї не їздила, так як син ОСОБА_5-ОСОБА_20 був таким, що вони ночували у соломі у скирті, у малиннику. Розмовляла вона з нею лише по телефону. Сестра запрошувала її до себе до Валі (позивачки). Потім зателефонувала племінниця ОСОБА_18 і запитала, чи немає у неї бабушки ОСОБА_5, повідомила, що остання пропала. ОСОБА_7 телефонували інші родичі, питали, де ОСОБА_5. Валя (позивачка) в цей час лежала в лікарні. На здоров»я сестра ніколи не скаржилася.
Судом встановлено, що 18.01.2007 року померла мати позивачки ОСОБА_5, яка була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Незадовго до смерті 11.07.2006 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем Мотижинської сільської ради, яким все своє майно заповіла ОСОБА_20. Даним заповітом скасовувався заповіт померлої, посвідчений 20.12.2004 року, яким все своє майно померла заповіла ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (позивачці). До дня смерті померла ОСОБА_5 на обліку у психіатра ЦРЛ не перебувала. Причиною смерті ОСОБА_5 є атеросклеротичний кардіосклероз. Згідно акту амбулаторної повторної посмертної експертизи №935 від 19.01.2010 року ОСОБА_5 на час посвідчення заповіту (11.07.2006 р.) виявляла ознаки стійкого хронічного психічного розладу у виді судинної деменції та по своєму психічному стану не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Аналогічний висновок містить акт амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи №1360 від 22.08.2007 р..
Покази свідків ОСОБА_15, ОСОБА_19, ОСОБА_17,на які посилається сторона відповідачів, не спростовують пояснень позивачки та її представника, а також показів свідків сторони позивача (ОСОБА_14,. ОСОБА_16, ОСОБА_18Л.), ОСОБА_15 частково підтвердила покази ОСОБА_14, ОСОБА_19та ОСОБА_17 з ОСОБА_5 спілкувались або малий проміжок часу (Фойнецька-три неділі), або лише по телефону (ОСОБА_17-останні 3 роки).
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.203, 226,236 ЦК України, ст.ст.10,11,58-60,79, 209,215,294 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним задовольнити.
Визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_5, посвідчений 11 липня 2006 року секретарем виконкому Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області ОСОБА_21 за р.№312.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає чинності відповідно до ст.223 ЦПК України.