Справа № 0417/2-1367/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 жовтня 2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,

при секретарі Шевченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 акціонерного товариства фінансова група Страхові традиціїпро відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди .

Ухвалою суду від 26 вересня 2011 року в якості відповідача було залучено Закрите акціонерне товариство фінансова група Страхові традиції.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві і в ході розгляду справи посилався на те, що 02 вересня 2009 на закритій автомобільній стоянці, яка розташована на подвірї будинку №113 по пр. Г. Правда в м. Дніпропетровську в вечірній час водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем ГАЗ ПБ, державний номер НОМЕР_1, здійснив наїзд на припаркований автомобіль МАЗДА 626, державний номер НОМЕР_2, який належить йому на праві власності, після чого відповідач місце приходи залишив. В результаті зіткнення, його автомобіль отримав пошкодження. Після виявлення 03.09.2009 року пошкоджень він викликав представників органів ДАІ, якими було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та видана довідка №000301 від 03.09.2009 року. Відповідачем ОСОБА_2 було надано страховий поліс цивільної відповідальності №ВВ/4630283 від 18.11.2008 року, який був виданий на імя ОСОБА_4 на автомобіль ГАЗ ПБ, державний номер НОМЕР_1. Приїхавши на місце дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 відрекомендувався, як власник автомобіля. Відшкодовувати збитки, які завдані його автомобілю відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_4 відмовилися. Після звернення ним до Страхової компанії Страхові традиціївін дізнався про припинення нею діяльності, і неодноразово звертався до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про відшкодування спричиненого матеріального збитку, однак отримував відмову. Вартість ремонту автомобіля складає 12558 грн. 73 коп. Після неодноразових звернень в страхову компанію GENERAL GARANT, в якій він застрахував свій автомобіль ним була отримана копія довідки ДАІ про ДТП: 14/1-2783 СИ від 05.10.2009 року, де вказано що автомобіль ГАЗ ПБ, державний знак НОМЕР_1, належить ОСОБА_6. Просив суд стягнути із відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 12558 грн. 73 коп.; стягнути із відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на його користь грошову суму в розмірі 5000 грн. в відшкодування моральної шкоди; стягнути із відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на його користь грошову суму за складання експертного висновку в розмірі 300 грн.; встановити термін для відповідачів для виплати матеріального, морального збитку і витрат на експертний висновок один місяць, після набрання рішення законної сили.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, не заперечував той факт, що він дійсно здійснив наїзд на припаркований автомобіль. Однак оскільки автомобіль було застраховано, то саме страхова компанія і повинна відшкодувати шкоду. В частині моральної шкоди просив суд відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав. Вказав, що він є неналежним відповідачем по справі. Просив в задоволені позову відмовити.

Представник ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав. Вказав на те, що автомобілем керував на підставі довіреності ОСОБА_2.

Представник відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства фінансова група Страхові традиції в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини, 02 вересня 2009 року в 21 год. 15 хв. на пр. Г. Правди 113-б в м. Дніпропетровську на автомобільній стоянці ОСОБА_2 керуючи на підставі довіреності ( а.с.54) автомобілем НОМЕР_3 під час руху заднім ходом не впевнившись в безпеці свого маневру здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_4, чим порушив п.10.9 Правил дорожнього руху. Автомобіль ГАРЗ ПБ 33023 державний номер НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 ( а.с.48). Автомобіль МАЗДА 626 державний номер НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1 ( а.с. 31). Винним в ДТП визнано водія ОСОБА_2 що підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2009 року, відповідно до якої на ОСОБА_2 визнано винним та накладено адміністративне стягнення в розмірі 400 грн. ( а.с.8)

В результаті ДТП автомобілю НОМЕР_4 були спричинені пошкодження і завдано матеріальні збитки.

Відповідно до висновку спеціаліста авто товарознавця №ZU040909 від 09 вересня 2009 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки МАЗДА 626 державний номер НОМЕР_2 становить 12558 грн. 73 коп., матеріальна шкода завдана власнику транспортного засобу становить 7201 грн. 77 коп.( а.с.14-29).

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 власника автомобіля НОМЕР_4 була застрахована Страховою компанією GENERAL GARANT згідно полісу №ВВ 4453995 ( а.с.11).

Цивільна відповідальність водія автомобіля НОМЕР_3 була застрахована страховою компанією ОСОБА_5 акціонерного товариства фінансова група Страхові традиції згідно полісу №ВВ 4630283, тип договору 1 (а.с.12).

Як показав позивач він отримав довідку для звернення за відшкодуванням шкоди до Страхової компанії Страхові традиції, однак він не зміг знайти місце її розташування, а тому звернувся до Моторно ( транспортного ) страхового бюро, яким йому було відмовлено в виплаті. Вказав, що він не бажає звертатися до Страхової компанії за відшкодуванням і вважає, що саме відповідачі повинні відшкодовувати йому шкоду, а саме ОСОБА_6, як власник автомобіля, а ОСОБА_2, як винна особа, та не заперечував, що ОСОБА_4 є неналежним відповідачем, однак він є страхувальником автомобіля.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона ( страховик) зобовязується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму ( страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Суд критично відноситься до твердження позивача про те, що Закрите акціонерне товариство фінансова група Страхові традиції припинила свою діяльність, оскільки це спростовується Довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ( а.с.52,53). Однак суд не має законних підстав для стягнення страхового відшкодування з ОСОБА_5 акціонерного товариства фінансова група Страхові традиції, оскільки позивач не подав до страхової компанії заяву та пакет документів для оплати страхового відшкодування і відмову не отримав.

Згідно же листа Моторно ( транспортного) страхового бюро України від 09.11.2010 року №20997/3-2-10 вказано що ЗАТ ФГ Страхові традиції не визнано банкрутом та не ліквідовано, а МТСБУ відшкодовує шкоду у разі недостатності коштів та майна страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом або ліквідований (а.с.13).

Також суд не вбачає законних підстав щодо стягнення матеріальної шкоди із винної особи ОСОБА_2, який керував транспортним засобом на підставі довіреності, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована.

Згідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Стягнення же матеріальної шкоди з власника автомобіля ОСОБА_6 не ґрунтується на законі, оскільки експлуатацію автомобіля на підставі довіреності здійснював ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність повязана з використанням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом.

Згідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ по позовами про відшкодування шкодипід володільцем підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо).

Крім того в судовому засіданні встановлено, про що не заперечував позивач, що відповідач ОСОБА_4 є неналежним відповідачем по справі.

Позивачем заявлені позовні вимоги до відповідачів щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 року № 5, за моральну ( немайнову ) шкоду, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визнає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психологічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин.

Оскільки позивачем не надано жодного доказу щодо спричинення моральної шкоди, то суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині позову.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 із наступними змінами ст.ст. 1167, 1187 ЦК України, ст. ст.3,7, 11, 15, 60, 61, 88, 169, 212- 215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції

шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар