РІШЕННЯ

Іменем України

17.10.2011 року Справа № 2-4458/11

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

при секретареві - Коломієць Я.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

за участі відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що перебувала із ОСОБА_2 у шлюбі, та має дитину ОСОБА_3, 11.11.209 р.н., яка мешкає разом із матірю; дитина хворіє на порок розвитку головного мозку, гіпоплазію лобно-скроньових часток та мозолястого тіла, симптоматичної епілепсії, грубе відставання у психомоторному розвитку, постійно лежить, не рухається, потребує постійного догляду та піклування, не може сама сидіти, сама не їсть, та потребує оперування у м. Києві. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідач добре матеріально забезпечений, працює на двох роботах (у нічному клубі та готелі), має задовільний стан здоровя та можливість надавати матеріальну допомогу, через що позивач вважала правомірним стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1 500,00 грн.

У судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просила суд повністю задовольнити поданий позов.

Відповідач, заперечуючи частково проти позову, пояснив, що коли була необхідність він допомагав, надав щомісяця 200-300 грн., утім, оскільки ще не набув професію, не має можливість добре заробляти, а зараз працює без оформлення охоронцем.

Суд, заслухав пояснення сторін, та дослідив докази, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Як було встановлено судом, ОСОБА_3 народилася 11.12.2009 р., про що Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Книзі реєстрації народжень було зроблено відповідний запис та видано свідоцтво; відповідно до цього свідоцтва ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої, яка мешкає разом із матірю, важко хворіє, потребує матеріального утримання, лікування.

Частиною 2 ст. 18 Сімейного кодексу передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Утім, як було встановлено судом, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей, між сторонами у справі, яка розглядалася, досягнуто не було, через що для суду, з огляду на вищенаведене, та з метою захисту порушених прав особи, яка звернулася до суду із даним позовом, та через те, що, оскільки обовязок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Разом з тим, щодо визначення розміру аліментів, то відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При вирішенні питання щодо розміру присуджених до сплати аліментів в твердій грошовій сумі, про яке позивачем було заявлено відповідну вимогу, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою, мешкає разом із матірю, потребує піклування та утримання, стан здоров'я дитини (дитина хворіє на порок розвитку головного мозку, гіпоплазію лобно-скроньових часток та мозолястого тіла, симптоматичної епілепсії, грубе відставання у психомоторному розвитку) та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, утім, не має стабільного заробітку, має задовільний стан здоровя; відповідач не надав доказів щодо перебування у нього на утриманні інших осіб, що має істотне значення при визначенні розміру аліментів та у звязку з чим, на переконання суду, вбачаються підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі та в розмірі 870 грн. (розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 01.12.2011 р.), що буде справедливим та сприятиме утвердженню почуття обов'язку одного з батьків, окремо від якого проживає дитина, перед дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами з вимоги позову про стягнення аліментів на утримання дітей, суд бере до уваги, що на виконання п. 5 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ Про державне митопозивача було звільнено від сплати судового збору та не підлягали оплаті при зверненні до суду витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи (п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України), утім, на виконання ч. 3 ст. 88 зазначеного кодексу, згідно зі змістом якої якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, та відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави підлягають присудженню до стягнення зазначені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, ч. 3 ст. 88, ст.ст. 212, 214-215, 218, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 870 грн., починаючи проводити стягнення з 09.06.2011 р. та до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, повноліття.

Рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 51 (пятдесят однієї) гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 (ста двадцяти) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя