Справа № 2-5879/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2011 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Девята Київська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та визнання права на спадщину,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт її матері ОСОБА_3, померлої 27.05.2007 року, на користь ОСОБА_2, посвідчений Девятою Київською державною нотаріальною конторою 09.04.2009 року, оскільки він не є особистим розпорядженням спадкодавця, а також визнати за нею право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві позивачкою не викладені обставини, тобто ті юридичні факти, на основі яких вона обґрунтовує свої вимоги про визнання недійсним заповіту та визнання за нею права на спадщину відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, та на підставі яких, на її думку, необхідно вирішувати дані вимоги, і які визначають той засіб захисту права, який вона просить суд застосувати, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, позивачка не визначила підстави визнання недійсним заповіту, оскільки в мотивувальній частині позовної заяви вона посилалась на норми ч. 1 ст. 225 ЦК України щодо недійсності правочину, вчиненого особою у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а обставини виклала щодо вчинення підпису на заповіті не спадкодавцем, яка страждала на психічні розлади та останнім часом не виходила з дому, а іншою особою.

Крім того, позивачка не виклала обґрунтування вимоги про визнання за нею права на спадщину після смерті її матері ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, оскільки не зазначила жодних правових норм та підстав для захисту її прав в такий спосіб, виходячи з того, що у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Таким чином, в разі визнання заповіту недійсним позивачка як спадкоємиця першої черги за законом не позбавлена права на спадкове майна та матиме можливості у визначеному законом порядку прийняти його. А за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Отже, зазначення вказаних обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків. Крім того, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову, є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно конкретизувати позовні вимоги та належним чином викласти обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, зазначивши правові підстави звернення до суду з позовними вимогами відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження викладених обставин справи.

Крім того, в позовній заяві слід викласти відповідно до вимог ст. 35 ЦПК України підстави та обґрунтування залучення до участі в справі в якості третьої особи Девятої Київської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Девята Київська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та визнання права на спадщину залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків терміном три дні з моменту отримання копії ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: