АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 34 (І) ОСОБА_1
Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, третя особа Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 20», про стягнення моральної та матеріальної шкоди у звязку з затопленням квартири, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа КП «ЖЕО № 20», про стягнення моральної та матеріальної шкоди у звязку з затопленням квартири, посилаючись на те, що з вини відповідача, яка є власницею квартири АДРЕСА_1, двічі 31 серпня та 14 вересня 2010 року була затоплена належна їм на праві власності квартира № 133 у тому ж будинку за вказаною адресою.

Уточнивши позовні вимоги, позивачі просили суд стягнути з відповідачки на їх користь матеріальні збитки в сумі 7021,44 грн., моральну шкоду в загальному розмірі 10000 грн., а саме на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 3000 грн. моральної шкоди на користь кожного, ОСОБА_7 2500 грн., ОСОБА_6 1500 грн., а також на користь позивачів 1500 грн. витрат на правову допомогу та судові витрати.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2011 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 7021,44 грн., 750 грн. витрат на проведення експертизи, 73 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, по 1000 грн. моральної шкоди кожному.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 500 грн. моральної шкоди кожному.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 77 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 1500 грн. витрат на правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом не враховано відсутність її вини у затопленні квартири позивачів 31.08.2010 року та відсутність у звязку з цим підстав для відшкодування на їх користь матеріальної шкоди; недоведеність позивачами реального розміру матеріальної шкоди належними та допустимими доказами, зокрема висновком будівельно-технічної експертизи, оскільки надані ними товарні чеки та квитанції не є такими доказами, т.я. не містять даних кому відпущено товар та чи оплачено його вартість. Крім того, не звернуто уваги судом й на те, що вартість проведеного позивачами ремонту значно перевищує розмір заподіяної шкоди. Відповідач не погоджується із стягненням з неї на користь позивачів моральної шкоди, оскільки вважає її недоведеною.

Позивачі заперечують проти доводів апеляційної скарги та просять її відхилити й залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є власниками квартири АДРЕСА_2.

31 серпня та 14 вересня 2010 року квартира позивачів була затоплена, про що складено акти від 31.08.2010 року та 14.09.2010 року, які затверджено КП «ЖЕО № 20».

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягуючи на користь позивачів з відповідача матеріальну та моральну шкоду, завдану затопленням квартири, суд першої інстанції виходив з вини відповідача в затопленні квартири позивачів, яке мало місце 31.08.2010 року та 14.09.2010 року.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, ч.2 вказаної статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як вбачається з матеріалів справи, факт залиття квартири мав місце 31 серпня та 14 вересня 2010 року, внаслідок чого квартира АДРЕСА_3 зазнала пошкоджень.

Для усунення пошкоджень позивачі придбали будівельні матеріали на суму 7021 грн. 44 коп., що підтверджується письмовими доказами, а саме: чеками, квитанціями на придбання товарів.

Суд першої інстанції, враховуючи встановлені обставини заподіяння матеріальної шкоди та докази на підтвердження її розміру, обґрунтовано задовольнив позов про відшкодування матеріальної шкоди та частково про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів вважає такі висновки правильними.

Нормами ЦПК України (ст. 60) передбачено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

В розумінні ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч зазначеному, заперечуючи проти позову та оскаржуючи рішення, ОСОБА_4, не спростувала висновків суду першої інстанції в установленому процесуальним законом порядку.

Так, згідно актів, складених КП «ЖЕО № 20» підтверджено факт залиття квартири позивачів ОСОБА_7.

Відповідач, не оспорюючи факту залиття квартири позивачів та погодившись, що вони мали місце, не надала жодного доказу в підтвердження того, що залиття сталося не з її квартири, а з іншої, або з вини інших осіб.

Крім того, відповідачка підтвердила, що мав місце у жовтні 2010 року факт притягнення її адміністративною комісією до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП.

Дії відповідачки та її рідних, а саме: прийняття участі її матірю у прибиранні води у квартирі ОСОБА_7, бажання відповідачки частково відшкодувати шкоду, про що вона зазначала в суді та в апеляційній скарзі, також підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про спричинення шкоди майну позивачів з вини відповідачки.

Доводи відповідачки щодо недоведеності розміру матеріальної шкоди, що завдана внаслідок залиття квартири, не підтверджені жодним доказом.

Не погоджуюсь з розміром витрат на придбання будівельних матеріалів на ремонт квартири, відповідачка ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції, не надала доказів, що спростовують вказаний позивачами розмір матеріальної шкоди в сумі 7021,44 грн.

Посилаючись в апеляційній скарзі на відсутність висновку будівельно-технічної експертизи, відповідачка не зажадала її призначення, жодного клопотання з цього приводу нею не заявлялось при розгляді справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

Задовольняючи частково вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди відповідно до приписів ст. 1167 ЦК України, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та визначив розмір моральної шкоди залежно від характеру правопорушення, глибини моральних страждань та виходив із засад розумності та справедливості.

Колегія суддів не знаходить підстав для зміни розміру моральної шкоди або відмови у задоволенні позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги на підтвердження необґрунтованості стягнення моральної шкоди про те, що всі незручності, які зазнали позивачі у звязку із затопленням квартири сталися виключно з їх вини, оскільки вони відмовились від добровільного відшкодування збитків не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: