Справа № 2-475/2011 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2011 р. Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі :

головуючого, судді - Тарасенко О.В.

при секретарі - Карнаух В.В.

за участю представника

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінатпро стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

01.09.2009 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди до ПАТ „Криворізький залізорудний комбінат/далі ПАТ/, яким просить стягнути відповідно з ПАТ 126 000 грн. моральної шкоди, у звязку з отриманими професійними захворюваннями на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

В обґрунтування вказує, що в період його роботи підземним електрослюсарем та черговим з ремонту обладнання шахти Гвардійська, ним отримано хронічне професійне обструктивне захворювання: радікулопатія шийна і попереково - крижова на фоні вираженого остеохондрозу, деф. Спондильозу та спондилоартрозу шийного та попереково - крижового відділу хребта; сходникового ретроспондилолістезу 1.1,12,1.3 -0,2 см. , х вираженим порушенням біомеханіки хребта на поперековому рівні, середнього ст.. на шийному, стійким больовим синдромом, нейродістрофічним синдромом у вигляді: дв. Плечолопаткового періартрозуПФС другого ст.. деф. Артрозу ліктьових суглобів ПФС другого - третього ст.. з права, ПФС другого ст.. зліва, периферичним ангіодистонічним синдромом в/кінцівок, рецидивуючий перебіг. У зв'язку з професійним захворюванням я тривалий час знаходився на стаціонарному й амбулаторному лікуванні в різних лікувальних установах і, незважаючи на це утратив 60% професійної працездатності. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст.., емфізема легень першої ст..) ЛН першого ст.

Даний факт підтверджується Актом розслідування професійного захворювання (отруєння) № 21 від 13.06.2008 р. Згідно висновку МСЕК ДНА - 01 № 616232 від 02.07.2008 р. мені первинно було встановлено професійне захворювання з стійкою втратою 60% професійної працездатності безстроково та визнано інвалідом 3 групи.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворюваннях України в м. Кривому Розі здійснює виплати по відшкодуванню збитку в зв'язку з утратою здоров'я.

Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив професійної працездатності, виконуючи тривалий час роботи в важких та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювання він неодноразово знаходився на лікуванні, важко виконувати будь яку роботу, обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, позбавлений дозвілля що порушує його нормальні життєві звязки, просить стягнути з ПАТ 126 000 грн. моральної шкоди.

Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник ПАТ за довіреністю ОСОБА_1 позов не визнала, вказує, що у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди. Позивач посилається на ст.1167 ЦК України, ст.153, 237-1 КЗпП України, він хоча і перебував в трудових відносинах з ПАТ, але шкода заподіяна працівникові при виконанні трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Оскільки позивач є застрахованою особою, то в даному випадку діє законодавство про страхування спеціальний Закон України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, і відповідальність несе страховик Фонд. У звязку зі змінами у вказаний закон, він не передбачає обовязку Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, відсутній такий обовязок і в работодавця. Крім того позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду за вирішенням трудового спору відповідно до ст.233 КЗпП України. Позивач свідомо обрав професію зі шкідливими умовами праці, був попереджений та обізнаний з вказаними умовами, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. З вказаного видно, що діяльність ПАТ по використанню праці працівників у шкідливих умовах, не є протиправною, що також вказує на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено поясненнями сторін, трудовою книжкою, актом розслідування хронічного професійного захворювання, що позивачу встановлені хронічні професійні захворювання та встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 60% з 02.07.2008р., та 3 група інвалідності.(а.с.3-11).

3 01.04.2001 року набрав чинності Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту єч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностівід 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_2 внаслідок отриманних професійних захворювань, втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу ОСОБА_2 як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, санітарно-гігієничної характеристики умов праці , встановлено хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, несприятливі умови праці: пил, важкість праці. Позивач тривалий час працював у вказаних умовах у ПАТ Криворізький залізорудний комбінат, а саме: працював на шахті Гвардійська ПАТ КЗРКпідземним електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання з 31.05.1977 року по 19.06.2008 року.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом свого права суд вважає безпідставним, так як відповідно до ст.268 ч.1 п.3 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість отриманих захворювань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Таким чином суд враховує, що позивачу загалом встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності, два професійні захворювання, характер захворювань, повязаного з обмеженням в пересуванні, та фізичних навантаженнях, фізичних і моральних страждань позивача в звязку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також суд враховує час роботи позивача у структурних підрозділах відповідача, де він стикався зі шкідливими факторами.

Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами , необхідності постійного лікування в тому числі і санаторно-курортного, позов ОСОБА_2 слід задовольнити частково та стягнути з ПАТ на користь позивача 60 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму що вимагає позивач в 126 000 грн. завищеною.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 27, 31, 60, 81, 88, 209 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково, стягнути з Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінатна користь ОСОБА_2 60 000 /шістьдесят тисяч/ грн. моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: