Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2011 Справа №2-7106/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

Головуючого - Сливка Л. М.

за участі секретаря - Заплітного Б. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник", Тернопільської міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 пред'явила до суду позов до відповідача приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" про визнання права власності на двокімнатну квартиру № 18 загальною площею 101,91 квадратних метрів на 6 поверсі, у будинку № 25 по вулиці Глибокій у м. Тернополі покликаючись на те, що у повному обсязі виконала свої зобов'язання за умовами договору від 8 травня 2009 року, сплативши відповідачу повну вартість квартири. Натомість, відповідач умов зазначеного договору не виконує, хоч будинок на даний час добудований та заселений мешканцями, необхідна документація, що є підставою для оформлення за ними права власності, не виготовлена.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала із викладених у позовній заяві обставини, та, уточнивши при цьому розміри спірних об'єктів, просить позовні вимоги задоволити, визнавши за нею право власності на двокімнатну квартиру № 18 загальною площею 101,2 квадратних метрів на 6 поверсі, у будинку № 25 по вулиці Глибокій у м. Тернополі.

Представник відповідача приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" в судовому засіданні позов визнав, згідний на визнання за позивачем права власності на спірні об'єкти нерухомості.

Представник третьої особи Тернопільської міської ради в судовому засіданні пояснив, що у вирішенні спору покладається на думку суду.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини:

8 травня 2009 року між сторонами - ОСОБА_1 та приватним підприємством "Тернопільська фірма "Будівельник" укладено договір згідно з п.п. 1.1 1.2 якого ПП Тернопільська фірма Будівельник зобовязана збудувати, здати в експлуатацію та передати позивачу у власність двокімнатну квартиру № 17 загальною площею 100,91 квадратних метрів на 6 поверсі, у будинку № 25 по вулиці Глибокій у м. Тернополі .

В подальшому будівельна адреса квартири змінилася, зокрема її номер із 17 на 18, що сторонами не оспорюється.

Відповідно до п. 2.1 договору позивачка зобов"язалася при укладенні договору провести оплату в сумі 473 600 гривень на розрахунковий рахунок відповідача, що становить 100% вартість оплати і є фіксованою до закінчення будівництва.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 674 від 8 травня 2009 року позивачка сплатила відповідачу 473 600 гривень,виконавши таким чином у повному обсязі, взяті на себе зобов"язання відповідно до Договору від 8 травня 2009 року .

Судом установлено, що таким чином позивачка ОСОБА_1 .у повному обсязі виконала взяті на себе зобов"язання відповідно до Договору від 8 травня 2009 року, що відповідачем не оспорюється .

Судом встановлено та визнано сторонами, що на даний час будівництво обєкту багатоквартирного житлового будинку № 25 по вулиці Глибокій у м. Тернополі завершено повністю.

Як слідує з Декларації про готовність об'єкта до експлуатації інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області від 11 липня 2011 року, вказаний будинок вважається закінченим будівництвом об'єктом, готовим до експлуатації.

Як установлено з журналу внутрішніх обмірів та розрахунків, розміри об"єкта будівництва в порівняні з передбаченими в договорі від 8 травня 2009, змінилися, позаяк загальна площа двокімнатної квартири № 18 на 6 поверсі, у будинку № 25 по вулиці Глибокій у м. Тернополі становить 101,2 кв.м.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року прийняття в експлуатацію обєктів, що належать до І-ІІІ категорії складності проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією декларації про готовність обєкта до експлуатації. Відповідно до п.11 даного Порядку датою прийняття в експлуатацію обєкта є дата реєстрації декларації. Одночасно п.13 цього ж Порядку передбачено, що зареєстрована декларація є підставою для оформлення права власності на обєкт нерухомого майна.

Таким чином вказана вище Декларація 11 липня 2011 року є підставою для оформлення права власності на квартиру за позивачкою.

Відповідно до розділу VІІІ пункту 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту від 07.02.2002 р. № 7/5 з наступними змінами та доповненнями, оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності проводиться органами місцевого самоврядування за фізичними особами на новозбудовані, реконструйовані обєкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом обєкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам та правилам.

На звернення позивачки до ПП ТФ Будівельникіз вимогою про виконання зобовязання за договором та оформлення права власності на завершений будівництвом будинок відповідач відповіді не надав.

За вказаних обставин судом встановлено порушення відповідачем договірних зобовязань щодо передачі спірної квартири у власність позивачки.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак вказані вимоги закону, а також ст. 530 Цивільного кодексу України щодо стоку виконання зобов"язання відповідачем ПП ТФ Будівельникне виконані, чим істотно порушені права позивачки, оскільки вона значною мірою позбавляється права володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою, на що розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст. 392 вказаного Кодексу захист права власності здійснюється, зокрема, шляхом його визнання, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини суд приходить до переконання про обгрунтованість позовних вимог позивача, порушення його законних прав та підставність позову.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 218, 223, 294, 295 ЦПК України, ст. ст. 16,190, 392, 525, 526, 629 ЦК України, , суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну квартиру № 18 загальною площею 101,2 квадратних метрів на 6 поверсі, у будинку № 25 по вулиці Глибокій у м. Тернополі .

Стягнути із приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" в користь ОСОБА_1 1820 гривень понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_2