Справа № 2-1450/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2011 року

27 травня 2011 року Святошинський районний суд міста Києва в складі

головуючого-судді Мазур І.В.

при секретарі Григоренко О.М.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, 3-тя особа Головне управління юстиції в м.Києві про визнання права власності в порядку спадкування, частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, 3-тя особа Головне управління юстиції в м.Києві про визнання права власності в порядку спадкування, частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки. В судовому засіданні позовні вимоги уточнила і суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_2. помер її батько ОСОБА_5, який проживав за адресою АДРЕСА_3 . Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,053га в садовому товаристві Берізка в с.Підгірці Обухівського району Київської області, яка належала померлому згідно державного акту, садового будинку в садовому товаристві, 1/5 частини квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями 1 черги на спадщину являлись рідні діти вона ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_4 та їх мати ОСОБА_7 Після смерті батька в установлений Законом термін вони як спадкоємці подали в Дванадцяту Київську державну нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Відповідачу по справі ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_7 були видані свідоцтва про право власності на земельну ділянку в рівних долях по ? частині кожному. 6.07.2006р.її мати подарувала свою частину земельної ділянки відповідачу по справі. Нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадкове майно в зв'язку з тим, що нею був пропущений термін звернення до нотконтори з заявою про прийняття спадщини. В 2008році вона отримала відповідь у нотаріуса і тоді їй стало відомо про те, що мати та брат отримали свідоцтво на спадкове майно, а саме на земельну ділянку у рівних долях. На інше майно крім автомобіля свідоцтва не видавались. Її заява про прийняття спадщини була подана в нотконтору і зареєстрована 22.02.2002року в установлений Законом термін . Крім того, проживаючи зі спадкодавцем однією сім»єю по місцю знаходження спадкового майна, тобто в квартирі АДРЕСА_1 в м.Києві, в якій вона має право власності в розмірі 1/5 частини, вона фактично вступила в спадщину. При житті батько був власником садового будинку, який являвся закінченим будівництвом, однак право власності в БТІ за ним не було зареєстровано. Відповідно просить суд визнати за ОСОБА_5 право власності на садовий будинок, і як спадкоємець першої черги просить визнати за нею право власності на 1/3 частину спадкового майна, а саме на будинок з надвірними побудовами та спорудами, які знаходяться на земельній ділянці, площею 0,053га . Мати свідоцтво про право власності на спадкове майно не отримувала. Також просить визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки, яка знаходиться в СТ «Берізка» с.Підгірці Обухівського району Київської області, визнати за нею право власності на 1/15 частину квартири АДРЕСА_1 в м.Києві, визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане в червні 2005року на земельну ділянку, площею 0,053га частково недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку та садовий будинок СТ «Берізка» с.Підгірці Обухівського району Київської області, на садовий будинок на ім'я ОСОБА_7 в розмірі ? частини та ОСОБА_4 в розмірі ? частини спадкового майна, визнати право власності за ОСОБА_5 на садовий будинок з надвірними побудовами та спорудами.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько ОСОБА_5 7.02.2002р. він разом з матір'ю звернулися до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Оскільки він в квартирі 53 по АДРЕСА_1 в м.Києві не проживав він запропонував сестрі поділ спадкового майна, а саме їй квартира, йому земельна ділянка, площею 0,053га, що розташована на території Підгірцевської сільської ради. В 2005році в нотаріальній конторі він дізнався про те, що сестра заяву про прийняття спадщини не отримувала. Таким чином він з матір'ю отримали свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0,053га, розташовану на території Підгірцевської Сільської ради по ? частині кожному. Після чого мати оформила договір дарування на свою ? частину земельної ділянки. Свідоцтво про право власності на квартиру вони не отримували. В 2006році сестра, т.б. позивачка по справі ОСОБА_1 дізналася про те, що вони отримали свідоцтва про право на спадщину, відповідно вона приїхала на дачу і влаштувала скандал. На що він запронував їй звернутися до суду, але до суду вона звернулася лише в 2010році. У зв'язку з чим вважає, що сестра пропустила строк звернення до суду із вимогами про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, договору дарування земельної ділянки, Державного акту на право власності на земельну ділянку від 2.08.2006р. виданого на його ім'я. Просить застосувати в цій частині позовних вимог строк позовної давності. В 2006році їх мати ОСОБА_7 подарувала йому земельну ділянку і з тих пір він є власником спірної земельної ділянки. На земельній ділянці батьки розпочали будівництво садового будинку, але в експлуатацію його не здали, право власності на нього не зареєстрували. Будівництво проводили в період шлюбу, відповідно право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. В 2007-2010роках він провів до садового будинку комунікації - газ, воду, каналізацію. Здійснив газифікацію будинку. Також ним проведено будівництво гостьового будинку. Просить в цій частині позовних вимог відмовити. В частині визнання права власності на 1/15 частину квартири АДРЕСА_1 позивачка може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, який є батьком сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_4 /а.с.8/

На праві приватної власності на житло за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_5, його дітям - сторонам по справі та дружині ОСОБА_7 належало по 1/5 частині спірної квартири./а.с.10/

Згідно спадкової справи 7.02.2002р., 8.04.2002р., 3.10.2002р. від ОСОБА_7 надійшли заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5./а.с.70-72/3.10.2002р. ОСОБА_7 та ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки АЗЛК /а.с.77/

1.06.2005р. від ОСОБА_7 та ОСОБА_4 надійшли заяви про прийняття спадщини , яка складається з земельної ділянки площею 0,053га, розташованої на території Підгірцівської сільської Ради./а.с.89/

1.06.2005р. ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину, що складається з ? земельної ділянки площею 0,053га, розташованої на території Підгірцівської сільської Ради./а.с.96/ та ОСОБА_7 також на ? частину земельної ділянки./а.с.97/, відповідно свою частку остання 6.07.2006р. подарувала сину.

22.02.2002року позивачка ОСОБА_1 також звернулася до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5./а.с.101/

Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч.2 часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.2 заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні позивачка не заперечувала того факту, що оскільки в неї не було правовстановлюючих документів їй свідоцтва про право на спадщину не видали, також не заперечувала того факту, що з 2002року вона до суду за захистом своїх прав щодо спадкового майна не зверталася.

Суд не приймає до уваги посилання позивачки на постанову про відмову у виконанні нотаріальної дії, винесеної нотаріусом 14.07.2008р. як на підставу того, що вона лише в 2008році дізналася про те, що порушено її право як спадкоємця на земельну ділянку, оскільки саме з 2002року, з моменту подачі нею в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини вона не була позбавлена можливості звернутися до суду за захистом свого права як спадкоємиця на земельну ділянку, яка залишилася після смерті батька.

Згідно ч.3 позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.4 сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про застосування строку позовної давності в частині позовних вимог позивачки щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане в червні 2005року на земельну ділянку, площею 0,053га частково недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки від 6 липня 2006року №3183 ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 недійсним, визнання права власності на земельну ділянку та садовий будинок СТ «Берізка» с.Підгірці Обухівського району Київської області, на садовий будинок на ім'я ОСОБА_7 в розмірі ? частини та ОСОБА_4 в розмірі ? частини спадкового майна, визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, а саме на 1/3 частину садового будинку та відповідно відмовити у задоволенні в цій частині позовних вимог.

В частині позовних вимог щодо визнання за померлим ОСОБА_5 права власності на садовий будинок з надвірними побудовами та спорудами, який знаходиться в СТ «Берізка» с.Підгірці Обухівського району Київської області суд також вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 375 Цивільного кодексу України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівництва. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Померлому ОСОБА_5 за його життя належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0535га /а.с.107/, на якій був збудований будинок /а.с.22-26/ без додержання архітектурних, будівельних, санітарних екологічних та інших норм і правил та не був прийнятий в експлуатацію. Отже така будова не може вважатися закінченим будівництвом об"єктом, а тому на житловий будинок у ОСОБА_5 не виникло право власності. До суду щодо вирішення питання про визнання права власності на самочинне будівництво він не звертався, право власності не було визнано за його життя.

Крім того, суд вважає, що відповідно до норм ст. 1219 ЦК України, право на визнання за померлим права власності на самовільно зведені ним будівлі (в порядку ст. 376 ЦК України), було його особистим правом, яке нерозривно зв"язане з його особою спадкодавця, а тому таке право не може входити до складу спадщини.

Стосовно визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на 1/15 частину квартири АДРЕСА_1 в м.Києві в порядку спадкування, суд, керуючись вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.88 ЦПК України, з урахуванням частково задоволених позовних вимог позивачки суд стягує пропорційно до задоволених позовних вимог з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі 60грн.(шістдесят грн.) за інформаційно-технічне забезпечення та 14грн.25коп. (чотирнадцять грн.25коп.) сплачений судовий збір.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.3 ст.46, ч.3 ст.375, ч.1 ст.376, ч.1 ст.1220 ЦК України , ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ст..1219 ЦК України, ст.ст.3, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/15 частину квартири АДРЕСА_1 в м.Києві.

В задоволенні позовних вимог позивачки щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане на земельну ділянку, частково недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку та садовий будинок відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі 60грн.(шістдесят грн.) за інформаційно-технічне забезпечення та 14грн.25коп. (чотирнадцять грн.25коп.) сплачений судовий збір.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя