Справа №22-ц-3660/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанції Кулішенко
УХВАЛА

Іменем України

19 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: судді Воробйової Н.С.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Рудніченко О.М.,

при секретарі : Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою заступника Броварського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної ради, Головного управління Держкомзему у Київській області на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з кожного з відповідачів борг за договором позики.

Мотивував вимоги тим, що 20 серпня 2007 року ОСОБА_4 взяла в нього в борг суму в розмірі 479750 гривень.

22 серпня 2007 року позивач позичив ОСОБА_3 суму коштів у розмірі 505000 гривень.

Вказані відносини між позивачем та ОСОБА_3 були оформлені договором від 22.08.2007 року, та посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу, між іншими відповідачами відповідними письмовими розписками.

Згідно до домовленостей борг мав бути повернутий до 29 серпня 2007 року. Однак станом на вказаний період умови договору не виконані.

Суд визнав мирову угоду укладену між сторонами.

В рахунок погашення заборгованості та за згодою сторін відповідачі передали позивачу у власність належні їм земельні ділянки розміром 2,243, 1,661, 1,634 та 1,588 га кожна, які розташовані на території Великодимерської сільської ради Броварського району.

Суд також закрив провадження у справі.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та постановити рішення яким відмовити в затвердженні мирової угоди між сторонами, мотивуючи тим, що визнання мирової угоди порушує норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Так відповідно до вимог передбачених ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів вказаної цивільної справи між сторонами фактично був укладений договір позики, тобто правовідносини, які регулюються ст. 1049 ЦК України.

Суд першої інстанції, приймаючи до провадження поданий позов та розглядаючи вказану цивільну справу не звернув уваги, що між сторонами укладено договір позики, однак ухвалою про визнання мирової угоди суд фактично звернув стягнення на земельну ділянку, хоч такого виду відповідальності сторонами при укладення договору позики не визначалося, тому суд, визнаючи морову угоду фактично вирішив не судовий спір, щодо стягнення коштів за договором позики, а визначив порядок та спосіб виконання зобов'язання не з'ясувавши при цьому матеріальне становище відповідачів та можливість ними виконати вказані зобов'язанні у спосіб визначений ст. 1049 ЦК України, а саме повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Не звернув уваги суд першої інстанції, що при визнанні мирової угоди відбулось відчуження земельних ділянок, що належать відповідачам, які мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому на вказані земельні ділянки поширюється дія п. б п.15 розділу X Перехідних положеньЗемельного кодексу України щодо заборони купівлі - продажу або іншого способу відчуження земельних ділянок, що унеможливлює їх відчуження в тому числі і зазначеним судом способом.

Також суд не врахував і вимоги ст. 175 ч.5 ЦПК України, яка надає право суду визнати мирову угоду лише в тому випадку коли вона не суперечить вимогам закону. Якщо мирова угода суперечить закону суд відмовляє в її визнання і продовжує розгляд справи.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За вказаних обставин, коли суд першої інстанції при визнанні мирової угоди порушив норми матеріального та процесуального права колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовільнити частково, ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги про відмову в затвердженні мирової угоди поскільки вказана вимога не відповідає нормам процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника Броварського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної ради, Головного управління Держкомзему у Київській області задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2007 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді :