№ 2-2001
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2011 року. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

головуючого-судді Богдана С.І.

при секретарі Боднар С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, договору дарування житлового будинку та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з даним позовом в якому зазначають, що 15.11.2006 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори був оформлений та посвідчений між ними та відповідачем договір дарування земельної ділянки пл.. 0,0700 га., яка розміщена по вул.. Ходорівській 44 в м. Чернівці та договір дарування житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою вул.. Ходорівська 44 в м. Чернівці.

Земельна ділянка є їх спільною сумісною власністю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку виданого виконкомом ОСОБА_4 міської ради 10.02.2005 року на підставі рішення ОСОБА_4 міської ради 28 сесії ІУ скликання від 02.12.2004 року № 595.

Житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами належить їм на праві спільної часткової власності, а саме ОСОБА_1 87/100 будинковолодіння на підставі свідоцтва про право власності від 26.03.1982 року виданого ОСОБА_4 держнотконторою, свідоцтва на спадщину за законом від 26.03.1982 року виданого ОСОБА_4 держнотконторою, договору дарування від 18.02.1993 року посвідченого ОСОБА_4 держнотконторою та зареєстрованого в ОСОБА_4 КОБТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.10.2006 року, також ОСОБА_2 13/100 будинковолодіння на підставі договору дарування від 18.02.1993 року посвідченого ОСОБА_4 держнотконторою.

Вони та відповідач спільно проживають у зазначеному будинку.

В жовтні 2006 року відповідач почав наполягати на укладенні спадкових договорів, щоб після їхньої смерті вся нерухомість залишилася йому і йому не буде потрібно дотримуватися довгої процедури оформлення спадщини. В разі їхньої згоди на укладення таких договорів відповідач пообіцяв, що буде піклуватися за ними, допомагати матеріально, сплачувати комунальні послуги, забезпечувати медикаментами та інше. При цьому він пояснив, що за умовами спадкового договору власником будинку та земельної ділянки він стане лише після їхньої смерті.

Оскільки вони перебували у скрутному матеріальному становищі, а проживати у 2006 році на пенсію в розмірі 600 грн. та заробітну плату в сумі 1700 грн. в місяць було вкрай важко, тому вони погодилися на запропоновані відповідачем умови.

Відповідач запевнив їх, що він обізнаний в оформлені відповідних документів з нерухомістю, а тому їм турбуватися немає потреби.

15.11.2006 року відповідач повідомив їх про те, що він домовився з нотаріусом про вчинення правочину і вони всі поїхали до нотаріуса. До того як вони приїхали, нотаріус підготувала всі документи для укладення спадкового договору і відповідач завчасно передав їх нотаріусу для підготовки тексту договору. В нотаріальній конторі вони підписали договори не читаючи їх, відповідач забрав всі документи з собою. Все відбулося дуже швидко, вони не встигли прочитати жодного документу і в той час мало думали про те, що відбувається і що вони вчиняють. Вони повністю довірилися відповідачу, який їм доводиться внуком та сином і тому не могли навіть припустити, що він їх ошукає.

До січня 2011 року вони були впевнені, що є повноправними власниками земельної ділянки та житлового будинку з надвірними спорудами, вони здійснювали оплату комунальних платежів. У березні 2011 року під час сварки з відповідачем, останній сказав їм, що вони в будинку ніхто, оскільки він є власником будинковолодіння та земельної ділянки і показав їм договори дарування будинку та земельної ділянки замість спадкових договорів, які були ними підписані ще 15.11.2006 року та державний акт на право власності на земельну ділянку на його ім»я, та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Окрім цього, весь цей час відповідач тільки обіцяв про надання їм допомоги, яка обумовлювалася при укладенні спадкових договорів, але не надавав жодної допомоги.

Якщо би вони знали, що підписують договори дарування і що право власності на нерухомість перейде до відповідача в момент підписання договору, а не після їхньої смерті, то вони ніколи би не уклали таких договорів.

В усному порядку відповідач погоджується з тим, що він їх ошукав і обманним шляхом змусив їх підписати замість спадкового договору, договір дарування, але знаходить безліч причини неможливості скасувати та розірвати договори дарування земельної ділянки та житлового будинку, так як він вважає, що це вартує великі гроші яких він немає.

Таким чином, під час укладання договорів дарування мали місце обставини, які свідчать про обман з боку відповідача та помилки з їхнього боку щодо правової природи, прав та обовязків сторін договору, тому просили визнати недійсними договори дарування земельної ділянки та житлового будинку від 15.11.2006 року, скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку від 22.06.2007 року та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,0700 га. по вул. Ходорівській 44 в м. Чернівці та право власності на 87/100 часток і 13/100 часток будинковолодіння по вул.. Ходорівській 44 в м. Чернівці.

В судовому засіданні позивачі підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі і дали свої пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі і дав свої пояснення.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 15.11.2006 року між сторонами було укладено договір дарування земельної ділянки та будинковолодіння по вул.. Ходорівській № 44 в м. Чернівці. До цього позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правомірно володіли як земельною ділянкою так і будинковолодінням і являлися власниками.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 обманним шляхом заволодів майном позивачів у вигляді земельної ділянки та будинковолодіння. Скориставшись необізнаністю позивачів, відповідач ОСОБА_3, знаходячись в нотаріальній конторі, обманув позивачів, які є для нього матір»ю та бабусею і замість укладення заповіту, було укладено договір дарування. Про це відповідач не повідомив позивачів і вони вважали, що є власниками як земельної ділянки, так і будинковолодіння аж до січня 2011 року.

Відповідач на теперішній час знаходиться в СІЗО м. Чернівці, йому було направлено копію позовної заяви з додатками і від нього в суд поступила заява в якій він визнав позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача також визнав від імені відповідача позов і не заперечував того, що відповідач обманним шляхом заволодів земельною ділянкою та житловим будинком позивачів, вчинивши договір дарування замість заповіту.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ч.1 та 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин ).

Згідно ст.. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення ( частина перша ст.. 229 цього Кодексу ), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у звязку з вчиненням цього правочину.

Оскільки відповідач діючи умисно, обманув позивачів і не уклав з ними спадковий договір як це передбачалося, а уклав договори дарування земельної ділянки та будинковолодіння, то ці договори слід визнати недійсними. На підставі цього слід скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку та ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Також у звязку з тим, що договори дарування були укладені шляхом обману і визнаються недійсними, то сторін слід привести в первісний стан і визнати за ОСОБА_1 право власності на 87/100 частин будинковолодіння та за ОСОБА_2 право власності на 13/100 частин будинковолодіння по вул.. Ходорівській № 44 в м. Чернівці та право спільної сумісної власності за ними на земельну ділянку площею 0,0700 га. по вул.. Ходорівській № 44 в м. Чернівці.

На підставі викладеного та ст.ст. 202, 203, 215,230 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,60,88,209,213,215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування від 15 листопада 2006 року укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул.. Ходорівській № 44 в м. Чернівці, який був посвідчений державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 4-2747.

Визнати недійсним договір дарування від 15 листопада 2006 року укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0700 гектара по вул.. Ходорівській № 44 в м. Чернівці, кадастровий номер :13:003:0040, який був посвідчений державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 4-2749.

ОСОБА_5 Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 123007 від 22 червня 2007 року виданий ОСОБА_3 ОСОБА_4 міським управлінням земельних ресурсів, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 48.

ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15215153 виданий ОСОБА_3 ОСОБА_4 комунальним обласним бюро технічної інвентаризації 12 липня 2007 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 87/100 частин будинковолодіння по вул.. Ходорівській № 44 в м. Чернівці та за ОСОБА_2 право власності на 13/100 частин будинковолодіння по вул.. Ходорівській № 44 в м. Чернівці.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0700 гектара, яка розміщена по вул.. Ходорівській № 44 в м. Чернівці, кадастровий номер :13:003:0040.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати по справі, а саме за сплату судового збору 1500 гривень 23 копійки та за сплату за ІТЗ розгляду справи в суді 120 гривень, а всього стягнути 1620 гривень 23 копійки.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя Богдан С.І.