Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 - 802 / 11 Головуючий у 1 інстанції:Комісаренко Л.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

« 10 » березня 2011 року. м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенко Е.А.

Суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» в особі Запорізького відділення №6 АТ «Сведбанк» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від «30» листопада 2010 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», (правонаступник Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк»), третя особа: ОСОБА_4 про визнання кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», правонаступником якого виступає Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», третя особа: ОСОБА_4 про визнання кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки недійсним.

В позовній заяві зазначала, що між нею та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» 31 липня 2008 року було укладено Кредитний договір № 0706/0708/45-029. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач зобовязався надати їй кредитні кошти у сумі 120000,00 доларів США під 11,9 % річних з кінцевим терміном погашення 31.07.2036 року. У забезпечення виконання боргових зобовязань за Кредитним договором між нею та відповідачем було укладено договір іпотеки № 0706/0708/45/029Z-1 від 31.07.2008 року. Також у забезпечення виконання боргових зобовязань за Кредитним договором між нею, відповідачем та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №0706/0708/45-029-Р-1 від 31.07.2008 року. У звязку з фінансовою кризою та нестабільністю валютного курсу долара США у неї виникли форс-мажорні обставини, які під час укладення Кредитного договору не були передбачені. На момент отримання кредиту іноземний курс валюти становив 100 доларів США 484,51 коп., а на 01.06.2010 року 100 доларів США 792,51 грн. тобто з підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу значно зросла.

Посилаючись на неправомірність укладення кредитного договору в іноземній валюті, оскільки це суперечить чинному законодавству просила суд визнати недійсним кредитний договір № 0706/0708/45-029 від 31.07.2008 року, договір поруки № 0706/0708/45-029-Р-1 від 31.07.2008 року, договір іпотеки № 0706/0708/45/029Z-1 від 31.07.2008 року; зобовязати ВАТ «Сведбанк» прийняти у неї суму у розмірі 176835,40 грн. з розстрочкою платежів на 60 місяців, за таких умов, що місячний платіж буде складати 2947,26 грн.; зобовязати приватного нотаріуса ОСОБА_5 Запорізького міького нотаріального округу виключити з реєстру заборони відчуження іпотеки №238 нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за Договором іпотеки укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 31.07.2008 року, а саме іпотеку нерухоме майно квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2010 року позов задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір від 31 липня 2008р. № 0706/0708/45-029, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_6.

Визнано недійсним договір поруки від 31.07.2008р. №0706/0708/45-029-Р-1, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Визнано недійсним договір іпотеки № 0706/0708/45-029-Z-1 від 31.07.2008р., укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_6, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №2106 від 31.07.2008р.

Зобов'язано Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» прийняти у ОСОБА_3 суму у розмірі 176835,40 грн. (Сто сімдесят шість тисяч вісімсот тридцять п'ять грн. 40коп.) з розстрочкою платежів на 60 місяців, за таких умов, що місячний платіж буде складати 2947,26грн. (Дві тисячі дев'ятсот сорок сім грн. 26коп.)

Зобов'язано приватного нотаріуса ОСОБА_5 Запорізького міського нотаріального округу виключити з реєстру заборони відчуження іпотеки за №238 нерухомого майна, яке було передано у іпотеку за Договором іпотеки укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_3 31.07.2008р., а саме іпотеку нерухоме майно квартиру, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 68,3кв.м, житлова площа -45,6кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ПАТ «Сведбанк», в особі Запорізького відділення №6 АТ «Сведбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства. вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про визнання недійсним кредитного договору, а у звязку із цим договорів іпотеки та поруки суд першої інстанції виходив з того, що договір передбачає надання та повернення кредиту в іноземній валюті, відтак, є валютною операцією, хоча єдиним законним засобом платежу в Україні є гривня і для здійснення такої операції необхідна індивідуальна ліцензія Національного банку України. Відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували отримання Банком індивідуальної ліцензії для надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті та використання іноземної валюти на території України як засобу платежу..

Однак з таким висновком погодитися не можна.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому ОСОБА_7 держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 2 Закону України « Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 5 Декрету кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмово дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Вимоги щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операції з валютними цінностями встановлена п. в) ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання і валютного контролю», якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак на сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено.

Згідно з п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 та зареєстрованого за № 1429/100о28, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк ( ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Згідно з ліцензією, виданою ВАТ «Сведбанк» Національним банком України 07 грудня 2007 року за № 38 (а.с. 41) та дозволом № 38 -2 від 07.12.2007 року та додатком до дозволу № 38-2 від 07.12.2007 року (а.с. 42 43) ВАТ «Сведбанк» має право здійснювати банківські операції, в тому числі надавати кредит в іноземній валюті.

Крім того, всі документи на отримання кредиту позивачем були оформлені на отримання кредиту в іноземній валюті в сумі 120000 доларів США, що позивачкою у позовній заяві не заперечується, а також підтверджується матеріалами справи.

Суд на зазначене положення закону та обставин справи уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про незаконність надання відповідачем позивачу кредиту в іноземній валюті із зобовязанням повернення такого та сплати процентів за користування ним також в іноземній валюті через неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, при ухвалені рішення судом першої інстанції не враховані вимоги п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України відповідно яких, сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості, а п. 3.8 Правил надання банком України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 25 травня 2007 року за № 541/13808 встановлює, що у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобовязані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе споживач. Така норма запроваджена на виконання Закону України « Про захист прав споживачів» і виконана банком перед укладенням оспореного позивачем кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи оспорюванні договори про надання кредиту, іпотеки та поруки підписані обома сторонами. Сторонами була погоджена валюта, в якій видано кредит, сторони виконували обовязки по договору - Банк видав суму кредиту, а позивач певний час виконував графік погашення кредиту. Тобто, своїми діями сторони підтвердили свій намір на укладення зазначених договорів на визначених та погоджених умовах.

Виходячи з наведеного, судова колегія приходить до висновку, що судом ухвалено рішення про визнання кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки недійсними, через неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» в особі Запорізького відділення №6 АТ «Сведбанк» задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2010 року по цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту. У позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», (правонаступник Відкритого акціонерне товариство «Сведбанк»), третя особа: ОСОБА_4 про визнання кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: