Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/2096/11 Головуючий у 1-й інст. Шахрай М.І.
Категорія 57 Доповідач Широкова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Широкової Л.В.,

суддів Снітка С.О., Худякова А.М.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 30 червня 2011 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів ,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем проживали у шлюбі з 1994 року у будинку ОСОБА_4 За період шлюбу вони набули спільне майно: кобилу «Майку» вартістю 10000 гривень, а також за її кошти було проведено газифікацію будинку відповідача, на яку вона затратила 19924,81 грн. Просить стягнути з відповідача вказані кошти.

В процесі розгляду справи, позовні вимоги зменшила, просила суд стягнути з відповідача 5 тис. грн. вартості кобили та 14899,14 грн. витрат, повязаних з газифікацією будинку.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 30 червня 2011 року ОСОБА_2 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 30 червня 2011 року та звільнити від сплати судового збору, оскільки позивачка являється потерпілою 2-ї категорії. На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник вказує на те, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не були взяті до уваги пояснення та надані позивачем докази.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що шлюб між сторонами був розірваний ще 27.10.2003 року, позивачем не було доведено, що між нею та відповідачем був укладений договір про те, що вона за свої кошти газифікує будинок, а останній поверне їй витрачені кошти. Крім того, позивачка не довела фінансової неспроможності відповідача.

Проте, такі висновки суду суперечать нормам матеріального права.

Так, згідно до розділу УП Прикінцеві положення СК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, визнано таким, що втрачають чинність з вступом у дію СК України Кодекс про шлюб та сім'ю України, а розділ У „Акти громадянського стану зберігає свою чинність у частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття спеціального закону.

Виходячи з наведеного, СК України буде регулювати відносини, які виникнуть починаючи з дня набрання ним чинності і він не поширюється на відносини, які виникли до цього моменту.

Відносини між сторонами стосовно розірвання шлюбу виникли до набрання чинності СК України, вони не припиняються набранням чинності СК України і до них не можуть застосовуватись норми СК України в частині визначення часу розірвання шлюбу.

На це зверталась увага у п.п.1,2 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у п.15 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя.

Відтак, датою розірвання шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 згідно до ст.44 КпШС України є дата реєстрації в органах РАЦС, тобто 09 листопада 2010 року (а.с.7), а не 27 жовтня 2003 року, як визначився суд першої інстанції, і, таким чином, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 квітня 1999 року по 09 листопада 2010 року.

ОСОБА_4 не надав суду достовірних і належних доказів того, що в період 1999 року по 09.11.2010 року ОСОБА_2 мала окреме проживання з позивачем і між ними існувала домовленість про те, що майно, набуте ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі не буде спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Відповідач ОСОБА_4 не заперечував той факт, що газифікація будинку була проведення за час проживання позивача у будинку і всі розрахунки проводила ОСОБА_2. Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 з 19.11.2004 року по 30.12.2010 року була зареєстрована у належному відповідачу будинку.

Оскільки обсяг та вартість робіт щодо газифікації будинку підтверджені позивачем в сумі 14899 грн.14 коп., стягненню підлягає на її користь ? частини вказаних коштів, а саме 7449,57 грн.. Щодо відшкодування вартості придбаної кобили, то колегія суддів, виходячи з визначеною довідкою СГП „Ленінська правда „ (а.с.44). вагою кобили в 417 кг., та вартістю 10 грн. за 1 кг вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача ? частини вартості кобили, а саме 4170,00: 2= 2085,00 грн. А всього підлягає до стягнення з ОСОБА_2 В,Й. на користь ОСОБА_2 - 9534,57 грн.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду скасувати через порушення норм матеріального права і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 30 червня 2011 року скасувати та постановити нове, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 9534,57 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді