АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Волошина М.П.

суддів - Басуєвої Т.А., Демченко Е.Л.

при секретарі - Качур Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, третя особа Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування реєстрації права власності на квартиру та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2009 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до відповідачів та з урахуванням уточнень позову просила скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21 вересня 2005 року державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, на ім'я ОСОБА_5, скасувати реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, Бульвар Слави, 8/210 за ОСОБА_5, визнати спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на вищезазначену квартиру.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2011 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, оскільки суд при ухвалені рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду в межах доводів скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_6, померлого 10 грудня 2004 року. Відповідно заповіту від 15 квітня 2003 року ОСОБА_6 все своє майно заповідав ОСОБА_2

Через відсутність позивачки на Україні на протязі 2002 - 2009 років вона не звернулася до нотаріальної контори з заявою пре прийняття спадщини за заповітом.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкове майно після смерті ОСОБА_6 складається з квартири АДРЕСА_1, де ? частина квартири належала на праві власності спадкодавцю, а інша ? частина належала ОСОБА_7, що померла 19 квітня 2002 року, спадщину якої фактично прийняв її чоловік ОСОБА_6

Оскільки позивачем не було надіслано заяви про прийняття спадщини, то спадкоємець за законом ОСОБА_5 - син померлого ОСОБА_6 і брат позивачки в нотаріальній конторі оформив на своє ім'я свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану квартиру в цілому і зареєстрував цю свою

власність в КП ДМБТІ ДОР.

Суд першої інстанції цілком законно та обґрунтовано відмовив в задоволенні позову ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування реєстрації права власності на квартиру та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом.

Відмовляючи в позові ОСОБА_2, суд першої інстанції вірно виходив з того, що вимоги позивачки необґрунтовані, нічим не підтверджені, а доводи спростовуються матеріалами справи.

Судом встановлено, що позивачка звернулась до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної конторі з заявою від 29 квітня 2005 року якою відмовилася від прийняття спадщини за заповітом на користь свого брата ОСОБА_5

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_5 у встановлений законом термін, 28 травня 2005 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєстрував спірну квартиру в КП ДМБТІ ДОР.

Оцінюючи дії нотаріуса, щодо видання свідоцтва про право на спадщину за законом суд прийшов до обґрунтованого висновку щодо їх абсолютної прозорості, відкритості та відповідності чинному законодавству.

Видане нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 вересня 2005 року на ім'я ОСОБА_5 законне, при його видачі не були порушені вимоги закону, а тому немає і підстав для визнання вказаного свідоцтва недійсним чи його скасування.

Оскільки не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, то задоволенню не підлягають і інші вимоги щодо скасування реєстрації права власності на квартиру та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом.

Суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта їх не спростовують рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: