Справа № 2-655/11
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 листопада 2011 року Шаргородський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Славінської Н.Л.
при секретарі Бабиній І.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому зазначила, що вона та відповідач проживали у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в шлюбі вони мають одну неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, чим ставить сімю у скрутне матеріальне становище. Відповідач працездатний, може працювати та забезпечувати дитину, інших осіб на утриманні не має. Добровільної угоди про сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, посилаючись на ті самі обставини, що і в позовній заяві. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суду пояснила, що на даний час із відповідачем розлучена, за рішенням Шаргородського районного суду від 30.09.2011 року. Близько 10 місяців, як вона з донькою проживає окремо від відповідача. За цей час відповідач коштів на утримання доньки не надає, хоча їздить по заробітках, має нерегулярний мінливий дохід, тому може утримувати дитину, сплачуючи аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Оскільки відповідач не допомагав матеріально утримувати доньку, вона змушена була піти працювати, так як весь обсяг обовязків по утриманню дитини лежить на ній. Крім того, вона отримує до досягнення донькою трьох років кошти на дитину від держави, щомісячно, в сумі 500 грн. або 130 грн.
Відповідач ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення йому судових повісток про виклик у суд, які надсилалися йому за адресою, вказаною у позовній заяві, та за зареєстрованою адресою проживання, встановленою в порядку вимог ч.3 ст.122 ЦПК України (а.с.17-19). Про причини неявки в суд відповідач не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у його відсутності від відповідача не надходило. Пропозиція суду, викладена в ухвалі від 7.10.2011 року, про надання заперечень на позовну заяву, відповідачем залишена без належного реагування.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ №077360 (а.с.4). Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Шаргородського районного суду від 30.09.2011 року, що вбачається із відмітки в паспорті позивачки.
Також, судом встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої в свідоцтві про народження зазначений відповідач, а матірю позивачка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №164007 (а.с.5).
Відповідач, який, за ствердженням позивачки, не працює, але фізично здоровий та працездатний, проте, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає протягом останніх десяти місяців, чим ставить сімю в скрутне матеріальне становище.
Дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на утриманні матері, що вбачається із довідок виконкому Мурафської сільської ради (а.с.6,7).
З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні дитини протягом останніх десяти місяців і весь обсяг обовязків по утриманню дитини покладено на позивачку, то це ставить сторони у нерівні умови.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст.180-182, 184 СК України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, або частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України).
Оскільки право позивачки та її неповнолітньої дитини на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту.
При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд враховує, що відповідач, за ствердженням позивачки, на даний час не працює та не має стабільного заробітку. При таких обставинах, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуватимуться з відповідача на користь позивачки на утримання доньки, слід визначити у твердій грошовій сумі, в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 6.10.2011 року, тобто з часу предявлення позовної зави до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення дитиною повноліття.
Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню. При цьому суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України).
Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 94,10 грн., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215,88, 224-227 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180-184, 191 СК України, суд
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання с. Мурафа, вул. Заводська, 195 Шаргородського району Вінницької області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 (пятсот) гривень щомісячно, починаючи з 6.10.2011 року і до її повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України „Про індексацію грошових доходів населення від 3.07.1991 року в редакції Закону від 6.02.2003 року.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 94 (девяносто чотири) гривні 10 копійок.
Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя