Справа 22-1416/2011 Головуючий в суді 1 інстанції
Категорія 20 ОСОБА_1
Доповідач Кутурланова О.В.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Майданіка В.В.

ОСОБА_2

При секретарі Прохоровій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, діючого в інтересах і за дорученням ОСОБА_4, яка діє в інтересах підопічного ОСОБА_5 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 (ОСОБА_8), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Голопристанського нотаріального округу ОСОБА_9, орган опіки та піклування Новофедорівської сільської ради, про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2009 року ОСОБА_4, яка є опікуном недієздатного ОСОБА_5, звернулася до суду з позовом в інтересах підопічного до ОСОБА_6, ОСОБА_7 (ОСОБА_8С.), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Голопристанського нотаріального округу ОСОБА_9, орган опіки та піклування Новофедорівської сільської ради, про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 05.10.2005 року укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, відповідно до якого ОСОБА_7 (ОСОБА_8С.) та її неповнолітній син ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_6 купив спірну квартиру.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 04.03.2009 року ОСОБА_5 визнано недієздатним, а її призначено опікуном над онуком.

Оскільки на час укладення договору ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 був неповнолітнім і через хронічне психічне захворювання не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати, просила суд на підставі ст.225 ЦК України визнати недійсним договір купівлі продажу спірної квартири.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 жовтня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5А до ОСОБА_6, ОСОБА_7 (ОСОБА_8С.), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Голопристанського нотаріального округу ОСОБА_9, орган опіки та піклування Новофедорівської сільської ради, про визнання правочину недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, діючи в інтересах і за дорученням ОСОБА_4, яка діє в інтересах підопічного ОСОБА_5 просив скасувати рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 жовтня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В письмових запереченнях ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги не визнав, посилаючись на їх безпідставність, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

За змістом ст.ст.31,32 ЦК України, фізична особа у віці від 14 до 18 років має неповну цивільну дієздатність і має право самостійно вчиняти дрібні побутові правочини, а за згодою батьків має право вчиняти інші правочини.

Частиною 2 ст.32 ЦК України передбачено, що на вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.3 ст.41, п.3 ч.1 ст.71 ЦК України, правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун з дозволу органу опіки та піклування.

Згідно ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може предявити її опікун.

Судом вірно встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 05.10.2005 року ОСОБА_8 (ОСОБА_7С.) і її неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 продали, а ОСОБА_6 купив трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6,7).

Оскільки на час укладення правочину ОСОБА_5 виповнилося лише 17 років і він не досяг повноліття, угода була вчинена за нотаріально посвідченою згодою його батьків: батька ОСОБА_10 (а.с.26), матері ОСОБА_8 (а.с.25) та з дозволу органу опіки та піклування Новофедорівської сільської ради від 28.09.2005 року №130 (а.с.24).

З матеріалів справи судом встановлено, що на момент вчинення правочину неповнолітній ОСОБА_5 був забезпечений житлом у квартирі АДРЕСА_2 Новофедорівської сільради Голопристанського району Херсонської області, де проживав разом з матір»ю, а з 07.08.2008 року місцем проживання ОСОБА_5 є квартира АДРЕСА_3 Новофедорівської сільради Голопристанського району Херсонської області, де проживає разом з опікуном (а.с.5).

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 04.03.2009 року ОСОБА_5 визнано недієздатним, а його бабу ОСОБА_4 призначено над ним опікуном (а.с.10).

Згідно висновку судової психіатричної експертизи від 11.05.2010 року ОСОБА_5 страждає вродженим розумовим недорозвиненням у ступені не різко вираженої імбецильності, страждав зазначеним захворюванням і на момент укладення договору купівлі-продажу квартири 05.10.2005 року. Внаслідок цього захворювання у період укладення угоди він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.36-38).

Оспорюючи правочин, ОСОБА_4, діючи в інтересах підопічного ОСОБА_5 просила визнати договір купівлі-продажу спірної квартири недійсним з підстав передбачених ст.225 ЦК України та обґрунтовувала вимоги тим, що через психічну хворобу неповнолітній не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними.

З системного аналізу положень ст.ст.32, 34, 225 ЦК України слід дійти висновку, що визнання правочину недійсним з підстав визначених ст.225 ЦК України можливо в разі, якщо фізична особа на момент вчинення правочину досягла повноліття (набула повної цивільної дієздатності) або, будучи неповнолітньою самостійно вчинила правочин, передбачений ч.1 ст.32 ЦК України у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Оскільки батьки неповнолітнього ОСОБА_5, які відповідно до ст.242 ЦК України є його законними представниками і на підставі ст.14 СК України здійснюють за дитину її права, в разі якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно їх здійснювати, схвалили вчинення неповнолітнім правочину, надавши нотаріально посвідчену згоду на укладення договору купівлі-продажу, договір вчинено у присутності законного представника неповнолітнього матері ОСОБА_8, правочин укладено з дозволу органу опіки та піклування, на який відповідно до вимог ст.55 ЦК України покладено обов»язок забезпечувати особисті немайнові та майнові права та інтереси неповнолітніх осіб і в ході розгляду справи не встановлено неналежного виконання зазначеними особами своїх обов»язків щодо неповнолітнього чи зловживання своїми правами, що не заперечувалося і представником апелянта в ході розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, як не обґрунтовані законом, доказами та такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, діючого в інтересах і за дорученням ОСОБА_4, яка діє в інтересах підопічного ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді