Справа № 2-966/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Підкурганного В.В. при секретарі Грищенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воропаївської сільської ради, Управління земельних ресурсів у Вишгородському районі про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

позивачка предявила в суді даний позов, посилаючись на те, що 6 серпня 2008 року помер ОСОБА_2 - чоловік позивачки, після якого залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0,2336 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Позивачка у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори, та частково оформила право на спадкове майно, однак у звязку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 не зареєстрований в Управлінні земельних ресурсів, позивачка не має змоги оформити своє право власності на земельну ділянку у порядку спадкування, а тому просить суд визнати за нею у порядку спадкування, після ОСОБА_2, право власності на земельну ділянку площею 0,2336 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться по вул. Лугова 1Б, в с. Воропаїв Вишгородського району Київської області.

В судовому засіданні представник позивачки - ОСОБА_3 заявлений позов підтримав, та просив задовольнити за наявними матеріалами справи.

Представник Воропаївської сільської ради у судовому засіданні заявлений позов визнала, та не заперечували проти його задоволення.

Представник Управління земельних ресурсів у Вишгородському районі, визнала позов частково, та просила відмовити у задоволенні вимоги про зобовязання Управління земельних ресурсів видати позивачці державний акт на право власності на землю та зареєструвати його, оскільки, порядок здійснення зазначеної процедури визначений законом, та для всіх громадян однаковий, і законних підстав для зобовязання відповідача не вбачається.

Заслухавши пояснення представника позивачки, представника Воропаївської сільської ради та представника Управління земельних ресурсів, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 помер у віці 61 рік 6 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 - ОК № 131555 від 07.08. 2008 року.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Позивачка є дружиною та спадкоємицею за законом першої черги, котра прийняла спадщину та вже її частково оформила на себе, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.06.2009 року.

Відповідно до 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На праві власності померлому ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,2336 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ № 520974.

Суд вважає, оскільки позивачка у встановлений законом строк прийняла спадщину після свого чоловіка, проте не може оформити право власності на земельну ділянку у звязку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 не зареєстрований в Управлінні земельних ресурсів, суд вважає, що право позивачки на отримання спадщини після смерті чоловіка підлягають захисту, а її вимога про визнання за нею права власності у порядку спадкування на земельну ділянку задоволенню.

Статтею З ЦПК України регламентовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті З ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятим відповідно до них нормативно - правовими актами.

Відповідно до статті 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною 2 цієї статті.

Наказом державного комітету по земельних ресурсах N 43 від 04.05.99 затверджено Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, відповідно до пункту 1.13 якої, складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією.

З огляду на викладене суд не вбачає законних підстав для зобовязання відповідачів видати позивачці державний акт та здійснити його реєстрацію, а тому дана вимога позивачки задоволенню не підлягає.

На підставі статтей 1217,1218, 1258, 1268 ЦК України 118 ЗК України, керуючись статтями 10,60,209,212,213, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Воропаївської сільської ради, Управління земельних ресурсів у Вишгородському районі про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкуванню земельну ділянку, площею 0,2336 га, кадастровий № 290410206, яка знаходиться по вулиці Лугова 1 Б в селі Воропаїв, Вишгородського району після ОСОБА_2, котрий помер 6 серпня 2008 року.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення протягом 10 днів може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подання Апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя