Справа № 2-546/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2011 року Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Співака М.В., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Чернігова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_2, третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_3 підприємства «Чернігівське РБТІ», Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області про визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, визнання права власності на 13/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами, визнання спадковим майном 7/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 24.05.11 р. звернулась до суду з позовом до Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_2 про: - визнання недійсним свідоцтва від 18 вересня 1991 року про право особистої власності ОСОБА_4 на житловий будинок по вулиці Польова,6 (в минулому №9) у с. Киїнка, Чернігівського району, виданого виконавчим комітетом Чернігівської районної ради народних депутатів; - визнання права власності на 13/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами, як за учасником спільної часткової власності та як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті 13.10.2010 р. чоловіка ОСОБА_5; - визнання спадковим майном - 7/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами по вулиці Польова,6 у с. Киїнка, Чернігівського району, після смерті ОСОБА_4.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачка перебувала з 17 травня 1975 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який помер 13.10.2010 року і батьком якого за життя був ОСОБА_4, що помер 18.10.1999 р. ОСОБА_6 та позивачка є батьками ОСОБА_2, тобто співвідповідача по справі. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, у тому числі і на частину домоволодіння по вулиці Польова,6 у с. Киїнка, Чернігівського району. У встановлений законом строк позивачка прийняла спадщину чоловіка, а син ОСОБА_2 відмовився від спадщини на її користь. Під час оформлення спадкового права зясувалось, що позивачка не може надати витяг з реєстру прав власності на частину домоволодіння ОСОБА_5, оскільки за даними БТІ право власності на будинок в цілому рахується за померлим батьком чоловіка ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 18 вересня 1991 року. Однак це свідоцтво не може бути дійсним, так як ще 25 грудня 1979 ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 Ѕ частину вказаного будинку, а крім того позивачці на підставі рішень Чернігівського районного суду від 06 січня та 04 травня 1981 року виділено у власність 1/6 частину цього ж будинку і ця частина була виділена реально в натурі. Крім того за рішенням виконкому Киїнської сільради позивачці було надано дозвіл на будівництво прибудови до виділеної судом частини спірного домоволодіння. За згодою сторін стіна задля зменшення кімнати розміром 17,3 м2 до 13,3 м2 не переносилась і ця кімната залишилась у власності позивачки і на даний час і до цієї ж кімнати було здійснено прибудову. У свою чергу районне БТІ не може позивачці видати витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, так як у звязку з прибудовою її частка в домоволодінні значно збільшилась і необхідно вносити зміни до часток співвласників будинку. Наведені факти позбавляють права позивача оформити своє право власності на частину будинку як співвласника так і як спадкоємця за законом першої черги після смерті чоловіка.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, виклала факти зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, оскільки голова сільської ради подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову сільська рада не заперечує.

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у засідання не зявився, причини не явки не повідомив, про час та місце засідання повідомлявся належним чином, у відповідності до положень ч.6 ст.74 ЦПК України.

Представник третьої особи КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації», у судове засідання не зявився, від головного інженера бюро надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.

Представник третьої особи Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, у судове засідання не зявився, від представника РДА надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі, заперечень щодо висунутих вимог адміністрація не має.

Заслухавши пояснення позивача, суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 17 травня 1975 року між позивачкою та ОСОБА_5 укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії «І-ЕЛ»№320752.

Нотаріально посвідчений та зареєстрований у виконавчому комітеті Киїнської сільської ради Чернігівського району договір дарування свідчить, що 25 грудня 1979 року ОСОБА_4, який є власником будинку на підставі погосподарської книги сільської ради під №215, подарував ОСОБА_5 Ѕ частину жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований у с. Киїнка, Чернігівського району.

У свою чергу за рішеннями Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 січня 1981 року та 04 травня 1981 року позивачу виділено та визнано за нею право власності на 1/6 частину будинку по вулиці Польова,9 у с. Киїнка, Чернігівського району, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а крім того цю частину будинку їй виділено реально в натурі частиною кімнати площею 13,3 м2.

У відповідності до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто наведені вище обставини не потребують доказуванню, оскілки встановлені у рішеннями суду.

Згідно даних виконавчого комітету Киїнської сільської ради Чернігівського району, після проведеної перенумерації, будинок №9 по вулиці Польовій пернумерований на №6.

За наказом №268 від 27 травня 1981 року по Овоче-молочному радгоспу імені Фрунзе, позивачці виділено 0,025 га від земельної ділянки ОСОБА_5, у звязку з поділом домоволодіння згідно рішення суду від 04.05.1981 року.

Згідно рішення №7 від 28 серпня 1981 року виконавчого комітету Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області позичці надано дозвіл на прибудову до житлового будинку у відповідності до розробленого проекту від 09 листопада 1981 року.

Дані погосподарської книги №228а за 1980-82 роки по Киїнській сільській раді Чернігівського району свідчать, що співвласниками будинку №6 по вулиці Польова у с. Киїнка є ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

За проведеними розрахунками КП «Чернігівське РБТІ»ідеальна частина житлового будинку по вулиці Польова,6 у с. Киїнка, в складі якої тамбур площею 8,9 м2, кухня площею 7,7 м2, кімната площею 17,3 м2, кімната площею 12,6 м2, становить 3/10 частини від жилого будинку з надвірними будівлями.

Таким чином інші 7/10 частин спірного домоволодіння належать на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

У відповідності до приписів ст.100 ЦК УРСР, що діяв станом на 1979-81 рр., у особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Згідно ст.101 ЦК УРСР в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності.

Стаття 112 ЦК УРСР проголошує, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні. (ст.119 ЦК УРСР)

Аналіз зазначеної норми права, зі співставленням досліджених вище судом документів, дає підстави прийти до висновку, що в дійсності частка позивачки у спільній частковій власності на домоволодіння підлягає зміні в бік збільшення, оскільки вона на законних підставах збільшила за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови.

Оскільки порядок державного обліку житлового фонду затверджений ОСОБА_7 Міністрів Української РСР №105 тільки 11 березня 1985 р., то позивачка не мала можливості зареєструвати своє право власності на частину домоволодіння в органах бюро технічної інвентаризації у 1981 році.

Дослідженням свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 18 вересня 1991 року, виданого виконавчим комітетом Чернігівської районної ради народних депутатів встановлено, що ОСОБА_4 є власником в цілому будинку з господарськими спорудами по вулиці Польова,6 у с. Киїнка.

Згідно ч.1 ст.55 Закону України «Про власність»№697-ХІІ від 07.02.1991 р., положення якого діяли на момент видачі свідоцтва про право власності, власник не може бути позбавлений права на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Частина 1 статті 57 Закону №697-ХІІ від 07.02.1991 р. проголошує, що якщо в результаті видання акта органом державного управління або місцевим органом державної влади, що не відповідає законові, порушуються права власника та інших осіб щодо володіння, користування чи розпорядження належним їм майном, такий акт визнається недійсним за позовом власника або особи, права якої порушено.

Оскільки на момент видачі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок по вулиці Польова,6 у с. Киїнка, Чернігівського району ОСОБА_4 не був одноосібним власником домоволодіння, що в повній мірі доведено в судовому засіданні, то виконавчим комітетом Чернігівської районної ради народних депутатів прийняте неправомірне рішення і зазначене свідоцтво є недійсним.

За даними свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ»№148743 ОСОБА_5 помер 13.10.2010 року у віці 63 років у м. Чернігові.

Згідно приписів ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

За даними повідомлення приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 позивачка прийняла 12 січня 2011 року спадщину померлого чоловіка ОСОБА_5, а син спадкодавця ОСОБА_2 відкликав свою раніше подану заяву про прийняття спадщини.

Наведене свідчить, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги яка прийняла спадщину ОСОБА_5

Як передбачено ст.1218 ЦК України, до складу спадщини, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З листа Чернігівської районної державної нотаріальної контори №1395/01-16 від 09.06.11 р. встановлено, що спадкова справа до майна померлого 18 жовтня 1999 року ОСОБА_4, не заводилась.

Але, за життя 14.03.1993 року ОСОБА_4 склав заповіт, за яким заповів свою частку у власності на домоволодіння по вулиці Польова,6 у с. Киїнка - ОСОБА_2.

Таким чином, враховуючи зроблені вище судом висновки, до складу спадкового майна померлого ОСОБА_4 входять 7/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами по вулиці Польова,6 у с. Киїнка, Чернігівського району, Чернігівської області.

Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується (стаття 393 ЦК України).

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 158, 174, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст.16, 328, 386, 392-393, 1261, 1268, 1270, 1275, 1297 ЦК України, ст.ст.101, 112, 119 ЦК УРСР, ст.55 Закону України «Про власність»№697-ХІІ від 07.02.1991 р., -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_2, третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_3 підприємства «Чернігівське РБТІ», Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області про визнання недійсним свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, визнання права власності на 13/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами, визнання спадковим майном 7/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами, задовольнити повністю.

Визнати недійсним свідоцтво від 18 вересня 1991 року про право особистої власності ОСОБА_4 на житловий будинок по вулиці Польова,6 у с. Киїнка, Чернігівського району, виданого виконавчим комітетом Чернігівської районної ради народних депутатів.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: вулиця Польова,6, село Киїнка, Чернігівський район, Чернігівська область, в тому числі на 3/10 частин домоволодіння, як за учасником спільної часткової власності та на 7/20 частин домоволодіння, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті 13.10.2010 р. чоловіка ОСОБА_5.

Визнати спадковим майном - 7/20 частин житлового будинку з господарськими спорудами по вулиці Польова,6 у с. Киїнка, Чернігівського району, Чернігівської області після смерті 18 жовтня 1999 року ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_9