Справа № 2-366
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2011 року Галицький районний суд м.Львова в складі: головуючого-судді Курильця А.Р., при секретарі Замфереско К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (Michel Margaret), ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, приватний нотаріус ОСОБА_5, КП ЛОР «БТІ та ЕО», про витребування квартири з чужого незаконного володіння, позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання добросовісним набувачем квартири, визнання права власності на квартиру

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 (Michel Margaret), ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, КП ЛОР «БТІ та ЕО», приватний нотаріус ОСОБА_5 про витребування квартири з чужого незаконного володіння, відшкодування шкоди.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 14.10.1998 року він купив квартиру №15 на пр.Свободи,1/3 в м.Львові. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 17.05.2002 року вищевказаний договір купівлі-продажу визнано недійсним, незважаючи на наявність рішення Галицького районного суду м.Львова від 02.08.1999 року між тими ж сторонами, яким визнано його право власності на спірну квартиру. 02.08.2002 року вищевказану квартиру було продано американці, яку в договорі записано як ОСОБА_2 Джін. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 03.12.2007 року скасоване рішення Галицького районного суду м.Львова від 17.05.2002 року. Однак квартира №15 на пр.Свободи,1/3 в м.Львові надалі перебуває в незаконному володіння відповідачки. Вважає, що в справі є докази, що відповідач не купляла дану квартиру, а саме візи, генеральні довіреності та відповідь з прикордонної служби. Крім того, вважає ОСОБА_2 та ОСОБА_2 Джін різними особами. Враховуючи вищенаведене, просить суд повернути йому з чужого незаконного володіння квартиру АДРЕСА_1 та поновити записи про реєстрацію права власності на квартиру на його імя, а також стягнути з відповідачів 200000 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_2 (Michel Margaret) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання добросовісним набувачем квартири, визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між нею та ОСОБА_6, яка діяла в інтересах недієздатної ОСОБА_7 02.08.2002 року було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Тобто вона на оплатній основі набула права власності на спірну квартиру. Таким чином вона є добросовісним набувачем квартири, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу не знала і не могла знати про те, що ОСОБА_7, від імені якої діяла ОСОБА_6 не має права на відчуження вказаної квартири, оскільки нотаріусу було представлено всі необхідні документи. Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати її добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на вищевказану квартиру.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні мотивам позовної заяви. Просить позов задоволити, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов ОСОБА_1 заперечила, зустрічний позов підтримала, дала пояснення, аналогічні мотивам зустрічного позову. Просить в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 заперечила та просить в таких відмовити за їх безпідставністю.

Представник Галицької районної адміністрації Львівської міської ради позовні вимоги ОСОБА_1 залишила на розгляд суду.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи в її відсутності, а відповідач ОСОБА_4, представник третьої особи КП ЛОР «БТІ та ЕО»в судове засідання не зявилися без поважних причин, тому справу, згідно ст.169 ЦПК України, розглянуто ту їх відсутності на підставі наявних доказів про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволити з наступних підстав.

Суд не вважає пропущеними строки позовної давності до суду, як це наголошує відповідач, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з моменту коли йому стало відомо про продаж квартири АДРЕСА_1 відповідачу і з моменту коли йому стало відомо про рішення Галицького районного суду м.Львова 17.05.2002 року, згідно якого він вже не являвся власником спірної квартири.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14.10.1998 року (т.1 а.с.5) ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Галицького районного суду м.Львова від 17.05.2002 року вищевказаний договір купівлі-продажу від 14.10.1998 року визнано недійсним.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 02.08.2002 року (т.1 а.с.53), ОСОБА_7, в інтересах якої діяла ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_2 Джін придбала квартиру АДРЕСА_1 за 52470 гривень.

В судовому засіданні встановлено, що на момент купівлі-продажу квартири відповідач не знала і не могла знати про судові позови відносно квартири, а також про продаж спірної квартири ОСОБА_1 та подальше визнання недійсним даного договору в судовому порядку.

Так в суді встановлено, що на момент укладення договору відповідно до довідки-характеристики №81353 (т.1 а.с.55) квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_7 і згідно довідки з Єдиного реєстру заборон квартир (т.1 а.с.56) станом на 02.08.2002 року під забороною не перебуває. Дозвіл на продаж квартири був підтверджений розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №747 від 26.06.1998 року (т.1 а.с.57). Таким чином спірна квартира за оплатним договором купівлі-продажу перейшла до ОСОБА_2, яка набула її у приватну власність.

Згідно ухвали апеляційного суду Львівської області від 03.12.2007 року рішення Галицького районного суду м.Львова від 17.05.2002 року скасоване, а справу направлено на новий судовий розгляд, де провадження закрито в звязку з смертю позивача по даній справі.

Відповідно до ст.145 ЦК України 1963 року, якщо майно за плату придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен був знати (добросовісний набувач), то власник вправі витребувати це майно від набувача лише в разі, коли майно загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею.

Оскільки відповідно до ч.5 ст.12 ЦК України, добросовісність набувача презюмується, а судом в даному конкретному випадку не встановлено, що набувач (ОСОБА_2) знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець міг не мати права відчужувати майно, підстав про недобросовісність набувача немає, як немає підстав для задоволення позову про витребування у відповідача спірного майна відповідно до ст.145 ЦК України 1963 року.

Таким чином підставними є вимоги ОСОБА_2 про визнання її добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1, а отже і вимоги про визнання права власності на вищевказану квартиру, оскільки Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Покликання позивача про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 Джін є різними особами не можуть бути, оскільки факт, що це одна і та ж особа підтверджує рішення Галицького районного суду м.Львова від 02.03.2010 року (т.2 а.с.35-36)

Крім того, як вбачається з віз виданих відповідачці посольством України в США її прізвище та імя Michel Margaret Jean на українській мові вказано як ОСОБА_2, а відтак покликання ОСОБА_1 на те, що транскрипція прізвища Michel не перекладається на українську мову як ОСОБА_2 є нічим не обґрунтованою.

Покликання позивача на те, що відповідач не має доказів перебування в Україні на час укладення договору купівлі продажу спірної квартири не береться судом до уваги так, як в листі ДПС України від 29.04.2010 року (т.2 а.с.52) на який покликається позивач, вказано, що відсутність інформації в базі даних про перетин державного кордону України не спростовує факт перетинання державного кордону в пунктах пропуску, а з копії паспорту відповідачки вбачається (т.2 а.с.87) в»їзд в Україну 27.07.2002 року (ПП «Мостиська») і виїзд з України 04.08.2002 року (ПП «Мостиська»).

Позивачем ОСОБА_1 заявлено також вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 200000 гривень, однак суд вважає дані вимоги необґрунтованими, не підтвердженими жодними доказами завдання позивачу будь-якого роду моральних страждань, вини відповідачів у їх заподіянні та наявності причинового звязку, а відтак ці вимоги позивача теж не підлягають до задоволення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, а позов ОСОБА_2, визнати її добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на вищевказану квартиру.

Керуючись ст.ст.4,10,60,88,212,215 ЦПК України, ст.145 ЦК 1963 року, ст.392 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 (Michel Margaret) добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 (Michel Margaret) право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10-ти днів після його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий А.Р.Курилець