Апеляційний суд Житомирської області

Справа №22-ц/0690/1595/11 Головуючий у 1-й інст. Євстаф"єва (Бердичівський м.р.с.)
Категорія 41 Доповідач Матюшенко І. В.

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді Матюшенка І.В.
суддів: Жигановської О.С., Косигіної Л.М.
при секретарі судового
засідання Порохня М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради, квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира, військової частини НОМЕР_1 (м. Бердичів), третя особа ОСОБА_2 , про поновлення на черзі на отримання житла, скасування рішення Бердичівського міськвиконкому від 22 листопада 2007 року № 687, визнання недійсним ордера на житло, зобов`язання надати квартиру та видати ордер,
в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив: зобов`язати в/ч НОМЕР_1 поновити його в черзі на отримання житла з 27.06.1991 року; скасувати рішення Бердичівського міськвиконкому № 687 від 22.11.2007 року та вивести квартиру АДРЕСА_1 з числа службових; визнати недійсним ордер № 82 від 22.11.2007 року на ім`я ОСОБА_2 ; зобов`язати КЕВ м. Житомира надати спірну квартиру йому в порядку черговості та зобов`язати Бердичівський міськвиконком видати йому ордер на спірну квартиру. На обґрунтування позову зазначав, що після звільнення у запас він, згідно рішення Бердичівського міського суду від 16.11.1999 року був поновлений на квартирному обліку, перебував першим у черзі на отримання житла у вигляді однокімнатної квартири для постійного проживання, проте рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 22.08.2007 року № 53 спірна квартира була розподілена як службова військовослужбовцю ОСОБА_2 та рішенням Бердичівського міськвиконкому № 687 від 22.11.2007 року визнана службовою. Незаконність останнього, на думку позивача, полягає у тому, що рішення було прийняте після розподілу квартири житловою комісією. Крім того, позивач зазначав, що рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 14.03.2008 року (протокол № 60) про зняття його з квартирного обліку є незаконним, оскільки прийняте за відсутності підстав.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 19.02.2010 року позов задоволено частково: зобов`язано військову частину НОМЕР_1 м. Бердичева поновити майора запасу ОСОБА_1 в загальній та першочерговій черзі на отримання житлової площі з 27.06.1991 року; зобов`язано КЕВ м. Житомира надати ОСОБА_1 квартиру в порядку черговості; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення його позову. Апелянт зазначає, що спірна квартира не могла 23.03.2007 року бути переданою для формування службового житлового фонду частини, оскільки не була вільною (звільнена лише 31.08.2007 року) як того вимагає п. 2.3 „Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 року № 577 (далі Інструкція). Всупереч підпункту 2.2 Інструкції рішення про включення житлового приміщення до числа службових має прийматися Міністром оборони. Не врахував, на думку апелянта, суд доказів, а саме, даних квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 про його першочергове право на отримання спірної квартири та безпідставно не застосував положень ст. 59 ЖК України для визнання ордеру на ім`я ОСОБА_2 недійсним.
Військова частина НОМЕР_1 (м. Бердичів) у апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Апелянт зазначає, що рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 про зняття позивача з квартирного обліку є законним, оскільки відповідає вимогам п.3.10 Інструкції.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга в/ч НОМЕР_1 підлягає до задоволення з таких підстав.
Встановлено, що ОСОБА_1 з 27.06.1991 року перебував на квартирному обліку у загальній та пільговій чергах по місцю проходження служби. За наказом № 029 від 13.08.1998 року звільнений з військової служби за власним бажанням. Рішенням Бердичівського міського суду від 16.11.1999 року його поновлено на квартирному обліку по місцю колишньої служби. Станом на 11.04.2007 року позивач перебував четвертим у списку осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень по військовій частині НОМЕР_1 (а.с.70). Спірна квартира рішенням Бердичівського міськвиконкому № 272 від 24.04.1986 року (а.с.55) була визнана службовою, а рішенням від 25.03.1997 року № 141 виведена зі службових (а.с.56). Рішенням житлової комісії Бердичівського гарнізону від 23.03.2007 року спірну квартиру включено до службового фонду в/ч НОМЕР_1 (а.с.192). Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 22.08.2007 року № 53 (а.с.195) вказана квартира, як службова, розподілена майору ОСОБА_2 , а рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 22.11.2007 року № 687 (а.с.196) квартира АДРЕСА_2 визнана службовою та надана військовослужбовцю ОСОБА_2 . За рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 14.03.2008 року ОСОБА_1 був знятий з квартирного обліку у військовій частині.
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави зняття позивача з квартирного обліку, передбачені ст. 40 ЖК України, та перебування його на квартирному обліку у військові частині не протирічить положенням Інструкції.
Проте, такий висновок суду є помилковим.
Так, згідно підпункту 37 п.3 „Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міноборони України від 03.02.1995 року № 20, що діяв на час звільнення позивача у запас, на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині залишаються військовослужбовці звільнені з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі. Аналогічні положення містяться у підпункті 3.10 Інструкції. Підпункт 3.12 Інструкції передбачає випадки зняття військовослужбовця з квартирного обліку, зокрема „в інших випадках, передбачених законодавством. Із аналізу наведених положень нормативно-правового акту слідує, що військовослужбовець, якого звільнено у запас за власним бажанням не має права на отримання житла у військовій частині, а відтак, підлягає зняттю з квартирного обліку. Частиною 3 підпункту 3.10 Інструкції встановлено, що військовослужбовець, звільнений з військової служби за власним бажанням може скористатися правом отримати житлове приміщення від виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради на загальних підставах відповідно до чинного законодавства. Таким правом після звільнення скористався позивач, ставши на квартирний облік при Бердичівському міськвиконкомі з 23.07.1998 року (№ 4 у пільговій черзі станом на 01.01.2011 року). Тому, рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 14.03.2008 року про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку у військовій частині є законним.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання в/ч НОМЕР_1 м. Бердичева поновити майора запасу ОСОБА_1 в загальній та першочерговій черзі на отримання житлової площі з 27.06.1991 року та зобов`язання КЕВ м. Житомира надати ОСОБА_1 квартиру в порядку черговості підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення позову.
Відповідно до положень підпункту 2.1 Інструкції військовослужбовцям та членам їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності у них за місцем проходження служби житла надаються службові житлові приміщення. Службове житлове приміщення надається на час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби. Підпунктом 2.2 Інструкції встановлено, що у Міноборони України всі рішення щодо включення (виключення) житлового приміщення до (із) числа службового приймаються Міністром оборони України. У подальшому житлове приміщення включається (виключається) до (із) числа службового за рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженим з начальниками відповідних територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь.
Як вбачається із матеріалів справи (а.с.55) спірна квартира рішенням Бердичівського міськвиконкому № 272 від 24.04.1986 року була включена до числа службових, а тому, повторне прийняття рішення 22.11.2007 року виконавчим комітетом Бердичівської міської ради (а.с.196) за поданням відповідних осіб (а.с.197) відповідає вище вказаним положенням Інструкції. Доводи апелянта ОСОБА_1 про порушення вимог підпункту 2.2 Інструкції є безпідставними.
Безпідставними визнаються доводи апелянта про те, що спірна квартира не могла 23.03.2007 року бути переданою для формування службового житлового фонду частини, оскільки не була вільною як того вимагає підпункт 2.3 Інструкції, оскільки службове житло може бути надане лише військовослужбовцю на час виконання обов`язків військової служби, ОСОБА_1 звільнений у запас, а тому його права у даному випадку не порушені. ОСОБА_2 , якому спірна квартира виділена як службове житло, будь-які рішення з цього питання не оскаржуються. Із зазначених вище підстав інші вимоги позивача не підлягають до задоволення. Доводи апелянта в цій частині є безпідставними, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,
в и р і ш и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 (м. Бердичів) задовольнити.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 лютого 2010 року в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 м. Бердичева поновити майора запасу ОСОБА_1 в загальній та першочерговій черзі на отримання житлової плащі з 27.06.1991 року та зобов`язання квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира надати ОСОБА_1 в порядку черговості квартиру скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 за безпідставністю.
У решті рішення залишити без зміни.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.
Головуючий Судді