Справа № 22-ц-2079/11 Головуючий у І інстанції Кашперська Т.Ц.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 02.03.2011
УХВАЛА

Іменем України

2 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Яворського М.А.,

суддів: Коцюрби О.П., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Мягкій Т.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Органи опіки та піклування Ірпінської міської ради про вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Органи опіки та піклування Ірпінської міської ради про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2010 року до суду звернулась ОСОБА_3 з даною позовною заявою та просила суд вселити її та малолітнього сина ОСОБА_4 з правом користування в будинок №14 по. вулиці Лугова в селищі Гостомель Київської області, мотивуючи тим, що вона проживала у вказаному будинку як член сімї власника з 1981 року, зареєстрована у даному будинку з 2000 року, власником даного будинку був її дід ОСОБА_5, який помер 4 лютого 2009 року. Єдиним спадкоємцем його майна є його дружина ОСОБА_6, оскільки донька померлого, мати позивачки ОСОБА_7 відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_6, яка 16 липня 2009 року виселила позивачку та її малолітнього сина з даного будинку, змінила замки від вхідних дверей.

В жовтні 2010 року ОСОБА_6 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Органи опіки та піклування Ірпінської міської ради про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зняття з реєстраційного обліку, та просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим будинком, оскільки ОСОБА_3 фактично не проживає в даному будинку з 2004 року, і в даний час проживає в квартирі чоловіка, з яким шлюб розірвано.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 про вселення задоволено. Суд вирішив вселити ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 в будинок №14 по. вулиці Лугова в селищі Гостомель Київської області.

ОСОБА_2 судом відмовлено в задоволенні її зустрічних позовних вимог.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та просила суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог за зустрічним позовом повністю з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що позивачка не проживала у спірному будинку з 2004 року, а тому втратила право користування даним будинком. Апелянт прийняла спадщину і є єдиним власником даного будинку та не бажає, щоб позивачка разом зі своїм чоловіком та малолітнім сином проживали в даному будинку разом з нею.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріалами справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про вселення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_4 проживали та залишаються бути зареєстрованими у спірному будинку, тому вони набули право користування жилим приміщенням. Зокрема ОСОБА_3 зареєстрована з з 21.03.2008 року, а малолітній ОСОБА_4 з 26.02.2009 року. З липня 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у вказаному будинку з поважних причин, оскільки ОСОБА_2, як єдиний власник даного будинку після смерті ОСОБА_5 (4.02.2009), заперечуючи щодо їх проживання в даному будинку, звільнила будинок від речей позивачів, змінила замки на вхідних дверях будинку та в подальшому здала будинок в оренду, сама проживає в Росії.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у вказаному будинку з поважних причин.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А. Яворський

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_8