АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: стягнення аліментів ОСОБА_1
на дітей Доповідач Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Гальянової І.Г.

суддів: Бородіна М.М.

ОСОБА_2

при секретарі: Сватенко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 травня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА :

30 квітня 2010 року позивач звернулась у суд з позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 15 000 грн. щомісячно.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 18 листопада 1989 року по 13 листопада 2008 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають двох дітей.

Позивач зазначає, що відповідач є заможною людиною, власником та керівником ПП «Аптека Славутич» та отримує частину прибутку вказаного підприємства у вигляді дивідендів, однак останнім часом приймає участь в утриманні неповнолітньої доньки в межах суми 500 грн. на місяць.

Позивач також зазначає на те,що вказане сума грошей є недостатньою для фізичного, духовного та морального розвитку дитини і не відповідає можливостям відповідача.

Як на підставу стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі позивач зазначає на те, що основним джерелом відповідача, є заробітна плата та дивіденди від прибутку та він , як керівник власного підприємства, може зловживати своїми правами при визначенні розміру свого доходу.

В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги з зазначених підстав та визначаючи розмір аліментів ,надала суду розрахунок витрат на утримання дитини на місяць ( а.с.41- 66).

Відповідач, в особі свого представника ,в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги в частині розміру аліментів не визнала , заперечуючи проти розміру аліментів в сумі 15 000 грн. пояснила, що відповідач не в змозі надавати допомогу в такій сумі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 травня 2011 року, вказані позовні вимоги позивача задоволено частково. З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , 08.04..ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 2500 грн. , починаючи з 30 квітня 2010 року і до досягнення нею повноліття. З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуті витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. З ОСОБА_4 на користь держави стягнутий судовий збір у сумі 51 грн. та допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі позивач просить змінити вказане судове рішення та задовольнити її позов в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, наводить ті ж доводи,що і в суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились, перевіривши матеріали справи доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2500 грн., відповідачем не оскаржується та в запереченнях на апеляційну скаргу він просить залишити рішення суду без змін, що свідчить про те,що з вказаним розміром стягнутих судом аліментів, він погодився, а тому в цій частині законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не перевіряється.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача та визначаючи розмір стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в сумі 2500 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивач зависила розмір витрат на утримання неповнолітньої дитини, не надавши суду достовірних доказів такого утримання в сумі 15 000 грн. та також врахував матеріальний стан відповідача.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та сторонами цей факт не заперечується,що ОСОБА_4 є засновником і керівником ПП «Аптека «Славутич».

Судом першої інстанції також встановлено, та цей факт сторонами не заперечується, що відповідач проживає окремо від дитини, має певні встановлені дні для спілкування з нею та під час даних часів спілкування, дитина перебуває на повному його утриманні .

Крім того, відповідач щомісячно надає позивачу допомогу на утримання дитини в сумі 2000 грн..

Згідно до вимог частин 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері , батька або у твердій грошовій сумі.

Звернення позивача до суду з вказаним позовом свідчить про відсутність такої домовленості між сторонами щодо утримання дитини , яку надає відповідач в сумі 2000 грн. щомісячно.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На порушення вказаної норми ЦПК України, достовірних доказів того, що на утримання неповнолітньої дитини позивач витрачає 15 000 грн. на місяць, вона суду не надала, не надала позивач суду також доказів того, що відповідач може надавати таку допомогу у визначеному нею розмірі.

При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги як докази таких витрат , надані позивачем чеки та роздруківки рекламних турів відпочинку, оскільки вони не містять інформації що такі витрати несла саме позивач .

З огляду на наведене, а також враховуючи той факт, що визначений судом першої інстанції розмір стягнутих з відповідача аліментів значно перевищує встановлений Законом України «Про Держаний бюджет України» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановлення такого розміру в сумі 2500 грн.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі вказаний висновок суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 303, 308, 315, 317,319, 218 ЦПК України , судова колегія ,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 , відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 травня 2011 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя: підпис

Судді :підписи,