АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 21 (1) Доповідач Братіщева Л.А.
У Х В А Л А

Іменем України

«10» серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Митрофанової Л.В., Турік В.П.

при секретарі: Алісовій Т.С.

за участю: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 червня 2011 року за позовом ОСОБА_3, яка діє за довіреністю та в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_4 про визнання угоди недійсною та визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2010 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_4 про визнання угоди недійсною та визнання права власності на квартиру і просила суд визнати договір дарування від 27.08.2010р. кв. 57 буд. 64 про вул. Саласюка у м. Кривому Розі, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнати недійсним з підстав ст. 233 ЦК України; привести сторони в договорі у первісне положення і визнати за ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру; стягнути з відповідача судовий збір в сумі 51грн., витрати на ІТЗ в сумі 120грн. та витрати на правову допомогу в сумі 500грн.

В обґрунтування позову вказала, що ОСОБА_2 на праві власності належала АДРЕСА_1.

27 серпня 2010 року між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4, яка є її онукою, під впливом важких обставин, був укладений договір дарування квартири.

ОСОБА_4 після укладення договору викинула із квартири всі її речі, не здійснювала догляд за нею, а з вересня 2010 року почала вимагати знятися з реєстраційного обліку та виселитися із квартири.

Оскільки в неї не має іншого житла та в неї тяжке матеріальне становище, просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 червня 2011 року позов задоволено, визнано договір дарування АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 недійсним; приведено сторони в договорі в первісне положення, визнано за ОСОБА_2 право власності на АДРЕСА_3 та стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрат в сумі 671грн.

Не погодившись із рішенням суду відповідач подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення є необґрунтованим. Зокрема, суд не взяв до уваги, що звертаючись в інтересах ОСОБА_2 із позовом, ОСОБА_3 не надала ніяких доказів про зловживання її бабки спиртними напоями та наявності заборгованості за комунальні послуги; не враховано, що за договором дарування обдаровані не мають перед дарувальниками будь-яких зобовязань, тому вона не повинна брати на себе ніяких зобовязань.

Крім того, суд не звернув уваги, що відповідно до п. 13 договору, укладений договір не вчинявся під впливом тяжких обставин є був волевиявленням їх волі, що підтверджується їхніми підписами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 233 ЦК України право чин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка є онукою позивача, 27.08.2010р. укладеного договір дарування, згідно умов якого ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_4 АДРЕСА_4. Договір посвідчений державним нотаріусом Другої Криворізької нотаріальної контори ОСОБА_5

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, повернення сторін в договорі у первісний стан та визнаючи за ОСОБА_2 право власності на АДРЕСА_5, суд першої інстанції, з посиланням на ст. 233 ЦК України, дійшов правильного висновку про те, що договір дарування було укладено під впливом тяжкої для ОСОБА_2 обставини, на вкрай не вигідних для неї умовах.

При цьому колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано, як на підставу тяжких для ОСОБА_2 обставин послався на те, що ОСОБА_2, яка зловживає спиртними напоями, розмір пенсії якої складає лише 772,35грн., мала великі борги за комунальні послуги та енергопостачання внаслідок чого в її квартирі було відключено енергопостачання, а через поломку газової плити в квартирі був відсутній газ, тобто перебуваючи під впливом важких для себе обставин, не маючи фактично коштів на своє утримання і на утримання квартири подарувала квартиру своїй онуці ОСОБА_4

Колегія вважає, що судом першої інстанції також правильно визначені вкрай невигідні для ОСОБА_2 умови вчинення договору дарування, а саме те, що ОСОБА_2 малозабезпечена літня людина, після дарування належної їй квартири відповідачу залишилась зовсім без житла, тому що до цього вона як спадкоємиць відмовилась від прийняття спадщини, частини будинку, після смерті свого батька ОСОБА_6 також на користь відповідача ОСОБА_4, що підтверджено повідомленням приватного нотаріуса на а.с. 66, та про що не заперечувала і відповідач в суді першої інстанції, із пояснень якої вбачається, що деякий час позивачка жила з нею у будинку, а потім вона попросила її піти з будинку через зловживання спиртними напоями.

Тому посилання в апеляцій скарзі на недоведеність того, що у позивачки були тяжкі обставини які змусили її зробити дарування квартири на вкрай невигідних для неї умовах, - безпідставні, спростовуються висновками суду та матеріалами справи.

Інші доводи викладені в апеляційні скарзі не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

На думку колегії, суд першої інстанції вирішуючи даний спір в достатньо повному обсязі встановив обставини справи, перевірив доводи, дав їм належну правову оцінку, встановив наявність обовязкових двох умов для визнання недійсним з підстав ст. 233 ЦК України договору дарування спірної квартири укладеному між сторонами, і дійшов правильного висновку про визнання цього договору недійсним, і згідно вимог ст. 216 ЦК України привів сторони в договорі в первісне положення.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення, колегія не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 червня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили

Головуючий:

Судді: