справа№2-224/2011р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2011 року Вишгородський районний суд Київської області у склад:

головуючого Рудюка О.Д.

при секретарі Пономаренко Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,

3-я особа - приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання недійсним

договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що за договором дарування вона на імя її малолітнього онука ОСОБА_5 подарувала ? частину квартири АДРЕСА_1. У договорі дарування визначено обовязки матері онука позивачки ОСОБА_6 доглядати позивачку, але вона цих обовязків не виконує. Оскільки у договорі дарування не можна зазначати обов'язки обдарованого вчиняти будь-які дії майнового або немайнового характеру на користь дарувальника просила визнати цей договір недійсним, поновивши при цьому річний термін звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки пропущений він з поважних причин.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_6 проти позову заперечував.

Відповідачка ОСОБА_7 у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Третя особа - приватний нотаріус Вишгородського нотаріального округу ОСОБА_4 до суду також не з'явилась, просила розглянути справу у її відсутності, надіславши письмові пояснення стосовно предявленого позову №8/02-17 від 24.02.2011р.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.06.1994р. позивачці, її сину ОСОБА_8, дочці ОСОБА_9 та онуку ОСОБА_10 на праві приватної спільної сумісної власності в рівних частках кожному належала квартира АДРЕСА_2 (Симоненка) в м. Вишгороді Київської області. Даний факт, крім того, підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.04.2008р. №18682205. Відповідно до довідки №4597 від 10.06.2008р. проживають та зареєстровані у вказаній квартирі позивачка, її син ОСОБА_8 та малолітній онук ОСОБА_5

За довіреністю від 10.06.2008р. позивачка уповноважила свою дочку ОСОБА_11 подарувати від її імені онуку ОСОБА_5 належну на праві власності ? частину квартири АДРЕСА_3.

12.06.2011р. між ОСОБА_12 (від її імені та від імені позивачки), ОСОБА_10 з одного боку та ОСОБА_6, що діяла в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 та ОСОБА_13 з іншого боку було укладено договір дарування ? частин зазначеної вище квартири, а саме: у власність ОСОБА_8 передано ? частину цієї квартири, а ОСОБА_5 її ? частину.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка просила поновити строк позовної давності, оскільки пропущений він з поважних причин. Як докази, позивачко суду документи, зі змісту яких вбачається, що остання перерубувала на стаціонарному лікуванні у Вишгородській ЦРЛ, а саме:

-довідка від 25.08.2010р. - лікування з 07.02.2008р. по 24.02.2008р.:

-виписка-епікриз - лікування з 07.11.2008р. по 18.11.2008р.

Дослідивши надані позивачкою докази, суд не знаходить підстав для поновлення строку позовної давності.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилається на ч.2 ст.717 ЦК України і зазначає, що у договорі дарування, який вона оскаржує, було визначено обов'язки ОСОБА_5 В П. доглядати за нею. Таким чином, цей договір не є договором дарування, а тому має бути визнаний недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.717 ЦК України договір, що встановлює обовязок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Суд вважає посилання позивачки на ч.2 ст.717 ЦК України, як підставу визнання спірного договору недійсним, безпідставними, оскільки зі змісту даного договору вбачається, що його предметом є ? частини квартири АДРЕСА_4, будь-яких дій майнового чи немайнового характеру обдаровані не зобов'язані виконати на користь дарувальників. Отже, даний договір є безоплатним зустрічний еквівалент у вигляді майна, грошових коштів, дій немайнового характеру тощо відсутній.

Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання оскаржуваного позивачкою договору дарування недійсним, а тому у задоволенні позову відмовляє.

На підставі ст.ст.717,718.719,720 ЦК України, керуючись ст.ст.59,60.88.213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-я особа - приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ