АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого Ремеза В. А.

Суддів Можелянської З.М., Прозорової М.Л.

при секретарі Косенко І.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 травня 2011р. за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення межі між суміжними земельними ділянками, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.05.2011р. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про встановлення межі між суміжними земельними ділянками відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і направити справу на новий розгляд, посилаючись на те, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення по справі, і висновки суду не відповідають обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.01.1998р. ОСОБА_2, ОСОБА_4, та ОСОБА_3 на праві власності належить кв.2, що складає 51/100 частину будинку 21, по вул. Тульській у м. Дніпродзержинську, і вказана квартира знаходиться на приватизованій позивачами, згідно Державного акту №729 від 05.06.2000р. земельній ділянці площею 0,0776га. Згідно плану зовнішніх меж довжина земельної ділянки складає 50,66м, а ширина відповідно 16,05м та 14,54м. (а.с.4-11).

Відповідно до вимог ч.1, ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що 05.06.2000р. позивачі отримали ОСОБА_7 на право приватної власності на землю та у власність позивачам була передана земельна ділянка для обслуговування будинку, та ведення підсобного господарства площею 0,0776га. До Державного ОСОБА_7 був доданий план зовнішніх меж земельної ділянки з яким позивачі були згодні, та були згодні з площею земельної ділянки, яка передавалась їм у власність. Також судом було встановлено, що землевпорядна справа по передачі земельної ділянки у приватну власність позивачами та суміжними власниками і землекористувачами була підписана та між ними ніяких непорозумінь щодо встановлених меж земельної ділянки не було, межа між земельними ділянками сторін по справі була встановлена при отриманні позивачами Державного ОСОБА_7 на землю, і межові знаки залишились, а тому встановивши вказані обставини, суд обґрунтовано прийшов до висновку про відмову позивачам у задоволені позовних вимог про встановлення межі між суміжними земельними ділянками, і рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального права, судом допущено неповне з'ясування судом обставин, що мають значення по справі, і висновки суду не відповідають обставинам справи, безпідставні, та зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, та обґрунтовано відмовив позивачам у задоволені позовних вимог, і підстав для скасування рішення суду апеляційна скарга не містить.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на порушення судом при розгляді справи норм процесуального права та незалучення до розгляду справи Дніпродзержинської міської ради не свідчить про незаконність рішення суду, оскільки ухваленим рішенням суду права вказаного органу не порушуються.

Таким чином рішення суду слід залишити без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 травня 2011р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: