АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22ц-4537/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Кочкова Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2011 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Кіктенко Л.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Самоткан В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2010 року по справі за позовом Публічного Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанкдо Товариства з обмеженою відповідальністю Українське фінансове агентство Верус, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2009 року ПАТ КБ Приватбанкзвернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 23 листопада 2007 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2007-ПМ-150, за умовами якого, позивач надав, а ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 28 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % на рік на суму залишку з кінцевим терміном повернення 23.11.2013. Зобовязання ОСОБА_2 забезпечені договором поруки № 2007-ПМ/150 від 23.11.2007, укладеного між позивачем та ОСОБА_3, та договором поруки від 12.01.2009р. № 467, укладеного між позивачем та ТОВ Українське фінансове агентство Верус. Через невиконання ОСОБА_2 своїх зобовязань станом на 17.11.2009 виникла заборгованість у сумі 29 536,94 доларів США, тому позивач просив суд стягнути вказану суму солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також стягнути з ТОВ УФА Верус, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, солідарно 200 грн. (а.с. 2-5)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2010 року позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанкзадоволені частково: стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором 217924 (двісті сімнадцять тисяч девятсот двадцять чотири) гривні 54 коп.; стягнуто солідарно з ТОВ Українське фінансове агентство Верус, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № 2007-ПМ-150 від 23.11. 2007 року 200 грн.; стягнуто солідарно з ТОВ Українське фінансове агентство Верус, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.78-80).

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з*ясування обставин справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким зобов*язати позивача здійснити перерахунок сплачених сум та перевести права і обов*язки боржника на ОСОБА_4, яку залучити до участі у справі як третю особу (а.с.98-105).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 23.11.2007 між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2007-ПМ-150, за умовами якого позивач надав, а ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 28 000,00 доларів США, а боржник зобовязався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та у строки, встановлені графіком, з кінцевим терміном повернення 23.11.2013 (а.с. 16-23, 68). У цей же день між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 2007-ПМ/150, за умовами якого він зобовязався солідарно відповідати перед позивачем за виконання боржником своїх обовязків за кредитним договором у тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій (а.с.13).

Крім того, встановлено, що 12.01.2009 року між позивачем та ТОВ Українське фінансове агентство Верус був укладений договір поруки № 467, за умовами якого ТОВ Українське фінансове агентство Верусзобовязалось відповідати перед позивачем за виконання боржником своїх обовязків за кредитним договором №2007-ПМ-150 від 23.11. 2007 у межах 200гр. (а.с. 14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив із того, що з 24 грудня 2008 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка, станом на 27.01.2010 року, становила 27257,39 дол. США (з яких 25020,29 дол. США заборгованість за кредитом, 2183,38 дол. США заборгованість за процентами, 53,72 дол. США пеня), що за курсом НБУ на 27.01.2010 року складає 218 124,54 грн. (а.с. 64-65).

Вказані висновки зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а договором №2007-ПМ-150 від 23.11.2007, зокрема п.п. 2.2.2, 2.2.3 встановлено, що відповідач має перед позивачем зобовязання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом; позивач за умовами п. 2.3.3 договору має право у разі порушення відповідачем будь-якого із зобовязань, передбачених умовами даного договору, на свій розсуд вимагати від останнього дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування. Розділом 6 договору №2007-ПМ-150 від 23.11. 2007 року, передбачено відповідальність перед позивачем у вигляді сплати пені та штрафних санкцій у відповідних випадках порушення зобовязань, передбачених умовами даного договору, зокрема п. 6.1 зазначеного кредитного договору встановлено, що при порушенні будь-якого з грошових зобовязань, передбачених даним договором, боржник буде зобовязаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2010 року звернуто стягнення на предмет застави автомобіль Мерседес-Бенц- не являються підставою для скасування рішення суду, оскільки факт наявності заборгованості за кредитним договором та її сума апелянтами не оспорюються, а згідно із ст.. 599 ЦК України зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не являється підставою для скасування рішення суду і посилання апелянтів на те, що між ними, банком та ОСОБА_4 була укладена усна угода про те, що ОСОБА_4 буде сплачувати кошти по кредитному договору, ОСОБА_2 віддасть їй автомобіль на підставі довіреності на право розпорядження нею, а банк укладе договір поруки з ОСОБА_4, а надалі переведе на неї права та обов*язки позичальника, - оскільки ч. 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання. Крім того, до апеляційної скарги не додано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд розглянув справу без присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, чим порушив ст.. 12, 10, 27 ЦПК України не заслуговують на увагу, оскільки із матеріалів справи вбачається, що вони неодноразово повідомлялись про час та місце розгляду справи (а.с.46,51,54,59-60,68-70), однак, заперечень чи пояснень не надали, лише один раз звернулись із заявою про відкладення розгляду справи, призначеної на 19 лютого 2010 року, і суд задовольнив їх клопотання, хоча доказів неможливості їх явки у судове засідання не було надано.

Доводи апеляційної скарги про незгоду із договором поруки, укладеного 12.01.2009року між позивачем та ТОВ Українське фінансове агентство Верус- не можуть бути взяті до уваги, оскільки у ході розгляду справи вказаний договір не оспорював ся.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 ВІДХИЛИТИ.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: