Справа №22-ц-2146/11 Суддя-доповідач - Кононенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Кононенко О.Ю.,

суддів - Семеній Л.І., Левченко Т.А.,

з участю секретаря судового засідання - Федини Д.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду у м. Суми цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 03 жовтня 2011 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТПБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки;

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - ОСОБА_3 про припинення поруки за договором іпотеки,

встановила:

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 03 жовтня 2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 74, що знаходиться за адресою: м.Суми, вул. Харківська, 58 а, що належить на праві власності ОСОБА_1, для погашення загальної заборгованості ОСОБА_4 по Кредитному договору № ML-COO /279/2007 від 13 серпня 2007 року, а саме: заборгованість за наданим кредитом в розмірі 17 414,00 швейцарських франків, що еквівалентно 130 902,50 грн., стягувач ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі за необґрунтованістю позовних вимог.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить апеляційний суд скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Банку, а позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що між кредитором і ОСОБА_1 припинені відносини майнової поруки, а тому усі вимоги позивача були незаконними, право вимоги основного зобов'язання у позивача не настало. Також посилається на те, що суд вважає помилково доведеним, що Банк направляв відповідачці судову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника позивача ТОВ «ОТП Фактроринг Україна» - ОСОБА_6, який заперечував проти скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 серпня 2007 року між ОСОБА_4 CO. та ЗАТ «ОТП Банк» були укладені кредитний договір № МІ-С00/279/ 2007, згідно з яким Банк надав ОСОБА_4 CO. кредит в сумі 17032 швейцарських франків, та додатковий кредитний договір №ML-C00/279/2007 (а.с. 5-8, 11).

Факт отримання ОСОБА_4 CO. кредиту в сумі 17032 швейцарських франків підтверджується також валютним меморіальним ордером від 14 серпня 2007 року (а.с. 16).

На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 14 серпня

2007 року між ЗАТ «ОТПБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки (майнової

поруки) № PCL-C00/279/2007, предметом якої є квартира № 74 в м. Суми по вул. Харківській, буд. 58а та який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального

округу Сумської області (а.с. 12).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, ОСОБА_4 CO. не виконував, внаслідок чого станом на 09 серпня 2007 року утворилась заборгованість в загальній сумі 17414 швейцарських франків та 7075 грн. 28 коп. (а.с. 18).

Банк направляв на адресу відповідача досудову вимогу про погашення заборгованості

за кредитним договором (а.с. 17).

Відповідно іпотечного повідомлення від 25 листопада 2009 року, яке направлено на адресу ОСОБА_1, Банк вимагав погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 днів з моменту направлення даного повідомлення та попереджав, що в разі невиконання вищезазначеної вимоги Банк змушений буде звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с. 151-152).

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 грудня 2010 року та договору відступлення права вимоги від 24 грудня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» у відповідності зі ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № МІ.-С00/279/2007 від 14 серпня 2007 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 (а.с. 43 - 62).

Рішенням Зарічного райсуду від 11 березня 2010р. ( по справі №2-394/10 ) з ОСОБА_4 та фінансового поручителя ОСОБА_7 було стягнуто в солідарному порядку заборгованість по вищевказаному кредитному договору в розмірі 17097,74 швейцарських франків, пені 6254.09 грн. та 75 грн. штрафу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про звернення стягнення на предмет

іпотеки та відмову у задоволенні позову ОСОБА_1, місцевий суд виходив з того, що у

разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання

іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом

звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення

суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 зазначеного Закону на іпотекодержателя покладається обов'язок надіслати іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення встановленої форми. Надіслання такого повідомлення є обов'язковою умовою для подальшого вчинення виконавчого напису на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Частиною 2 статті 35 Закону встановлено, що положення частини 1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Оскільки ОСОБА_7 CO., всупереч вимогам ст.526 ЦК України, не виконав взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про те, що між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 відносини майнової поруки припиненні є безпідставними, оскільки з підпункту 9.1, пункту 9 Договору іпотеки вбачається, що цей Договір діє до виконання Боргових зобов'язань в повному обсязі та зобов'язань іпотекодавця за цим Договором. Як вбачається з матеріалів справи, боргових зобов'язань та зобов'язань іпотекодавця перед кредитором не виконано, тому немає підстав вважати, що відносини майнової поруки за Договором іпотеки припиненні.

Твердження апеляційної скарги про недоведеність факту направлення відповідачці судової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки воно спростовується наявними у справі доказами, крім того в своїй позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що Банком було направлено їй досудову вимогу від 28 жовтня 2008 року про дострокове виконання боргових зобов'язань (а.с. 109).

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ПАТ «ОТПБанк» та відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 03 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -