Справа № 2-о-21/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2011 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Хоролець В.В.

народних засідателів Сопільняк Н.В.

ОСОБА_1

при секретарі - Зіненко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 центральної районної лікарні про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 центральна районна лікарня звернулася до суду з заявою про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Якимове Великобагачанського району Полтавської області.

З поданої заяви ОСОБА_2 ЦРЛ, по якій судом відкрито провадження (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_3 хвора на заразну форму туберкульозу, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-фтизіатра з 2008 року, їй було встановлено медичний діагноз: ВДТБ (08.10.2008.), ПЛ (перерване лікування 16.10.09) обох легень (дисемінований). Діагностований туберкульоз (08.10.08). Маючи дане захворювання, ОСОБА_3 була госпіталізована 13.10.2008 року в обласний клінічний протитуберкульозний диспансер, але 05.11.2008 року самовільно залишила стаціонар. Амбулаторно лікувалась не регулярно, перериваючи самовільно курс лікування.

Також ОСОБА_2 ЦРЛ вказує, що після погіршення стану 21.10.2009 року ОСОБА_3 знову була госпіталізована в Полтавський обласний протитуберкульозний диспансер з діагнозом ВДТБ (08.10.08) ПЛ (перерване лікування 16.10.09) обох легень )дисемінований). Дестр +, МБТ +, М +, Ко, резо, гісто, кат 2, ког 4 (2009), але через два тижні ОСОБА_3 самовільно залишила стаціонар. На протязі 2010 року вонга двічі розпочинала амбулаторне лікування, але його самовільно переривала.

Крім цього ЦРЛ указує, що з 2003 року ОСОБА_3 знаходиться на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Продовжує вживати алкоголь. Ухиляється від лікування та становить загрозу розповсюдження туберкульозу серед населення.

Посилаючись на ці обставини та на те, що хвора ОСОБА_3 ухиляється від лікування в протитуберкульозному закладі, медичний заклад ОСОБА_2 ЦРЛ звернулася до суду з заявою, в якій просить суд прийняти рішення про обовязкову госпіталізацію до Полтавського обласного протитуберкульозного закладу (м. Полтава, вул. Покровського, 45) громадянки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с. Якимове Великобагачанського району, яка хвора на туберкульоз та становить загрозу розповсюдження хвороби серед населення терміном на 6 місяців.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ЦРЛ ОСОБА_4 подану заяву підтримав в повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені в заяві і просив її задовольнити. Вказував, що ОСОБА_3 становить загрозу розповсюдження хвороби туберкульоз.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_5 пояснив, що дійсно ОСОБА_3 хворіє на туберкульоз і ухиляється від проведення лікування.

В порядку ч.2 ст.285 ЦПК України суд вирішив за можливе розглядати справу у відсутність ОСОБА_3, оскільки згідно медичного висновку комісії лікарів, остання становить загрозу розповсюдження туберкульозу серед населення.

Суд, заслухавши пояснення заінтересованих осіб, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 ЦРЛ про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.1 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз»(зі змінами), туберкульоз це інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу, протікає з періодичними загостреннями, рецидивами та ремісіями, вражає переважно найбідніші, соціально дезадаптовані групи населення, спричиняє високу тимчасову та стійку втрату працездатності, вимагає тривалого комплексного лікування та реабілітації хворих. Негативні соціально-економічні наслідки, що спричиняються туберкульозом, дали підстави віднести цю хворобу до групи соціально небезпечних.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз»(зі змінами), хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями підлягають обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобовязані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обовязкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають, зокрема, обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів. При цьому, обовязкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців.

Громадянка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

Як вбачається з повідомлення ОСОБА_2 центральної районної лікарні, з 2003 року ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Продовжує вживати алкоголь (а.с.13).

З медичної картки лікування хворого на туберкульоз ТБ 01 на імя ОСОБА_3 за 2008 р, а також з виписки №576 з медичної картки стаціонарного хворого ТБ 09 ОСОБА_3 за 2008 рік вбачається, що ОСОБА_3 хворіє на заразну форму туберкульозу, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-фтизіатра з 2008 року, коли було встановлено діагноз ВДТБ (08.10.2008.), ПЛ (перерване лікування 16.10.09) обох легень (дисемінований). Діагностований туберкульоз (08.10.08). Маючи дане захворювання, ОСОБА_3 була госпіталізована 13.10.2008 року в обласний клінічний протитуберкульозний диспансер, але 05.11.2008 року самовільно залишила стаціонар (а.с.5-7).

З акту комісії лікарів ОСОБА_2 ЦРЛ від 10.03.2011 року вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-фтизіатра з 08.10.2008 року. Діагноз: ВДТБ (08.10.08) ПЛ (перерване лікування 16.10.09) обох легень (дисемінований). Дестр +, МБТ +, М +, Ко, резо, гісто, кат 2, ког 4 (2009). ОСОБА_3 двічі самовільно переривала стаціонарне лікування, від амбулаторно лікування також ухиляється, від проходження стаціонарного лікування категорично відмовляється. Ніде не працює, продовжує зловживати спиртними напоями, знаходячись на обліку у лікаря-нарколога. При цьому вбачається, що ОСОБА_3 становить загрозу розповсюдженню туберкульозу серед населення та потребує обовязкової госпіталізації (а.с.3).

Також, з акту комісії лікарів ОСОБА_2 ЦРЛ від 14.03.2011 року підтверджено ухилення хворої ОСОБА_3 від продовження стаціонарного лікування від туберкульозу, при цьому хвора становить загрозу розповсюдження туберкульозу серед населення і потребує обовязкової госпіталізації (а.с.4).

За висновками медичної комісії ОСОБА_2 ЦРЛ, ОСОБА_3, жителька с. Якимове Великобагачанського району хворіє на ВДТБ (08.10.08) ПЛ (перерване лікування 16.10.09) обох легень (дисемінований). Дестр +, МБТ +, М +, Ко, резо, гісто, кат 2, ког 4 (2009). У звязку з тим, що хвора ОСОБА_3 становить загрозу розповсюдження туберкульозу серед населення, є необхідність прийняття рішення про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу терміном на 6 місяців (а.с.а.с.2,12).

Згідно ст.284 ЦПК України, до заяви про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу додається вмотивований висновок лікарняної комісії про необхідність обовязкової госпіталізації до протитуберкульозного закладу.

Згідно норм ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд проаналізував наявні докази по справі та вмотивований висновок лікарської комісії про необхідність обовязкової госпіталізації ОСОБА_3 до протитуберкульозного закладу і приходить до висновку, що хвора ОСОБА_3 має захворювання ВДТБ (08.10.08) ПЛ (перерване лікування 16.10.09) обох легень (дисемінований). Дестр +, МБТ +, М +, Ко, резо, гісто, кат 2, ког 4 (2009), за висновком лікарської комісії ОСОБА_3 становить загрозу розповсюдження туберкульозу серед населення, і з урахуванням наявних матеріалів справи хвора ОСОБА_3 ухиляється від лікування в Полтавському обласному протитуберкульозному закладі, і це обєктивно вбачається з матеріалів справи в своїй сукупності.

Обставин, передбачених ч.4 ст.12 Закону України Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз»(зі змінами) при розгляді даної цивільної справи судом не встановлено.

Отже, враховуючи вищевикладене та норми ст.12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз»(зі змінами), суд приходить до висновку, що заявником ОСОБА_2 ЦРЛ доведено наявність обставин, передбачених ст.283 ЦПК України та ч.1,2,3-4 ст. 12 вищевказаного Закону, при цьому, суд вважає, що з метою запобігання поширенню туберкульозу серед населення, є підстави для обовязкової госпіталізації ОСОБА_3 до протитуберкульозного закладу строком на 3 (три) місяців, так як цей строк встановлений законом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1,12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз»(зі змінами), ст.ст.11,60,212-215,234,235,283-286 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_2 центральної районної лікарня про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Госпіталізувати в обовязковому порядку до Полтавського обласного протитуберкульозного закладу (м. Полтава, вул. Покровського, 45) хвору на заразну форму туберкульозу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку с. Якимове Великобагачанського району Полтавської області, яка становить загрозу розповсюдження хвороби туберкульоз серед населення терміном на 3 (три) місяці.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В.Хоролець

Народні засідателі Н.В.Сопільняк

ОСОБА_1