Єдиний унікальний номер 2-143/11
Номер провадження 2/258/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2011 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі головуючого судді Попова Г.Г., при секретарі: Демчук О.М., за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 прож. м. Чернівці вул Шевченка , 78 до Відкритого акціонерного товариства «Чернівецький цегельний завод» №1 м. Чернівці вул Зелена, 3 про стягнення заробітку за час простою та індексації, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку і моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 прож. м. Чернівці вул Шевченка , 78 звернувся в суд з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Чернівецький цегельний завод» №1 м. Чернівці вул Зелена, 3 про стягнення боргу по заробітній платі.

Посилається позивач в позовні заяві на те, що у вересні 2009 року він звернувся до Чернівецького міського центру зайнятості, в якому йому дали направлення до ВАТ «Чернівецький цегельний завод» № 1.

У відділі кадрів йому підтвердили, що він працюючи газоелектрозварником 5-го розряду буде отримувати встановлений оклад в розмірі 1.200,00 грн. він погодився з такими умовами оплати праці. написав заяву і наказом по заводу від 10 вересня 2009 року № 416 позивач був прийнятий на роботу. Копію наказу про прийняття на роботу, як і копію наказу про звільнення за власним бажанням від 14 січня 2010 року він отримав лише в кінці квітня 2010 року, коли вирішив звернутися до суду з приводу того, що завод не розрахувався з ним при звільненні, тому про розмір заробітку він мав інформацію не з наказу, а від інспектора відділу кадрів та від центру зайнятості. В наказі про прийняття позивача на роботу не вказаний розмір зарплати.

За вересень 2009 року позивач отримав заробітну плату в розмірі без відрахувань - 1047.27 грн., в жовтні - 1112.72 грн.. що вважає відповідало умовам трудового договору.

Але в листопаді позивачу нарахували зарплати всього 342.86 грн... так як його завод не забезпечував роботою, тобто він був в простої. З цих підстав позивач вважає, що завод порушив вимоги чинного законодавства.

В грудні місяці позивач зовсім не був забезпечений роботою, йому сказали, що в разі потреби викличуть на роботу.

Якщо в листопаді позивач вимушений був виконувати іншу не передбачувану трудовим договором роботу, в тому числі роботу вантажника, то в грудні місяці його завод не забезпечив ніякою роботою. Начальник дільниці сказав йому, що його викличуть на роботу в разі, коли виникне необхідність, але на роботу не викликали до січня 2010 року. За вимушений, не з вини позивача, простій в грудні 2010 р. завод повинен був нарахувати йому 2 / 3 окладу (тарифної ставки), але цього не здійснив.

В січні 2010 року позивач проробив за викликом начальника ділянки приблизно 16 робочих днів, включаючи 2 і 8 січня. За січень 2010 р. йому було нараховано 809.47 грн., але виплачено було лише 250,00 грн., авансом у кінці грудня, а другу частину заробітної в розмірі 390,00 грн. після відрахувань йому не видавали до кінця квітня 2010 року, коли позивач звернувся до заводу за документами, необхідними для звернення до суду.

Таким чином, при звільненні позивача з роботи завод допустив порушення закону, утримуючи частку його заробітку в лютому, березні і квітні, а тому позивач вважає, що завод має сплатити йому по 390,00 грн. за кожен з цих місяців 1170,00 грн без відрахувань.

Всього за затримку розрахунку при звільненні та за невиплату простою в листопаді і грудні. 2009 року завод повинен сплатити йому 1970 грн., а з застосуванням індексу інфляції - 2467 грн. 13 коп., які позивач просить суд стягнути з відповідача.

Також посилається на те, що з боку протиправних дій відповідача йому завдана моральна шкода, так я перебої з виплатою заробітної плати привели до страждань, які полягали в тому, що він втратив нормальні життєві умови, на які він розраховував, маючи обумовлений трудовим договором заробіток, без затримки його виплати. Позивач вимушений був користуватися допомогою членів своєї родини - пенсіонерів, що завдало йому додаткових переживань. Моральну шкоду, завдану позивачу він оцінює в 1000.00 грн.

А тому просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на його користь 4247,80 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник по довіреності позов підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили його задовольнити в повному обсязі, подали до суду додаткові розрахунки.. Позивач ОСОБА_1 дав покази в якості свідка в яких показав, що він всю заробітну плату яку йому було нарахована отримав, та в відомостях на видачу заробітної плати не його підписи, так як зарплату ім давав ОСОБА_2. Також пояснив ОСОБА_1 що він не виходив на роботу, з дозволу адміністрації так як роботи не було.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, та пояснив, що ОСОБА_3 за час роботи отримав всю заробітну плату, затримки у розрахунку при звільненні також не було. Посилається представник відповідача на відомості про видачу заробітної плати і табелі обліку використання робочого часу. Зазначає представник відповідача на те, що наказ №120 від б листопада 2009 року по ВАТ «Цегельний завод № 1 « « Про тимчасове впровадження режиму неповного робочого часу на підприємстві з 07.11.2009 року по 30.11.2009 року, а також № 123 від 01.12.2009 року « Про продовження наказу № 120 від 06 листопада 2009 року» не стосуються позивача по справі ОСОБА_1 який працював на той час елетрогазозварником.

Суд вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків по справі, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги необгрунтовані і підлягають частковому заловоленню.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1 згідно до наказу № 416 від 09.09.2009 року був прийнятим на роботу електрогазозварником Відкритого акціонерного товариства «Чернівецький цегельний завод» №1 в енергетичної дільниці із місячним іспитовим терміном з окладом в 1440 гривень про що свідчить довідка старшого економіста ОСОБА_4 затверджена виконавчим директором ВАТ «Чернівецький цегельний завод №1».

Згідно до табелів обліку використання робочого часу по енергодільниці ВАТ «Цегельний завод №1 «:

-за вересень 2009 року по енергодільниці ВАТ «Цегельний завод №1 « ОСОБА_1 відпрацював 16 робочих днів;

- за жовтень місяць 2009 року по енергодільниці ВАТ « Цегельний завод №1 « ОСОБА_1 відпрацював 17 робочих днів і 5 днів неявка на роботу з причин хвороби;

- за листопад місяць 2009 року по енергодільниці ВАТ « Цегельний завод № 1 « ОСОБА_1 відпрацював 10 робочих днів і 11 днів неявка на роботу з дозволу адміністрації;

за грудень місяць 2009 року по енергодільниці ВАТ « Цегельний завод № 1 « ОСОБА_1 відпрацював 0 робочих днів і 23 днів неявка на роботу з дозволу адміністрації;

-за січень місяць 2010 року по енергодільниці ВАТ « Цегельний завод № 1 « ОСОБА_1 відпрацював 12 робочих днів і звільнився з роботи;

З наказу № 8 від 14.01.2010 року ВАТ « Цегельний завод № 1 « ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України згідно поданої заяви ОСОБА_1

Таким чином належними доказами по справі встановлено, що ОСОБА_1 з 09.09.2009 року дати прийняття його на роботу і по 14 січня 2010 року дати його звільнення з

роботи попрацював електрогазозварником Відкритого акціонерного товариства «Чернівецький цегельний завод» №1 в енергетичної дільниці із окладом в 1440 гривень всього 33 повних робочих днів, 5 днів знаходився на лікарняному і 73 дня неявка на роботу з дозволу адміністрації.

У відповідності до відомостей на виплату авансу і заробітної плати за листопад - грудень 2009 року січень місяць 2010 року по енергодільниці ВАТ « Цегельний завод № 1 « ОСОБА_1 нарахована і він отримав :

- в вересні 2009 року за 16 відпрацьованих днів по відомості від 24 вересня 2009 року 600 гривень авансу і по відомості від 07.10.2009 року 247 гривень 66 коп:

- в жовтні 2009 року за 17 відпрацьованих днів і 5 днів лікарняного по відомості від 22.10.2009 року авансу - 600 гривень і по відомості від 09.11.2009 року 464,20 коп;

- в листопаді 2009 року за 5 відпрацьованих днів по відомості від 18 грудня 2009 року отримав 278,97 коп;

- в січня 2010 року за 12 відпрацьованих днів по відомості від 8 лютого 2010

року.

Дані обставини щодо розміру і час виплати заробітної плати в тому числі і розрахунку при звільненні з роботи доведено і довідкою головного бухгалтера ВАТ « Цегельний завод №1«.

Таким чином судом встановлено що наказом № 8 від 14.01.2010 року ВАТ « Цегельний завод № 1 « ОСОБА_1 звільнено з роботи з 14.01.2010 року на підставі ст. 38 КЗпП України згідно поданої заяви однак розрахунок з ним проведено 8 лютого 2010 року.

У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи і організації провадиться в день звільнення.

Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України , при відсутності спору проріх розмір підприємство, установа організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Показами свідка ОСОБА_2 доведено по справі затримку розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з роботи, та невиходу ОСОБА_1 на роботу за домовленністью із адміністрації, та що він заробітну плату видавав працівникам згідно до відомостей отриманих від касира.

ОСОБА_1 будучі допитаним в якості свідка показав суду, що нараховану заробітну плату згідно відомостей отримав повністю, а за січень місяць 2010 року із затримкою після звільнення. В деяких відомостях на заробітну плату не його підписи, та що заробітну плату видавав ОСОБА_2. і не виходив він на роботу так як на підприємстві не було роботи.

Так як належними доказами встановлена затримка розрахунку при звільненні працівника з боку ВАТ « Цегельний завод № 1 « з ОСОБА_1 з 14 січня 2010 року по 8 лютого 2010 року то відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. .

В інший частині позовних вимог суд вважає, що вони не підлягають задоволенню. По справі не встановлено факт простою на енергодільниці ВАТ «Цегельний завод №1 «де працював ОСОБА_1 електрогазозварником.

Наказ № 120 від 6 листопада 2009 року по ВАТ «Цегельний завод №1 « « Про тимчасове впровадження режиму неповного робочого часу на підприємстві з 07.11.2009 року по 30.11. 2009 року, а також № 123 від 01.12.2009 року «Про продовження наказу №120 від 06 листопада 2009 року» не стосуються позивача по справі ОСОБА_5 який працював на той час електрогазозварником енергодільниці ВАТ «Цегельний завод №1 «.

Як встановлено судом наказу, що простою на енергодільниці ВАТ «Цегельний завод №1 «де працював ОСОБА_1 електрогазозварником не було і відповідно ОСОБА_1 який не виходив на роботу не має право на оплату передбачену ст. 113 КЗпП України.

По справі суд вважає що є підстав для стягнення моральної шкоди з ВАТ «Цегельний завод №1 « на користь позивача ОСОБА_6 у зв'язку з порушенням відповідачем вимог ст. 116 КЗпП України затриманням розрахунку при звільненні призвели до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв'язків і вимагали для нього додаткових зусиль для організації свого життя, та суд оцінює маральну шкоду яка підлягає відшкодуванню в сумі 500 гривень яка е достатньою для відновлення порушених прав.

На підставі ст..ст. 113-117, 237-1 КЗпП та керуючись ст.ст. 3, 27, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Чернівецький цегельний завод» №1 задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Чернівецький цегельний завод» №1 на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час затримки розрахунку в сумі 1178,18 гривень із проведенням відповідних утримань.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Чернівецький цегельний завод» №1 на користь ОСОБА_1 500 гривень моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити за іх безпідставністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Чернівецький цегельний завод» №1 в дохід держави 51 гривень судового збору і 120 гривень витрат на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Г. Г. Попов