справа № 2-179/11
№ провадження
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2011 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді Похвалітої С.М.,

при секретарі Цинської О.В.

за участю:

- позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, та ОСОБА_4 комунальної власності Дніпродзержинської міської ради про визначення часток та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, та ОСОБА_4 комунальної власності Дніпродзержинської міської ради про визначення часток та визнання права власності.

У своєму позові позивач посилалась на те, що 23 березня 2001 року вона, із своєю дитиною та бабусею ОСОБА_5 приватизували частину будинку, частка якої складає 49/100 частини. Разом із чоловіком у 2008 році вона збудувала гараж. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла, після смерті якої вона звернулась до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину. Постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва, у зв'язку з тим, що не визначені частки співвласників.

Тому, прохає суд визначити частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, так ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частки, ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частки, ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частки; визнати за нею право власності на 1/3 частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, припинити право загальної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 і визначити частки в праві загальної сумісної часткової власності на квартиру, ОСОБА_1 у розмірі 2/3 частки, ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частки; визнати за нею право власності на самовільно зведений гараж за адресою: АДРЕСА_3, під літерою Ж-1, судові витрати покласти на неї.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, наведені у позові, але в ході судового розгляду справи надала суду уточнення до позову, в якому уточнила свої позовні вимоги, посилалась на вимоги зазначені в позовній заяві та прохала суд визначити частку ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/3 частки квартири № 1, що становить 49/300 частин житлового будинку АДРЕСА_3, визначити частку ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/3 частини квартири № 1, що становить 49/300 частин житлового будинку АДРЕСА_3; визначити частку спадкодавця ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/3 частини квартири № 1, що становить 49/300 частин житлового будинку АДРЕСА_3; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини квартири № 1, що становить 49/300 частин житлового будинку АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом; визнати за ними право власності на самовільно збудований гараж Ж-1; виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі 49/100 частин житлового будинку загальною площею 86,7 кв.м., житловою 54,2 кв.м., а також господарські будівлі гараж Б-1, навіс В-1, гараж Ж-1 із складу житлового будинку АДРЕСА_3 в самостійний об'єкт нерухомого майна; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину самостійного об'єкту нерухомого майна - садибу, розташовану АДРЕСА_3, визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини самостійного об'єкту нерухомого майна - садибу, розташовану АДРЕСА_3; зобов'язати Виконавчий комітет Дніпродзержинської міської ради залишити самостійному об'єкту нерухомого майна, яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 86,7 кв.м., житловою - 54,2 кв.м., гараж Б-1, навісу В-1, гаражу Ж-1, стару адресу АДРЕСА_3.

У судове засідання відповідача, представник відповідача ОСОБА_4 комунальної власності Дніпродзержинської міської ради, у судове засідання не з'явились, надали суду заяви, у яких прохають розглянути справу у їх відсутність.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Обласне комунальне підприємство „Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений згідно до діючого законодавства, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що власниками квартири № 1 в домоволодінні АДРЕСА_3, тобто 49/100 частини житлового будинку, гаражу Б-1, навісу В-1, сараю Д-1) є ОСОБА_1, ОСОБА_2 та значиться померлою ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23 березня 2001 року, яке видане згідно розпорядженням фонду комунальної власності № 5п/423-р (а.с.13).

Зазначене також вбачається й з технічного паспорту виданого 26 березня 2008 року Обласним комунальним підприємством „Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" (а.с.14-18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05 травня 2009 року, видане Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 585 (а.с.19).

Після смерті ОСОБА_5 позивач звернулась до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину, але постановою державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 14 жовтня 2009 року їй було відмовлено з огляду на те, що не визначені частки кожного співвласника у праві власності (а.с.20).

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

У відповідності до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, судом встановлено, що кожному, позивачеві ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві власності належить 1/3 частини 49/100 частини житлового будинку АДРЕСА_3.

51/100 частини будинку на праві власності належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 24 липня 2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_7, та рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинську від 27 січня 2011 року зазначена частина будинку виділена ОСОБА_3 в натурі і за ним визнано право власності на самостійний об'єкт нерухомого майна загальною площею 90,9 кв.м. та житловою площею 55,7 кв.м.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

На новозбудовані об'єкти ніхто з третіх осіб не претендує і ніхто не пред'являє вимог на визнання права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до технічного висновку виконаного 16 жовтня 2009 року № Пс-076/09, складеного державним проектним інститутом «Дніпродзержинськцивільпроект» (а.с.24-32), при обстеженні технічного стану будівельних конструкцій частини житлового будинку та господарських побудов, розташованого по АДРЕСА_3, встановлено, що збудований гараж Ж-1 знаходиться в задоволеному стані та придатний до подальшої експлуатації.

Таким чином, вимоги позивача щодо визначення часток, визнання право власності на гараж Ж-1 та виділення 49/100 частини житлового будинку загальною площею 86,7 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м., а також господарські будівлі гараж Б-1, навіс В-1, гараж Ж-1 із складу житлового будинку АДРЕСА_3 в самостійний об'єкт нерухомого майна, підлягають задоволенню.

Вимоги позивача щодо зобов'язання виконавчий комітет Дніпродзержинської міської ради залишити самостійному об'єкту нерухомого майна, яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 86,7 кв.м., житловою 54,2 кв.м., гаражу Б-1, навісу В-1, гаражу Ж-1, стару адресу АДРЕСА_3, не підлягають задоволенню, оскільки питання щодо визначення адреси не відносить до компетенції суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 331, 355, 357, 358, 364, 370, 376 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, та ОСОБА_4 комунальної власності Дніпродзержинської міської ради про визначення часток та визнання права власності, задовольнити частково.

Визначити частку за ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/3 частки квартири № 1, що становить 49/300 частин житлового будинку АДРЕСА_3 Дніпропетровської області.

Визначити частку за ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/3 частини квартири № 1, що становить 49/300 частин житлового будинку АДРЕСА_3 Дніпропетровської області.

Визначити частку спадкодавцем ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/3 частини квартири № 1, що становить 49/300 частин житлового будинку АДРЕСА_3 Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини квартири № 1, що становить 49/300 частин житлового будинку АДРЕСА_3 Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на самовільно збудований гараж Ж-1 домоволодіння АДРЕСА_3 Дніпропетровської області.

Виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі 49/100 частин житлового будинку загальною площею 86,7 кв.м., житловою 54,2 кв.м., а також господарські будівлі гараж Б-1, навіс В-1, гараж Ж-1 із складу житлового будинку АДРЕСА_3 Дніпропетровської області в самостійний об'єкт нерухомого майна.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину самостійного об'єкту нерухомого майна - садибу, розташовану АДРЕСА_3 Дніпропетровської області, житлового будинку загальною площею 86,7 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м., а також господарські будівлі гараж Б-1, навіс В-1, гараж Ж-1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини самостійного об'єкту нерухомого майна - садибу, розташовану АДРЕСА_3 Дніпропетровської області, житлового будинку загальною площею 86,7 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м., а також господарські будівлі гараж Б-1, навіс В-1, гараж Ж-1.

В іншій частині позову, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Похваліта С. М.