Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-1001 Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.
2011р. Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2011р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Винник І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд із позовом до територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради про визнання права власності на самовільно збудовані будівлі.

У позові зазначали, що є співвласниками будинку № 33/2 по вул. Павлова/вул.Леваневського у м. Бердянську, розташованого на земельній ділянці площею 300 кв.м, в якому ОСОБА_2 належить 3/5 часток, ОСОБА_3 2/5 часток.

У період з 1974 по 2009 роки на теріторії ділянки за кошти власників будинку були зведені самовільні будівлі: сіни літ.а-2, сарай літ.О, навіс літ.Н, гараж літ.К.

Відповідно до технічного висновку, висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи, експертного висновку протипожежного стану обєктів, зазначені самовільно збудовані будівлі відповідають технічним, санітарним та пожежним вимогам.

Посилаючись на дотримання при зведенні будівель порушень будівельних, санітарних , пожежних норм та правил, а також на відсутність заперечень власників сусіднього будинку щодо зазначених будівель, просили визнати за ними право власності на самовільно збудоване нерухоме майно у складі: сіни літ.а-2, сарай літ.О, навіс літ.Н, гараж літ.К, що розташоване по вул. Павлова/вул.Леваневського, № 33/2 у м. Бердянську.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 грудня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником 3/5 часток розташованого на земельній ділянці площею 0,030 га жилого будинку № 33/2 по вул. Павлова/Леваневського у м. Бердянську на підставі договору дарування від 18.12.1979 року, а ОСОБА_6 власником 2/5 часток зазначеного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.05.2009 року(а.с.7-9). Земельна ділянка власниками будинку не приватизована.

За даними технічного паспорту на житловий будинок( а.с.85-87), на території домоволодіння у період 1974-2009 року були самочинно збудовані сіна літ.а2, у 1991 році сарай літ. „О та навіс літ. „Н, у 1974 році гараж літ. „К.

За наданим Науково-дослідним інститутом „Проектконструкція технічним висновком, зазначені самочинно збудовані господарські споруди та прибудови знаходяться у задовільному стані(а.с.25-28), а за висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 24.11.2009 року - можуть використовуватися за призначенням(а.с.38). Згідно експертного висновку протипожежного стану вказаних обєктів від 21.12.2009 року, зазначені споруди відповідають пожежним нормам, крім сараю „О, оскільки протипожежні розриви цим сараєм та будинком на сусідній ділянці по вул. Павлова, 35 менше нормативних(а.с.45).

Згідно ч.ч.1,2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтею 376 ЦК України також визначені певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження в установлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до змісту пп.1 п.б ч.1 ст. 31 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні від 21 травня 1997 року прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів в порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову за відсутності правових підстав для визнання судом права власності на самочинно збудовані споруди за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд правильно виходив з того, що загальною процедурою вирішення справ щодо самочинного будівництва є адміністративна процедура, а компетентними органами для її здійснення є органи місцевого самоврядування.

Між тим, будь-яких достовірних доказів про звернення до органів місцевого самоврядування з питання прийняття в експлуатацію самочинно зведених сіней, навісу, сараю, гаражу , отже господарських споруд, а також про відмову цих органів в його вирішенні позивачі не надали.

Само по собі заперечення відповідача по справі в особі Бердянської міської ради проти позову не свідчить про звернення позивачів з питання узаконення зведених будівель та про розгляд цього питання уповноваженим органом.

Крім того, ухвалюючи рішення про відмову у визнанні за позивачами, як співвласниками жилого будинку, права власності на нерухоме майно у виді самочинної зведених на земельній ділянці для обслуговування будинку сіней, навісу, сараю, гаражу, суд правильно врахував і положення ст.ст. 181, 381 ЦК України, відповідно до яких господарські будівлі і споруди, які знаходяться на земельній ділянці, виділеній для будівництва житлового будинку, є приналежністю головної речі(будинку).

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права не є обгрунтованими і правильність судових висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Вікторівни- відхилити, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 грудня 2010 року по даній справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: