Справа № 2-2142/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

судді Курочки В.М.

при секретарі Задеряки Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, в якому зазначили, що 28.05.1999 р. померла їх мати ОСОБА_4, а 27.08.2000 р. помер їх батько ОСОБА_5 і після їх смерті відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді земельних часток (паїв) та грошових вкладів. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька були вони та їх рідні брати ОСОБА_6 та ОСОБА_3 За ініціативою ОСОБА_3 вони домовились з ним, що вони обоє відмовляються від прийняття спадщини після смерті їх батька на користь ОСОБА_3, а останній зобовязується виплатити кожному з них грошову компенсацію за їх частку у спадковому майні. На виконання домовленості 19.02.2001 р. ОСОБА_1 і 21.02.2001 р. ОСОБА_2 відмовились від прийняття спадщини на користь відповідача. Своїх зобовязань ОСОБА_3 не виконав і 21.10.2011 р. повідомив їх, що не має наміру виконувати ці зобовязання.

Посилаючись, що відмова від спадщини була отримана відповідачем шляхом обману з використанням їх необізнаності у правових наслідках таких дій, позивачі просили визнати недійсними їх відмови від прийняття спадщини після смерті їх батька на користь відповідача ОСОБА_3

В судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали.

Відповідач позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на його необгрунтованість.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка ОСОБА_6, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 57 ЦК України в редакції закону 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації.

Згідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України в п. 12 постанови від 28.04.1978 р. №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»при вирішення позовів про визнання угоди недійсною на підставі ст. 57 ЦК України суди повинні мати на увазі, що такі вимоги можуть бути задоволені при доведеності фактів обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною або збігу тяжких обставин і наявності їх безпосереднього звязку з волевиявленням сторони укласти угоду на вкрай невигідних для неї умовах. Під обманом у таких випадках слід розуміти умисне введення в оману учасника угоди шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або замовчування обставин, які мають істотне значення для угоди, що укладається.

ОСОБА_4 померла 28.05.1999 р., а ОСОБА_5 помер 27.08.2000 р. (а.с. 13,15)

Позивачі та відповідач діти спадкодавців і відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції закону 1963 року є спадкоємцями за законом , в рівних частках.

21.02.2001 р. ОСОБА_2 і 16.02.2001 р. ОСОБА_1 шляхом подання письмових заяв до Овідіопольської державної нотаріальної контори відмовились від прийняття спадщини після смерті їх батька на користь відповідача Тишкевича.О.П.

Судом з пояснень позивачів, показань свідка ОСОБА_6 встановлено, що за пропозицією відповідача позивачі погодились відмовитись від спадщини на його користь у звязку з тим, що відповідач зобовязався компенсувати кожному з них вартість їх часток у спадковому майні, але у жовтні 2011 року відповідач відмовився від виконання взятих ним зобовязань. Тобто, відмова позивачів від спадщини після смерті їх батька була отримана відповідачем під впливом обману, з використанням відповідачем правової необізнаності позивачів, оскільки наміру відмовлятися від спадщини у позивачів не було.

Заперечення відповідача, що між ним не існувало будь-яких домовленостей з позивачами щодо поділу спадщини після смерті його батька, що він не брав зобовязання компенсувати позивачам вартість їх часток у спадковому майні після смерті батька взамін на їх відмову від спадщини, суд до уваги не приймає тому, що вони спростовуються поясненнями позивачів та показаннями свідка ОСОБА_6

Узвязку з тим, що про порушення їх прав відповідачем позивачам стало відомо лише у жовтні 2011 року, суд вважає, що ними не пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом їх права.

З наведених підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 57 ЦК України в редакції закону 1963 року, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. №3,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати недійсною відмову ОСОБА_1, складену ним 16 лютого 2001 року та посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером №633, від належної йому частини спадкового майна, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_5, померлого 27 серпня 2000 року, на користь ОСОБА_3.

Визнати недійсною відмову ОСОБА_2, складену нею 21 лютого 2001 року та посвідчену державним нотаріусом Овідіопольської державної нотаріальної контори про відмову від належної їй частини спадкового майна, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_5, померлого 27 серпня 2000 року, на користь ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня ойого оголошення.

Суддя: ОСОБА_8