Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

„25 травня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Товянської О.В.

суддів Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 25 лютого 2011 року

у справі за позовом відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Житомиробленерго до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення і зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Житомиробленерго та Овруцького багатогалузевого виробничо-орендного управління житлово-комунального господарства про визнання права на житло і укладення договору найму на жиле приміщення, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010р. ВАТ „ЕК „Житомиробленерго звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності і виселення останніх із АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Мотивує тим, що вказана квартира на праві власності належить товариству. 13.12.2002р. спільним рішенням адміністрації та профкому Коростенських електричних мереж ця квартира була надана для проживання і прописки відповідачам. Відповідач ОСОБА_1 не перебуває в трудових відносинах з ВАТ. Відповідачам на праві приватної власності належить житловий будинок № 15 по вул. Робітнича в м. Олевську. Проте відповідачі в добровільному порядку не бажає звільнити житло, яке було надано ОСОБА_1. на період роботи. Як на підставу правових вимог позивач посилався на ст.ст.316,317,319,391 ЦК України.

Відповідачі заявили зустрічний позов до первісного позивача та Овруцького БВОУЖКГ, просили визнати за ними та членами їх сімї право на житло - АДРЕСА_2 і зобовязати Овруцьке БВОУЖКГ укласти договір найму. ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до контракту керівництво компанії взяло на себе зобовязання забезпечити його житлом, оскільки він переїхав на роботу в іншу місцевість. Спільним рішенням адміністрації та профкому Коростенських електричних мереж від 13 грудня 2002 року йому та його сину ОСОБА_2 було надано дозвіл на проживання і прописку в гуртожитку за вказаною адресою. 17.05.2005 року позивач звернувся до Овруцької міської ради із заявою про зняття із вказаної квартири статусу гуртожитку та переведення до житлового фонду. 26.05.2005 року рішенням виконкому Овруцької міської ради знято з реєстрації як гуртожиток кв.30 буд.76. по вул. Київська в м. Овручі. Він, ОСОБА_2, невістка ОСОБА_3 і онука ОСОБА_4 2007р.н. із 27.12.2002р. зареєстровані у цій квартирі. Особовий рахунок відкрито на його імя. Ця квартира для них є єдиним житлом. Неправомірними діями позивач порушив вимоги контракту, що в свою чергу порушує житлові права його та членів сімї.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 25 лютого 2011 року позов ВАТ „ЕК „Житомиробленерго задоволено. Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з членами їхньої сімї з АДРЕСА_3 без надання іншого жилого приміщення. В задоволені позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять скасувати рішення та ухвалити нове, яким зобовязати ВАТ „Житомиробленерго надати їм інше рівноцінне жиле приміщення. Вважають, що судом не надана всебічна, обєктивна і повна оцінка усім доказам. ОСОБА_1 має трудовий стаж понад 30р., тому на підставі ст.125 ЖК України не може бути виселений з службового приміщення без надання іншого жилого приміщення.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, ВАТ „ЕК „Житомиробленерго на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.1998р. на праві приватної власності належить АДРЕСА_3 (а.с.6,7,9,47). Спільним рішенням адміністрації та профкому Коростенських електричних мереж від 13 грудня 2002р. ця квартира, що мала статус гуртожитку, була надана для проживання і прописки ОСОБА_1, який на той час працював у Овруцькому РЕМ, та його сину - ОСОБА_2 (а.с.8).

Як на підставу для надання їм іншого житла, Данюки посилались на те, що ст.125 ЖК України передбачає, що особам, які були на законних підставах поселені у службове житло, після звільнення з поважних причин, вони або набувають право на житло, де вони мешкали, або їм повинні надати інше рівноцінне житло.

Відповідно до ст.118,121,122,124 Житлового кодексу України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської ради. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

В справі немає даних про те, що спірній квартирі після переведення її у 2004 році до житлового фонду, рішенням виконкому наданий статус службового житла. Не представили Данюки і доказів про те, що їм видавався спеціальний ордер для вселення у спірну квартирі як у службове житло.

В справі є лише дані про те, що вони заселялись у цю квартиру як у гуртожиток. Відповідачі у встановленому законом порядку договір купівлі-продажу та реєстраційні документи не оспорювали. Відповідачі у трудових відносинах із ВАТ „ЕК „Житомиробленерго не перебувають.

Хоча ОСОБА_1З і пропрацював у позивача більше 30 років, спірна квартира не є службовою. А наказом № 2302-к від 17.11.2008р. ОСОБА_1 звільнено з роботи за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором п.3 ст.40 КЗпП України (а.с.81-84). Трудовий контракт припинено з дня звільнення ОСОБА_1

Крім того, відповідачі на праві приватної власності мають житловий будинок №15 по вул. Робітнича у м. Олевську (а.с.19).

Конституція України (ст.41), ст.ст.317,319,391 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право приватної власності є непорушним. Оскільки право власності складається з таких його невідємних складових як право володіння, користування та розпорядження , то позбавлення особи хоча одного з них ущемить права власника, які охороняються законом. Квартири, які є у приватній власності, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законом. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин суд обгрунтовано виселив відповідачів із спірного житла без надання іншого жилого приміщення, визнавши, що вони там проживали на час роботи відповідача у ВАТ „ЕК „Житомиробленерго.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,324,325 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 25 лютого 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : Судді :