Справа №2-3505/11
РІШЕННЯ

іменем України

01 вересня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» (далі позивач) до ОСОБА_3 (далі відповідач 1), ОСОБА_4 (далі відповідач 2) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку було уточнено протягом судового розгляду, в якій просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 1548 від 16 жовтня 2006 року у розмірі 198 633,76 грн. з яких: заборгованість за кредитом 19 132,73 доларів США що є еквівалентом 152 547,17 грн., пеню у розмірі 1 576,42 доларів США, що є еквівалентом 12 568,95 грн., прострочену заборгованість за процентами у розмірі 4 203,84 доларів США, що є еквівалентом 33 517,64 грн. та сплачені судові витрати, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 уклав договір, внаслідок невиконання вимог якого виникла зазначена заборгованість, відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит, а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом

18 березня 2011 року Деснянським районним судом м. Києва винесено заочне рішення, яким постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 197 240 грн. 14 коп., а також судові витрати.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2011 року заочне рішення за заявою відповідача ОСОБА_3 скасовано.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги уточненого позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Зокрема, свої вимоги мотивував тим, що 16 жовтня 2006 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно з яким останньому надано кредит у сумі 26 055 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 11% річних строком до 15 жовтня 2013 року. Цього ж числа між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки, згідно з яким остання зобовязалася нести солідарну відповідальність за виконання зобовязання відповідача 1 в повному обсязі.

При цьому позивач виконав свої зобовязання, а саме надав кредит, що підтверджується заявою на видачу готівки, а позичальник, у свою чергу, зобовязався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобовязання згідно з кредитним договором.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, оскільки договір було укладено з порушенням чинного законодавства, так як для оформлення кредитного договору потрібна була наявність індивідуальної ліцензії на видачу іноземної валюти. Однак в процесі укладання кредитного договору банком не було зазначено ні номера, ні дати дозволу, ліцензії на право видачі кредиту у іноземній валюті, з таких підстав вважає за необхідне відмовити у задоволені позову.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 16 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем 1 ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно з яким останньому надано кредит у сумі 26 055 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 11% річних строком до 15 жовтня 2013 року.

Банком зобовязання за договором виконані належним чином, в свою чергу відповідачем 1 зобовязання за договором належним чином не виконуються, оскільки не здійснюється погашення щомісячних обовязкових платежів, чим порушується порядок здійснення погашення заборгованості за кредитом та відсотками.

Відповідно до чинного законодавства, а саме згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обовязків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обовязків.

Принцип повернення строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений кредитним договором строк з відповідною сплатою за його користування.

Повідомлення позивача про необхідність усунути порушення умов договору та сплати процентів за користування кредитом доводилися до відома відповідача 1, однак останнім не було вчинено жодних дій, які б свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість.

Відповідач1 порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобовязання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобовязань.

Станом на 23 червня 2011 рік заборгованість становить - 198 633,76 грн. з яких: заборгованість за кредитом 19 132,73 доларів США що є еквівалентом 152 547,17 грн., пеня у розмірі 1 576,42 доларів США, що є еквівалентом 12 568,95 грн., прострочена заборгованість за процентами у розмірі 4 203,84 доларів США, що є еквівалентом 33 517,64 грн.

16 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем 2 ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 1252.

Відповідно до умов договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобовязання.

Відповідно до ст. ст. 553 554 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобовязань і відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зокрема, у звязку із застосуванням ЗУ «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство, що регулює кредитні правовідносини.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного, вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду в розмірі 1 700 грн. (судовий збір), а також витрати на інформаційно технічне забезпечення 120 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 212-215, 224 233 ЦПК України, ст. ст. 525-526, 530, 536, 610, 629, 1046-1056 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 198 633,76 грн. та витрати по сплаті судового збору 1 700 грн., інформаційно технічного забезпечення -120 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1