Справа № 22-ц-1420/11 Головуючий у І інстанції Кириченко В.І.
Провадження № 22-ц/8641/11 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 13.04.2011
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Яворського М.А.,

суддів: Коцюрби О.П., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Ходаковській А.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 10 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 представника позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області про визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки, відновлення межі земельних ділянок.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

23 квітня 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом. Просила визнати недійсними державні акти про право спільної часткової власності Дриґало ОСОБА_6 і ОСОБА_2 серії ЯД № 712471 і серії ЯД № 712472 відповідно на земельну ділянку площею 0,2499 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Шевченка №105 в с. Стави Кагарлицького району Київської області і земельну ділянку площею 0,1912 га. для ведення особистого селянського господарства по вул.. Шевченка №105 в с. Стави Кагарлицького району Київської області та про відновлення межі земельної ділянки зі сторони позивача ОСОБА_4

Свої вимоги мотивує тим що при виготовленні технічної документації відповідачам по відновленню меж позивач не інформувався про здійснення землеустрою, а відповідачі перемістили межу яка не відповідає межі земельної ділянки, вказаної в будівельному паспорті позивача.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 10 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 представника позивача ОСОБА_4 задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що у процесі розгляду справи суд не звернув уваги на фактичні обставини, що мають суттєве значення при вирішенні спору, а також не встановив правової кваліфікації відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Вимоги позивача не підкріплені належними доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2008 року скасувати, та постановити нове рішення з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи частково позовні вимоги районний суд виходив з обставин, встановлених судом з пояснень сторін, та мотивував тим, що згідно чинного на той час законодавства, зокрема ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельні ділянки виникає після одержання власником державного акта встановленого зразка і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі забороняється.

А також вказав, що відповідачі не довели, що межі їх земельних ділянок були відновлені в установленому порядку і правомірно видані після цього державні акти з вказанням плану меж земельних ділянок. Оскільки користувач земельної ділянки може вимагати усунення порушення будь-яких його прав на землю, то державні акти були визнані недійсними.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду зроблений невірно, без належного дослідження в судовому засіданні обставин справи і перевірки їх доказами.

Суд фактично не повністю дослідив матеріали справи, не провів їх аналіз та не надав оцінки доказам по справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками земельних ділянок в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 та видані державні акти про право спільної часткової власності ОСОБА_8 і ОСОБА_2 серії ЯД № 712471 і серії ЯД № 712472 відповідно на земельну ділянку площею 0,2499 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Шевченка №105 в с. Стави Кагарлицького району Київської області та земельну ділянку площею 0,1912га. для ведення особистого селянського господарства.

Земельна ділянка, надана позивачу для обслуговування житлового будинку позивача, згідно рішення виконкому Ставівської сільської ради від 30.03.1979 року, акту відведення земельної ділянки від 12.05.1979 року, будівельного паспорта, межує з вказаними земельними ділянками відповідачів.

Суд не звернув увагу на те, що відповідачі отримали земельні ділянки шляхом прийняття спадщини після померлого, і межі вже існували. А державні акти на спірні земельні ділянки вони отримали на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с.38,39). Тобто право власності на земельні ділянки відповідачі набули із земель приватної власності без зміни меж, цільового призначення. А межі земельних ділянок були погоджені з позивачем та спадкодавцем, і до цього часу ніким не були оспорені.

Крім цього в судовому засіданні позивач не надав документів які б посвідчували його право на володіння чи користування земельною ділянкою, а тому він не може вимагати усунення порушення його права на землю.

Згідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного і керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 209, 218 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних справах, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 10 вересня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А. Яворський

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_9