АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 (1) Доповідач Братіщева Л.А.
У Х В А Л А

Іменем України

«02» листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.

суддів - Савіної Г.О., Турік В.П.

при секретарі - Горбачевській І.П.

за участю : представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2011 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Плюс» про стягнення заборгованості за кредитним договором та по зустрічному позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Плюс» про визнання недійсним договору кредиту та договору поруки, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2011 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2, ТОВ «ОСОБА_4 Плюс» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 2870138,56грн., 1700грн. судового збору та 120грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «ОСОБА_4 Плюс» про визнання недійсним договору кредиту та договору поруки відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 з тих підстав, що судом не в повному обсязі зясовано обставини, що мають значення для справи. Так, суд не взяв до уваги, що всупереч вимог чинного законодавства сторони у договорі визначили валютою зобовязань долар США, а не у грошовій одиниці України гривні; оскільки договір кредиту є недійсним, тому і договір поруки повинен бути визнаний недійсним.

В запереченнях на апеляційну скаргу Банк просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення, як законне і обґрунтоване, залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 15.03.2006р. між Банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 400тис. доларів США із сплатою відсотків в розмірі 12,5% річних строком до 14.03.2013р.

В цей же день між Банком та відповідачем ТОВ «ОСОБА_4 Плюс» був укладений договір поруки, згідно якого товариство поручалося за виконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань.

ОСОБА_2 належним чином не виконувала своїх обовязків за кредитним договором, у звязку із чим у неї станом на 29.09.2009р. утворилась заборгованість в сумі 2870 138,56 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» та стягуючи з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не належним чином виконувались взяті зобовязання по кредитному договору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з наступних підстав.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 553 ЦК України - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Суд першої інстанції правильно встановив, що у відповідачів у звязку з невиконанням кредитних зобовязань перед позивачем виникла заборгованість в сумі 2870138,56грн. і дана сума повинна бути стягнута з відповідачів солідарно.

Посилання апеляційної скарги на те, що валютою зобов,язанння визначено долар США, а не грошова одиниця України гривня, і тому договір повинен бути визнаний недійсним є безпідставними з огляду на наступне.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому ОСОБА_5 держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однаку той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквіваленті. Статті 47, 49 цього Закону визначають операції банків із розміщенням залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного Банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою НБУ №275 від 17.07.2001р., за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу НБУ, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Укладаючи кредитний договір Банк та ОСОБА_2 домовились про всі істотні умови договору, в тому числі і про валюту договору. ОСОБА_2 ніяким чином не оскаржувала умови договору при його укладені і свої застереження ніяким чином не виклала.

Крім того, зазначені доводи спростовуються наданими до матеріалів справи доказами Банківською ліцензією №5 від 29.12.2001 року, Дозволом на право здійснення операцій №5-1 від 29.12.2001 року, листом НБУ України від 06.02.2007р. про перелік банків, які мають банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій, у тому числі з валютними цінностями з яких убачається, що позивачу - ПАТ «Укрсоцбанк» надана ліценція на право здійснення операцій визначених Законом України «Про банки і банківську діяльність» та Дозволом зазначено перелік операцій, які має право здійснювати Банк (а.с.120-124).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем доведені, обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: