Дата документу 30.11.2011 Справа № 2-п-118/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Мусієнко Н.М.,

при секретарі Явісенко О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про скасування заочного рішення Ленінського суду №2-322 від 23.07.2010р. за позовом ПАТ «Альфабанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03.10.2007р. №800000537.

В заяві відповідач ОСОБА_2 посилається на неотримання ним повідомлення про судовий розгляд справи, оскільки він знаходився у відрядженні, за межами м. Запоріжжя.

Крім того, посилається на те, що розрахунок банку є неточним, оскільки розмір неустойки безпідставно завищений.

Також судом не враховано, що на утриманні сторін знаходиться троє неповнолітніх дітей, про що надали відповідні свідоцтва про народження.

В судовому засіданні представники відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали заяву про перегляд та скасування заочного рішення, просили її задовольнити, та при новому розгляді справи зясувати додаткові обставини, які мають суттєве значення для справи.

Представник позивача проти скасування заочного рішення суду заперечує, вважає, що рішення суду постановлено з додержанням матеріальних та процесуальних норм.

Представник банку пояснив, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 неодноразово не зявлялися до суду, про наявність цивільної справи в суді знали, оскільки через своїх представників, які приймали участь у розгляді справи, мали з ними зворотній звязок, та були безперечно обізнані в ході розгляду справи, крім того про наявність у подружжя народжених дітей вони, у відповідності до п.7.3. укладеного кредитного договору, повинні були своєчасно повідомити банк, як і зміну свого майнового стану. З наданої трудової книжки відповідача вбачається, що він був звільнений з останнього місця роботи за власним бажанням, лише у вересні 2011р., але весь цей час маючи роботу жодних платежів, які б свідчили про його бажання погасили діючий кредит, не здійснював. Відсутність відповідача ОСОБА_3 в м. Запоріжжя в день розгляду справи по суті, підлягає критичній оцінці, оскільки наказ про таке відрядження підписаний самим ОСОБА_2

Крім того незважаючи на отримання копії судового рішення, до суду відповідачі звернулися з заявою про перегляд судового рішення лише 18.11.2011р., у звязку з чим пропустили строк на оскарження заочного рішення.

Твердження відповідачів про те, що вони не встигли оскаржити рішення в звязку з обєктивними обставинами нічим не підтверджуються, додаток відповідних доказів в обґрунтування необхідності скасування заочного рішення відсутній.

Крім того, розгляд справи тривав з 15.06.2009р., відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 досконало володіли предметом позову, але відмовилися від явки до банку та суду, з метою затягування розгляду справи, та уникнення матеріальної відповідальності за договором.

Крім того відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 пропущений строк передбачений для перегляду заочного рішення, передбачений ст. 228 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд не вважає, що причини неявки відповідача в судове засідання є поважними, та обидва відповідача не надали доказів на які посилаються, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, тому підстав для скасування заочного рішення Ленінського районного суду від 23.07.2010. не має.

Керуючись ст.231 ЦПК України, суд,

У х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду та про скасування заочного рішення Ленінського суду №2-322 від 23.07.2010р. про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом 5 днів.

Суддя: Мусієнко Н. М.