АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц-980/11Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення боргу та завданої моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу та завданої моральної шкоди, посилаючись на те, що 25 січня 2009 року ОСОБА_6 взяв у борг у позивача кошти в сумі 49 000 доларів США і зобовязався частину, 20 000 доларів США, повернути до 10.03.2009 року, а іншу частину - в той же строк від продажу автомобіля НОМЕР_1, що підтверджується розпискою. Для забезпечення виконання угоди, ОСОБА_6 надав оригінали документів на автомобіль Фольцваген Т-5, 2008 року випуску. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, лише віддав автомобіль НОМЕР_1. в рахунок погашення боргу по розписці на суму 25 000 доларів США, а іншу частину боргу пообіцяв повернути до кінця червня 2009 року, що і було зазначено в розписці. На початку липня 2009 року на вимогу позивача про повернення частини боргу, що залишилася в сумі 24 000 доларів США та половини від вартості проданого їхнього автомобіля IVECO 2003 року в сумі 7 000 доларів США відповідач не реагує. За період прострочення боргу, позивач неодноразово звертався до відповідача про повернення боргу, але відповідач в добровільному порядку не повертає борг. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь позику в сумі 24 000 доларів США, 7 000 доларів США кошти від продажу автомобіля IVECO, суму індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 58 946 грн. 19 коп., три проценти річних в сумі 7 830 грн. 70 коп., завдану моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 суму боргу в розмірі 31 000 доларів США, що еквівалентно(станом на 25.08.2010 року) становить 244 590 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 суму індексу за весь час прострочення в сумі 58 946 грн. 19 коп., три проценти річних в сумі 7 830 грн. 70 коп., завдану моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1 578 грн., витрати на ІТЗ в сумі 120 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі 122 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, вважаючи рішення незаконним, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вище вимогам.

Так, суд вірно прийшов до висновку про наявність договору позики між позикодавцем ОСОБА_8 та позичальником ОСОБА_6 а також факт прострочення грошового зобовязання відповідачем. Це не заперечував і сам відповідач.

Разом з тим, суд першої інстанції невірно визначив розмір простроченої суми а, відповідно, і розмір інших стягнень.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зоборвязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 за договором позики 25 січня 2009 року отримав від ОСОБА_8 49 000 доларів США і зобовязався повернути її до 10 березня 2009 року. У вказаний термін він повернув лише 25 000 доларів США а решту суму в розмірі 24 000 доларів США, як вказує позикодавець, він повинен був повернути до кінця червня 2009 року. До вказаного строку ОСОБА_6 решту боргу не повернув. Крім того, як вказав позивач, позичальник без його згоди продав автомобіль IVECO 2003 року випуску, який вони придбали разом а половину вартості ( 7 000 доларів США) йому, ОСОБА_8, не повернув.

Суд своїм рішенням стягнув на користь ОСОБА_8 суму боргу в розмірі 31 000 доларів США. З них 24 000 доларів США за договором позики та 7 000 доларів США частину неотриманої позивачем суми від продажу автомобіля IVECO.

Відповідно до ст.. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, серед яких: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чиє інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Але в матеріалах справи відсутні будь-які докази про вказаний вище автомобіль IVECO. Суд не встановив що це за автомобіль. Чи перебував він у спільній власності сторін? Яка його вартість? Чи був він дійсно проданий? За яку суму?

З дослідженої в суді розписки не вбачається, що ОСОБА_6 взяв на себе зобовязання повернути позивачу позику в розмірі 7 000 доларів США.

При таких обставинах колегія суддів приходить до висновку, що неповернуті ОСОБА_8 7 000 доларів США стосуються інших правовідносин між сторонами, які нічим не підтверджені а тому суд першої інстанції безпідставно стягнув їх з ОСОБА_6 в рахунок боргу за договором позики.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апелянта в цій частині заслуговують на увагу а тому відшкодуванню позикодавцю підлягає сума в розмірі 24 000 доларів США, яка станом на даний час еквівалентна сумі 191520 грн. 00 коп.

Що стосується вказівки в апеляційній скарзі на те, що переданий ОСОБА_9 в рахунок погашення боргу автомобіль Фольцваген Т-5, коштує не 25 000 доларів США а більше, то суд апеляційної інстанції її відхиляє як надуману, оскільки в приведеній вище розписці сам відповідач вказав залишок боргу 24 000 доларі США.

Відповідно до п. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Оскарженим рішенням суду першої інстанції з відповідача на користь ОСОБА_8 стягнуто також суму індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 58 946 грн. 19 коп.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи позика ОСОБА_8 ОСОБА_6 надавалась у доларах США.

Статтею 192 ЦК України встановлено, що законним платіжним засобом, обовуязковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги ( п.2 Методичних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 14.11.2006 року № 6).

Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для виробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним.

Отже за змістом ст. 625 ЦК України встановлений індекс інфляції враховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобовязань лише у валюті України гривні, а не в іноземній валюті.

На підставі приведеного вище рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Що стосується рішення суду про відшкодування ОСОБА_6 позикодавцю моральної шкоди, то колегія суддів виходить з наступного.

Між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 був укладений договір позики

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ні цим договором ні законом (ст. 625 ЦК України) відшкодування моральної шкоди в даних правовідносинах не передбачено, тому рішення суду в цій частині, як постановлене з порушенням норм матеріального права, також підлягає скасуванню.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивачу за договором позики підлягають стягненню з ОСОБА_6 24 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становить 191 520 грн. 00 коп. та 3 % річних за минулий період в сумі 5 745 грн. 60 коп.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справі, допустив неправильне застосування норм матеріального права, що потягло за собою фактичний перегляд всіх висновків районного суду, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення.

В звязку з цим суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України, також змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2010 року задовольнити частково.

Заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2010 року скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення боргу та завданої моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 суму боргу в розмірі 24 000 доларів США, що за офіційним курсом складає 189 878 грн. 40 коп., 3 % річних від заборгованої суми в розмірі 5 696 грн. 35 коп. а всього загальну суму в розмірі 195 574 грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 049 грн. 36 коп.

В решті позовних вимог позивачеві відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :