АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/2090/3939/11 Суддя доповідач Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.

суддів БурлакаІ.В.Яцини В.Б.,

розглянула в порядку письмового провадження в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі міста Харкова про изнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії за апеляційною скаргою Управління Іенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 червня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобовязати відповідача здійснити ерерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2008 року до 1.12.2009 року з урахуванням здійснених виплат та провести відповідні виплати за вказаний період та ідшкодувати понесені нею судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що належить до соціальної атегорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має раво на отримання соціальної допомоги у розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком.

Посилаючись на те, що такі виплати проводяться всупереч діючого законодавства, просила збовязати відповідача здійснити нарахування за зазначений вище період.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 червня 2010 р. позов задоволено астково: зобовязано УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова нарахувати позивачу підвищення до гнсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 зку до 31.12.2009 року з урахуванням здійснених виплат. Стягнуто на користь позивача понесені ним /дові витрати: з відповідача - у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи сумі 37 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Справу вирішено за відсутності осіб, згідно їх заяв за наявними у справі матеріалами.

В апеляційній скарзі УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова просить скасувати рішення ійонного суду, у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції атеріального права.

Судова колегія, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходить ) висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення - без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або омісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії двищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог закону та обставин ірави.

Як встановлено судом і підтверджується наявними у справі доказами позивач отримує пенсію за ком та належить до категорії громадян, яким відповідно до ст. 1 Закону України „ Про соціальний захист гей війни , який набув чинності з 01.01.2006 року, встановлено правовий статус дитини війни, і дювідно до ст. 6 цього Закону має право на державну соціальну допомогу у вигляді підвищення до нсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми ітеріального і процесуального права і при цьому надав перевагу статті 6 Закону України _ Про ціальний захист дітей війни як нормативно правовому акту, що має вищу юридичну силу.

Судом правильно визначений розмір мінімальної пенсії за віком, виходячи з приписів ч.І ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскільки іншими законами гакий розмір не врегульовано.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове убезпечення державних соціальних гарантій дітям війни здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України. За умови відсутності у державному зюджеті коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни це створює ситуацію юридичної іевизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена надбавка.

Відповідно до принципу юридичної визначеності, який є один з аспектів діючого та гарантованого ;т. 8 Конституції України принципу верховенства права, держава не може посилатися на відсутність тевного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Такі причини не можуть бути підставою для порушення конституційних ірав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо іередбачена законом.

При цьому судова колегія також виходить з правової позиції, викладеної у пар. 23, 26 рішення Європейського суду з прав людини від 8 липня 2005 року "Кечко проти України" (Заява N 63134/00), яка іідлягає застосуванню судом як джерело права згідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та астосування практики Європейського суду з прав людини», згідно якій в межах свободи дій державі изначати, які надбавки або підвищення виплачувати з державного бюджету. Держава може вводити, іризупиняти чи припиняти такі виплати, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне іравове положення передбачає виплату певних підвищень, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, ргани державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є инними (принцип юридичної визначеності). При цьому органи державної влади не можуть посилатися на ідсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (див. з цього приводу також рішення у праві "Бурдов проти Росії", N 59498/00, пар. 35, ЕСНК 2002-ІІІ).

Виходячи з наведеного, судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що законодавча еузгодженість, невизначеність чи відсутність належного бюджетного фінансування звільняє відповідача ід обовязку підвищення пенсії дітям війни та проведення відповідного перерахування пенсій, та огоджується з висновками суду першої інстанції з цього приводу.

Так як вказану справу розглянуто судом першої інстанції за правилами ЦПК України в редакції 2004 року, колегія суддів не застосовує до спірних правовідносин вимоги ст. 99 КАС України.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195,195-1,197, п.іч.1 ст. 198, ст. 200, п.іч.1 ст. 205, ст.ст. 206-207 КАС України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 червня 2010 року залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді