Справа №22ц- 1757/11 Головуючий в 1 інстанції:
ОСОБА_1
Доповідач: Приходько Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року квітня місяця 21 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Приходько Л.А.

суддів Кузнєцової О.А.

ОСОБА_2

при секретарі Кримцевій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, діючого на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, на рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 03 грудня 2010 року в справі

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу та процентів за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу та процентів за договором позики, мотивуючи тим, що 18.12.2006 року між ними був укладений нотаріально посвідчений договір позики, за умовам якого він передав відповідачу гроші в сумі 169680грн. у еквіваленті 33600 доларів США по курсу НБУ на день укладення договору, які ОСОБА_5 зобовязався повернути до 18.12.2007 року. Зазначений термін відповідач борг не повернув. З урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України, сума боргу на момент звернення до суду становить 238219.1грн, яку просив стягнути з відповідача на його користь, а також стягнути понесені судові витрати.

У листопаді 2009 року ОСОБА_5 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що за умовами договору позики, укладеного 18.12.2006 року, він зобовязався повернути ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 169980грн. у еквіваленті 33600доларів США до 18.12.2007 року. Суму позики він повертав частинами протягом 2007-2008 років. 20.03.2008 року ним було остаточно повернуто взяті в борг грошові кошти в розмірі 33600 доларів США та штрафні санкції у розмірі 9551 доларів США, що підтверджується власноруч написаною розпискою та його підписом на примірнику договору. Вважає, що ОСОБА_4 незаконно нарахував та отримав він нього штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобовязання, оскільки договором розмір штрафних санкцій не визначений, а відповідно до вимог ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобовязання передбачена у розмірі 3% річних від простроченої суми, що становить 1297грн., отже відповідач безпідставно отримав від нього 46935грн. Крім того незаконними діями відповідача, який намагається повторно стягнути з нього грошову суму в рахунок погашення боргу йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 17856грн. Зважаючи на викладене просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь безпідставно отримані кошти у розмірі 46935грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 17856грн., та понесені судові втрати.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Херсона від 03 грудня 2010 року у задоволені позову ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 46935грн - безпідставно отримані грошові кошти за договором позики, 2000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та в рахунок відшкодування витрат за проведення експертизи 5089.19грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, діючи в інтересах ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_4 в повному обсязі та відмовити у задоволені зустрічного позову.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначив, що рішення суду на його думку є законним та обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, відповідно до вимог ч.1 ст. 1050 ЦК України, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 18.12.2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_4 позичив ОСОБА_5 гроші в сумі 169680грн, що еквівалентно 33600 доларів США по курсу НБУ на день укладення Договору, терміном до 18.12.2007 року. Позика надана без одержання відсотків. Вказаний договір посвідчений в той же день нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с.45).

Пунктом 3 цього Договору визначено, що повернення позиченої суми грошей може провадитися частинами на протязі строку, зазначеному в цьому договорі. Про отримання певної суми грошей позикодавець повинен видати власноручну розписку або розписатися в отриманні грошей на цьому договорі.

З достатньою повнотою встановивши обставини справи, перевіривши доводи і заперечення сторін, дослідивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4, оскільки відповідачем за первісним позовом виконано обовязок за договором про повернення грошової суми.

Факт повернення ОСОБА_5 позиченої суми грошей позикодавцю підтверджується, відповідно до п.3 Договору, підписом ОСОБА_4 на примірнику Договору (а.с.45), яким він підтвердив погашення боргу станом на 23.03.2008 року на загальну суму 43151 доларі США.

Заперечення ОСОБА_4 щодо повернення ОСОБА_5 йому позики не знайшли підтвердження під час розгляду справи, оскільки виконання зобовязання позичальником підтверджено у встановлений договором спосіб.

Твердження ОСОБА_4 про те, що підписи на договорі про повернення боргу виконані не ним спростовуються висновком додаткової судово - почеркознавчої експертизи №8970/1011, складеного 07.10.2010 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, згідно якого підписи від імені ОСОБА_4 виконані навпроти слова «Подтверждаю» та в третій колонці «Деньги» в розділі «Получил» в рукописній таблиці на зворотній стороні примірника Договору позики від 18.12.2006 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і посвідченого ОСОБА_7 приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу виконано самим ОСОБА_4.

Вказана експертиза проведена відповідно до вимог ст. 147 ЦПК України. У звязку з тим, що експертиза, призначена судом як повторна, але за наданими на дослідження обєктами не є такою по суті, керівником експертної установи, відповідно до п. 3.6 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2004 N 144/5) організовано проведення додаткової експертизи, про що зазначено у вступній частині висновку із зазначенням мотивів зміни її процесуального визначення відповідно до законодавства.

Крім того, висновки вказаної експертизи підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції під час розгляду справи, а саме поясненнями свідка ОСОБА_8, який підтвердив факт повернення ОСОБА_5 20.03.2008 року в його присутності ОСОБА_4 останньої частини боргу, та посвідчення ОСОБА_4 своїм підписом на примірнику Договору повернення боргу, та аудіо записом розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з якого вбачається що позивач отримав від відповідача всю суму боргу за договором позики.

Висновок судово - почеркознавчої експертизи №48 від 12.03.2010 року складений Науково-дослідним експертно - криміналістичним центром УМВС України в Херсонській області суперечить іншим доказам, дослідженим під час розгляду справи, а тому підставно не прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу.

Зважаючи на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до умов договору, укладеного між сторонами, ОСОБА_4 надано право, у випадку неповернення суми позики у встановлений цим договором термін, стягнення зазначеної суми в порядку, встановленому законодавством України (п.5 Договору), без встановлення іншого, ніж передбаченого ст. 625 ЦК України, розміру процентів.

А отже, отримання від боржника процентів, за прострочення виконання грошового зобовязання, у більшій сумі ніж передбачено законом є набуттям майна (грошової суми) без достатньої правової підстави, яка, відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, повинна бути повернута потерпілому.

Отже, встановивши, що ОСОБА_4, без законної правової підстави отримав від ОСОБА_5 46935грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказана грошова сума підлягає поверненню позивачу за зустрічним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що нанесена останньому моральна шкода полягає в нервових хвилюваннях та переживаннях з приводу непорядних дій ОСОБА_4, який предявив до нього безпідставні вимоги, що змусило його захищати свої права в судових органах , що потребувало додаткових зусиль, моральних страждань, що негативно вплинуло на стан його здоровя.

Проте з таким висновком колегія суддів не може погодитися.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

А отже чинним законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди у звязку із заявленям до особи безпідставних вимог у судовому порядку, оскільки право на звернення до суду за захистом свого, як вона вважає порушеного права, надано, згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожній особі.

Тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди відсутні.

Враховуючи наведе колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволені цих позовних вимог.

В решті рішення постановлено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.. 303,307,309 ЦПК України, ст. 23,1166 ЦК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, діючого на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 03 грудня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: