Справа № 22-ц-5423/11 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П. С.
Провадження № 22-ц/1390/5646/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

ОСОБА_2

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.,

при секретарі: Гордій У.М.,

з участю ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 6 червня 2011 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 солідарно 298 751 грн. 06 коп. заборгованості за кредитними договорами від 08.05.2008 року №0 і від 08.05.2008 року №0 та з ОСОБА_5, ОСОБА_8 солідарно в межах вартості заставного майна, шляхом звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна, а саме: трикімнатну квартиру №22 на вул.Базарна,50 у м.Львові загальною площею 68,10 кв.м. шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за ціною, встановленою у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення грошових вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк».

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 солідарно 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді.

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_5

В апеляційній скарзі покликається на те, що не враховано, що наявність у спірному кредитному договорі положень щодо розрахунків за грошовими зобов'язаннями в доларах США за відсутності у сторін індивідуальної ліцензії на використання готівкової іноземної валюти на території України як засобу платежу та використання позивачем долару США як засобу платежу за кредитним договором, суперечить приписам ст.99 Конституції України, ст.524 Цивільного кодексу України, ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст.35 Закону України «Про Національний банк України».

Судом не вказано реальної початкової ціни, що є порушенням Закону України «Про іпотеку», а саме, ст. 39 цього Закону, яка передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 08.05.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого « ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 були укладені: кредитний договір № 0 згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання надати кредит в розмірі 5000,00 дол.США зі сплатою 14,0% річних з кінцевим строком повернення 08.05.2018 року та кредитний договір №0 згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання надати кредит в розмірі 25000,00 дол.США зі сплатою 14,0 % річних з кінцевим строком повернення 08.05.2018 року.

Станом на 16.04.2011 р. заборгованість відповідачів становить 298 751,06 грн.

Тому суд вірно прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 298 751,06 грн. є підставні.

Апелянт покликається на те, що судом не враховано незаконність надання йому кредиту в іноземній валюті, однак ці покликання є безпідставні, так як ПАТ «УкрСиббанк» отримав від банківську ліцензію № 75 на право здійснювати банківські операції, в тому числі щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, та письмовій дозвіл № 75-2 від 24 грудня 2001 року на право здійснювати операції з валютними цінностями, що є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Отже використання банком і позичальником іноземної валюти як засобу платежу за кредитним договором відповідає вимогам чинного законодавства.

Встановлено, що для забезпечення виконання кредитних договорів між позивачем та відповідачами укладено договори поруки та іпотеки.

За договором іпотеки в заставу передано квартиру, що знаходиться за адресою: .Львів, АДРЕСА_1 загальною площею 68,10 кв.м.

Задовольняючи позовні вимоги про звернення стягнення на вказаний об'єкт нерухомого майна шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, суд виходив з того, що у відповідності до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотеко-держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи плату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Однак такі висновки суд не відповідають вимогам закону.

Так суд не дав жодної оцінки тому, що прострочена заборгованість за кредитним договором є не співмірною з вартістю предмета іпотеки.

З положень ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" випливає, що звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки можливе тільки за умови дотримання її положень, яка передбачає: 1) пред'явлення боржникові та у відповідних випадках майновому поручителю письмової вимоги про усунення порушення забезпечення іпотекою зобов'язання, в якому встановлюється не менше як тридцятиденний строк для усунення порушення та містить попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги; 2) незадоволення вимоги іпотекодержателя протягом установленого ним строку, який не може бути меншим за тридцять днів. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України "Про заставу".

Важливим є врахування положення ст. 39 Закону України "Про іпотеку", згідно з якою суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Зазначене положення є оціночним і у цьому випадку має бути врахована й співмірність заборгованості з вартістю іпотечного майна.

З договору іпотеки вбачається, що вартість предмету іпотеки становить 689 186 грн.(а.с.42).

Розмір боргу становить 298 751,06 грн.

Таким чином суд не дав оцінки співмірності вимог банку про звернення стягнення на квартиру з розміром боргу та звернув стягнення на предмет іпотеки, яким є квартира, при тому, що розмір заборгованості за кредитом є значно меншим від вартості квартири.

При таких обставинах рішення суду в частині задоволення позову щодо звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна, а саме: трикімнатну квартиру №22 на вул.Базарна,50 у м.Львові загальною площею 68,10 кв.м. шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за ціною, встановленою у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення грошових вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та щодо стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_8 солідарно 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи слід скасувати та постановити нове рішення про відмову позову в цій частині.

В решті частині рішення суду щодо стягнення 298 751,06 грн. відповідає вимогам закону.

Отже, висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Доводи апелянта не спростовують в цій частині висновків суду, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Керуючись, ст.ст. 526, 625,1049,1050,1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, п.1 п. 2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 314, ст. 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 6 червня 2011 року в частині задоволення позову щодо звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна, а саме: трикімнатну квартиру №22 на вул.Базарна,50 у м.Львові загальною площею 68,10 кв.м. шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за ціною, встановленою у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення грошових вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та щодо стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_8 солідарно 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи- скасувати та постановити нове рішення.

В позові про звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна, а саме: трикімнатну квартиру №22 на вул.Базарна,50 у м.Львові загальною площею 68,10 кв.м. шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за ціною, встановленою у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення грошових вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та щодо стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_8 солідарно 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи - відмовити.

В решті частині рішення суду про стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 солідарно 298 751 грн. 06 коп. заборгованості за кредитними договорами від 08.05.2008 року №0 і від 08.05.2008 року №0 та щодо стягнення 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Шандра М.М.

ОСОБА_9