Справа № 22-ц-2940/11 Головуючий у І інстанції Левченко А.В.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 01.04.2011
РІШЕННЯ

01 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

при секретарі: Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика», треті особи - Процівська сільська рада Бориспільського району Київської області, ОСОБА_5, про визнання недійсними і скасування Державних актів на право власності на землю та зобов'язання виготовити технічну документацію та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2009 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в 1992 році йому за рахунок земельної ділянки його матері була виділена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: село Проців Бориспільського району Київської області, вулиця Чапаєва, 8-а. У 2008 році позивач вирішив приватизувати земельну ділянку, яка знаходилась в його користуванні, і 22.09.2008 року отримав Державний акт серії ЯД № 715375 на право власності на земельну ділянку, площею 0,0730 га, розташовану в селі Проців Бориспільського району по вулиці Чапаєва, 8-а. Пізніше позивач з»ясував, що план меж земельної ділянки, викладений у державному акті, не відповідає дійсним межам його земельної ділянки, і частина земельної ділянки, на якій розташований побудований ним жилий будинок, виявилася приватизованою сусідом ОСОБА_6, власником домоволодіння по вулиці Чапаєва, 6 в селі Проців Бориспільського району. Посилався на те, що в його користуванні перебуває земельна ділянка площею 0,0833 га, а не площею 0,0730 га, як вказано в державному акті на право власності на земельну ділянку від 22.09.2008 року, в зв»язку з чим і просив суд визнати недійсними та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 22.09.2008 року на його ім»я, та Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 12.07.2004 року на ім»я ОСОБА_6 Пізніше позивач збільшив позовні вимоги, зазначивши, що ОСОБА_6 у вересні 2008 року подарував належну йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.07.2004 року земельну ділянку, площею 0,1878 га своїм дочкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які 15.10.2008 року звернулись з заявами до землевпорядної організації ТОВ «Агати-5» з проханням розробити технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки. 15.02.2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали Державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,0939 га кожна. Місцерозташування земельних ділянок: село Проців Бориспільського району Київської області, вулиця Чапаєва, 6. На підставі викладеного позивач також просив суд визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, посвідчений 23.09.2008 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7, згідно якого ОСОБА_6 подарував належну йому земельну ділянку дочкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та визнати недійсними Державні акти на право власності на земельні ділянки, видані 15.02.2010 року на ім»я ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В зустрічному позові відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилались на те що позивач ОСОБА_4 незаконно заволодів частиною земельної ділянки, належної на той час їхньому батьку ОСОБА_6 Так, згідно існуючих документів ОСОБА_4 була виділена у користування для будівництва та обслуговування будинку земельна ділянка площею 0,0730 га, і саме такою площею земельна ділянка була ним приватизована. Посилання ж позивача на те, що він користується земельною ділянкою, більшою за площею ніж та, що вказана в Державному акті, не є підставою до визнання Державних актів недійсними. На підставі викладеного просили усунути перешкоди в їхньому користуванні належними їм земельними ділянками шляхом зобов»язання ОСОБА_4 знести житловий будинок, що знаходиться на земельній ділянці, площею 0,1878 га в селі Проців по вулиці Чапаєва, 6.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2011 рокупозов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 715375, виданий 22.09.2008 року на ім»я ОСОБА_4, зареєстрований за № 90.

Визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 002082, виданий 12.07.2004 року на ім»я ОСОБА_6, на земельну ділянку в с. Проців Бориспільського району по вул. Чапаєва, 6.

Визнано недійсним і скасовано договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер :01:019:0066, площею 0,1878 га в с. Проців Бориспільського району по вул. Чапаєва, 6, посвідчений 23.09.2008 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_7, та зареєстрований в реєстрі за № 3491.

Визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:012:0059, серії ЯД № 950054, виданий 15.02.2010 року на ім»я ОСОБА_3.

Визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:019:0183, серії ЯД № 950055, виданий 15.02.2010 року на ім»я ОСОБА_2.

Зобов»язано Київське державне підприємство геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» виготовити безкоштовно на ім»я ОСОБА_4 нову технічну документацію для виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку відповідно до рішення Процівської сільської ради Бориспільського району.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на неправильне застосування судом норм матеріального права, просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, задовольнивши натомість їхній зустрічний позов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Процівської сільської ради Бориспільського району від 20.11.1992 року позивачу ОСОБА_4 за рахунок городу його матері була виділена земельна ділянка площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

26.05.1993 року позивач ОСОБА_4 отримав будівельний паспорт на забудову земельної ділянки за адресою: село Проців, вулиця Чапаєва, 8-а, Бориспільського району. Рішенням Процівської сільської ради від 23.07.2004 року за № 188/21 передано ОСОБА_4 у приватну власність для будівництва та обслуговування будинку земельну ділянку площею 0,06 га. В подальшому Процівська сільська рада Бориспільського району довиділила ОСОБА_4 земельну ділянку, площа якої стала складати 0,073 га., на яку останній і отримав 22.09.2008 року державний акт на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Процівської сільської ради Бориспільського району від 05.02.2004 року за № 147-ХХІУ була затверджена технічна документація по виготовленню державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6, суміжного землевласника позивача, а 12.07.2004 року останній отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1878 га, для будівництва та обслуговування будинку за адресою: село Проців Бориспільського району, вулиця Чапаєва, 6.

Згідно договору дарування земельної ділянки від 23.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 за реєстровим № 3491, ОСОБА_6 подарував належну йому земельну ділянку площею 0,1878 га своїм дочкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках, після чого останні приватизували її і на даний час кожній з них на підставі державних актів від 15.02.2010 року на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,0939 га.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, виходив з того, що в державних актах на право власності на земельну ділянку, виданих на ім»я ОСОБА_4 та ОСОБА_6, неправильно визначені межі земельних ділянок останніх, що є підставою до визнання їх недійсними.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 ЗК України, згідно з ч.ч. 1, 2 якої громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

На підставі рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації землевпорядною організацією розробляється технічна документація із землеустрою.

В наявних в матеріалах справи поясненнях представника Процівської сільської ради зазначено, що позивачу ОСОБА_4 у користування надавалася земельна ділянка площею 0,06 га, пізніше йому було доділено сільською радою землі до 0,073 га. Абриси меж земельної ділянки розміром 0,0833 га, які затверджені Процівською сільською радою, підтверджують лише факт розміщення огорожі ОСОБА_4 Процівська сільська рада не надавала дозволу на виділення ОСОБА_4 під будівництво та обслуговування будинку земельної ділянки площею 0,0833 га., в зв»язку з чим проти його вимог заперечує. Таким чином землевпорядна організація Київське державне підприємство «Київгеоінформатика», розробляючи проект землеустрою на підставі рішення сільської ради про передачу у власність земельної ділянки площею 0,073 га, правомірно виходила саме з цього розміру земельної ділянки, що і було відображено в Державному акті на право власності на земельну ділянку від 22.09.2008 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання недійсними державних актів, виданих на ім»я ОСОБА_4 та ОСОБА_6, в зв»язку з невірним визначенням в них меж земельної ділянки, оскільки такий висновок суду спростовується наявними в матеріалах справи доказами, в яких чітко визначений розмір земельної ділянки 0,0730 га, яка мала бути виділена позивачу. Фактичне користування позивачем земельною ділянкою більшого розміру права власності на неї у ОСОБА_4 не породжує.

Неправильним є і висновок суду першої інстанції про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 23.09.2008 року, за яким земельну ділянку було подаровано відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а також визнання недійсними та скасування виданих на їхнє ім»я 15.02.2010 року державних актів на право власності на земельну ділянку, оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено, що вищевказані акти порушують його права, як власника земельної ділянки площею 0,0730 га. Відповідно ж доч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Тобто можливість визнання недійсним акту, якими в даному випадку є Державні акти на право власності на земельні ділянки, видані 15.02.2010 року на ім»я ОСОБА_2 та ОСОБА_3, пов»язується з порушенням прав особи, яка володіє, користується чи розпоряджається земельною ділянкою. Натомість докази, які б свідчили про порушення прав позивача ОСОБА_4 по володінню, користуванню чи розпорядженню його земельною ділянкою з боку відповідачів, в справі відсутні.

Зміст вищенаведеної ч. 1 ст. 155 ЗК України узгоджується також і з положеннями ст. 3 ЦПК України, яка презюмує право звернення громадянина до суду за захистом права в разі його порушення, оспорення або невизнання.

Таким чином рішення суду в частині задоволення основного позову ОСОБА_4 у зв»язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

Щодо рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, то колегія суддів вважає його правильним та обґрунтованим, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов»язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Таким чином діюче законодавство та існуюча по даній категорії справ судова практика передумовою ухвалення судового рішення про зобов»язання знесення об»єкту самочинного будівництва за рахунок особи, яка його здійснила, на що посилаються відповідачі в своєму зустрічному позові, ставить неможливість проведення перебудови об»єкту самочинного будівництва таким чином, щоб він не суперечив будівельним нормам та правилам, а також не порушував прав інших осіб, в даному випадку прав відповідача ОСОБА_2, як суміжного землевласника, або ж відмову особи, яка здійснила будівництво, від такої перебудови.

Як вбачається з матеріалів справи, питання про перебудову будинку ОСОБА_4 таким чином, щоб він не займав частину земельної ділянки, виділеної у власність ОСОБА_2, судом не вирішувалось, отже вимога відповідачів про знесення цього житлового будинку як об»єкту самочинного будівництва, є передчасною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2011 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика», треті особи - Процівська сільська рада Бориспільського району Київської області, ОСОБА_5, про визнання недійсними і скасування державних актів на право власності на землю та зобов'язання виготовити технічну документацію скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2011 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: