Справа № 2-2975/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2011 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Шевцової Т.В.

при секретарі Бунякіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив №196" про визнання права власності в порядку спадкування за законом -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 18.09.2009 року на квартиру №17 в будинку №7 на ж/м Тополя-1 в м.Дніпропетровську.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 18.09.2009 року померла його мати ОСОБА_3, яка не залишила заповіту. Інших спадкоємців, крім нього, немає. До спадкового майна належить квартира №17 в будинку №7 на ж/м Тополь в м.Дніпропетровську, в якій він разом з матірю був зареєстрований та постійно проживав до дня її смерті. В листопаді 2010 року звернувся до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, померлої 18 вересня 2009 року, так як відсутній правовстановлюючий документ на квартиру. Дійсно за життя мати не мала реєстраційного свідоцтва на вказану квартиру, оскільки квартира була кооперативна, пай сплачений матірю в повному обсязі.

У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач та представники третіх осіб у судове засідання не зявились, про день, час розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до вимог законодавства.

Справа розглядається відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що регламентовано ст.11 ЦПК України.

Судом встановлено, що 28.12.1973 року ОСОБА_2 з сім'єю, яка складається з трьох чоловік було видано ордер №1216 на квартиру №17 в будинку №7 на ж/м Тополя на підставі списків кооперативу №196, затверджених виконкомом міської ради від 28.12.1973 року, склад сім'ї: ОСОБА_2 (квартиронаймач), ОСОБА_4 (чоловік), ОСОБА_1 (син) /а.с.11/.

18.09.2009 року померла мати позивача ОСОБА_2 18.09.2009 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть /а.с.12/.

Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до п.5-1 Пленуму ВСУ №9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи»слідує, що згідно із ст.15 Закону України Про власність член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Статтею 384 ЦК України закріплено, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири.

Відповідно до п.31 Примірного Статуту Житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 р. N 186 з послідуючими змінами, член житлово-будівельного кооперативу має право за згодою загальних зборів членів кооперативу передати свій пай будь-кому з постійно проживаючих з ним членів сім'ї, які досягли вісімнадцятирічного віку або одружилися чи влаштувалися на роботу в передбачених законом випадках до досягнення зазначеного віку. Пай, який є спільною власністю подружжя, може бути переданий тільки при наявності згоди іншого з подружжя.

Згідно довідки ЖБК №196 від 25.11.2010 року за №4, вартість квартири була сплачена в сумі 6626 руб. /а.с.9/, а отже, згідно ст.384 ЦК України та ст.15 Закону України "Про власність" позивач, як член кооперативу, набув право власності на квартиру №17 в буд. №7 на ж/м Тополя-1.

Відповідно до ст.22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Статтею 28 КпШС України визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

01.09.1976 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 була підписана угода, відповідно якої у зв'язку з розірванням шлюбу ОСОБА_2 зобов'язується звільнити кв. №17 в буд.№7 на ж/м Тополя в ЖБК №196 для ОСОБА_2, яка в свою чергу зобов'язується йому сплатити 2000 руб. Факт отримання грошей підтверджується копія розписки /а.с. 16/.

Таким чином, ОСОБА_2 стала власником квартири 17 в будинку 7 на ж/м Тополь-1 в м.Дніпропетровську.

Відповідно постанови про відмову у здійсненні нотаріальної дії від 30.11.2010 року Сьомою ДДНК ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2, померлої 18.09.2009 року.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, як це визначено ст.1258 ЦК України.

Так, відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем першої черги, а також те, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на кв. №17 в буд. №7 на ж/м Тополь-1 у м.Дніпропетровську в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в цілому на квартиру №17 в будинку №7 на ж/м Тополь-1 у м.Дніпропетровську.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру №17 в будинку №7 на ж/м Тополь-1 у м. Дніпропетровську в цілому в порядку спадкування після ОСОБА_2, яка померла 18 вересня 2009 року.

Рішення підлягає реєстрації в КП «ДМБТІ».

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В. Шевцова