АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: житлові , право користування ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді : Гальянової І.Г.

суддів: Бородіна М.М.

ОСОБА_3

при секретарі: Сватенко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 03 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до відкритого акціонерного товариства « Трест Південзахіденергобуд», треті особи : ОСОБА_6, сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області про визнання права користування житловим приміщенням та зобов»язання провести реєстрацію,-

ВСТАНОВИЛА :

Позивачі звернулись у суд з позовом, в якому, на підставі ст.ст. 64, 65 ЖК України, ст. 55 Конституції України, просили визнати за ними право користування житловим приміщенням -квартирою № 455 ( 107) в будинку № 39 корпус Б по вул. Гвардійців Широнінців в м.Харкові.

Свої вимоги обгрунтовували тим, що основним наймачем зазначених 2-х кімнат не ізольованої квартири є ОСОБА_6, яка є матір»ю ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_5

Позивачі зазначають , що у зв»язку з хворобою та потребою у постійному догляді в серпні 2008 року вони поселились в спірну квартиру як члени сім»ї ОСОБА_6 та з цього часу постійно в ній проживають , користуються жилим приміщенням , сплачують комунальні послуги, ремонтують житло.

Позивачі також зазначають, що неодноразово звертались до відповідача , а також до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області щодо реєстрації в цій квартирі , однак таке звернення було залишено без задоволення.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивачів зазначені позовні вимоги підтримав, а також, не змінюючи підстав позову, пояснив, що працював у відповідача і мешкав з сім»єю в гуртожитку в зазначеній квартирі 455 ( 107). Відповідачем йому було надано квартиру 83 по пр. Гагаріна в м. Харкові на склад сім»ї із З-х чоловік, але мешкати в даній квартирі сім»я не мала змоги у зв»язку з тим, що вона потребувала ремонту. Крім того, представник позивачів також пояснив, що надана відповідачем квартира є малогабаритною, складається із двох кімнат, а його дочка , позивач ОСОБА_5 є студенткою і в майбутньому потребує житло. Представник позивача також зазначав на те, що кв. 83 по пр. Гагаріна надана відповідачем з порушенням норм, оскільки його дружина хворіла на відкриту форму туберкульозу і їй необхідно було окрему кімнату.

Відповідач , в особі свого представника, в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги позивачів не визнав, свої заперечення обгрунтовував тим, що сім»ї представника позивачів в лютому 1988 року була виділена житлова площа у відомчому гуртожитку, який розташований за вказаною адресою , а саме: кімната № 455. Рішенням адміністрації та профспілкового комітету « Трест Південзахіденергобуд»( протокол № 2 від 28.12.1995 року), на склад його сім»ї з трьох чоловік , а саме: на представника позивачів та позивачів, була виділена 2-х кімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1. Представник відповідача також пояснив, що заселившись в зазначену квартиру сім»я ОСОБА_5 житлову площу в гуртожитку не тільки не звільнила, а самовільно зайняла кімнату № 456 та 22.07.2009 року позивач ОСОБА_4, а 22.06.2011 року позивач ОСОБА_5 знялись з реєстрації у зазначеній вище виділеній їм квартирі.

Відповідач також пояснив, що ОСОБА_6 в трудових правовідносинах з ВАТ « Трест Південзахіденергобуд » не знаходилась на жила площа в гуртожитку їй не виділялась , а тому вона не може бути наймачем 2-х кімнат № 455 та 456 в будинку № 39-Б по вул. Гвардійців Широнінців в м. Харкові.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2011 року в задоволенні позовних вимог позивачам, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просять скасувати вказане рішення суду та задовольнити їх позовні вимоги.

Доводи обгрунтовують невідповідністю висновків суду обставинам справи та доказам, про які їм стали відомі після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі.

Апелянти зазначають на те, що спірна квартира в зазначеному будинку не є гуртожитком, а є не відомчим житлом, а також на те, що відповідач не надав суду доказів того ,що він є балансоутримувачем спірного будинку та на запит адвоката головним управлінням статистики в Харківські області надано відповідь,що за адресою зазначеного будинку числиться юридична особа : Орган самоорганізації населення «Домовий комітет «Вулиця гвардійців Широнінців , 39-Б»» .

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачам в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірне житло має статус гуртожитку , а позивачами не надано доказів , які б свідчили про законні підстави для надання їм права на проживання та реєстрації в ньому.

Судова колегія не може погодитись з висновком суду щодо підстав відмови позивачам з задоволенні позовних вимог, оскільки він не відповідає обставинам справи на наявним у справі доказам та згоблений судом у зв»язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, згідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із уточненої позовної заяви позивачів, підставою для визнання за ними права користування спірною квартирою, є поселення їх в квартиру як членів сім»ї наймача цієї квартири ОСОБА_6 ( а.с. 26-28).

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_6 до 29 травня 2008 року була зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1 та 02 червня 2008 року зареєструвалась в АДРЕСА_2 ( з.а.с.6).

Крім того, як вбачається із заперечень відповідача на позов позивачів та даних державного статистичного спостереження станом на 01.01.2011 року, на час розгляду цієї справи судом першої інстанції у відповідача в житловому фонді які він має на балансі, гуртожитків не знаходилось та спірний будинок знаходиться у нього на балансі ( а.с. 79-80).

При розгляді справи, суд першої інстанції на цю обставину уваги не звернув та невірно визначив статус спірного жилого приміщення, тоді як за інформацією Регіонального відділення фонду державного майна України по Харківській області, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 19.12.2007 року № 1278 , зазначений вище будинок було виключено із числа гуртожитків та надано йому статус житлового будинку та згідно до даних ІППС «Етап-Майно» вказаний житловий будинок є об»єктом державного майна та обліковується на балансі ВАТ «Трест Південзахіденергобуд» (а.с.110).

Вказані ж обставини свідчать про те, що на час реєстрації ОСОБА_6 в спірній квартирі , зазначена квартира не мала статусу гуртожитку.

Згідно до вимог ст. 58 ЖК України , єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення , є ордер.

Доказів того, що ОСОБА_6 на законних підставах, поселилась в спірну квартиру, тобто придбала право користування нею, позивачі суду не надали.

Сам же факт проживання та реєстрація в спірній кватирі ,не є підставою вважати, що ОСОБА_6 набула право на користування нею та є її наймачем.

З позовом про визнання права користування зазначеною вище квартирою ОСОБА_6 до суду не зверталась.

З огляду на наведене, підстави вважати, що ОСОБА_6 є наймачем спірної квартири, відсутні.

Оскільки позивачами не доведено того факту, що ОСОБА_6 є наймачем спірної квартири , то відсутні підстави вважати,що позивачі , у відповідності до вимог статей 64, 65 ЖК України , посилившись в спірну квартиру як члени сем»ї ОСОБА_6 , набули право користування нею як члени сім»ї її наймача..

За таких обставин, рішення суду першої інстанції , на підставі частин 3 та 4 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині підстав відмови позивачам в задоволенні позовних вимог та такими підставами є не доведення ними факту поселення в спірну як членів сім»ї її наймача , а не надання доказів, які б свідчили про законні підстави для надання їм права на проживання та реєстрацію в гуртожитку, як це визначив суд першої інстанції.

В частині відмови позивачам в задоволенні позовних вимог рішення суду першої інстанції підлягає залишенню його без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 317, 319, 218 ЦПК України , судова колегія -,

ВИРІШИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, задовольнити частково.

Змінити рішення Московського районного суду міста Харкова від 03 листопада 2011 року, скасувавши його в частині підстав відмови ОСОБА_4, ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог та такою підставою вважати не доведення ними факту вселення в квартиру № 455 ( 107) в будинку № 39 корпусу Б по вул. Гвардійців Широнінців в м. Харкові як членів сім»ї наймача зазначеної вище квартири.

В частині відмови ОСОБА_4, ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя: підпис

Судді: підписи

З оригіналом вірно, суддя :