Справа № 2-326/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2011 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

при секретарі Кошелєвій Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до Буринської міської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири №2 розташованої в будинку №1 по вулиці Трудова, в м. Буринь за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:

Справа №2-326/11

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2011 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

при секретарі Кошелєвій Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до Буринської міської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації, їй та ОСОБА_2 належало по ? частини квартири АДРЕСА_1. Свою частину вона подарувала ОСОБА_3, який через деякий час помер. З ОСОБА_2 вони мешкали без реєстрації шлюбу з 1985 року по день його смерті 21.05.1995 року. Після його смерті вона залишилася проживати в квартирі і володіє нею безперервно на протязі останніх 16 років, у звязку з чим просила визнати за нею право власності на ? частину квартири, що належала ОСОБА_2 за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві, уточнивши, що в 1992 році вона отримала вищевказану квартиру, яку приватизували на двох з ОСОБА_2, з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації в органах РАГСу. В 1995 році свою частину квартири вона подарувала свєму племіннику ОСОБА_3. Після смерті чоловіка в травні 1995 році продовжує проживати в цій квартирі, жодних спадкоємців у нього не було. Її племінник ОСОБА_3 також помер в 1999 році. Посилаючись не те, що на протязі останніх шістнадцяти років вона безперервно володіє квартирою, просила визнати за нею право власності на ? частину квартири, що належала ОСОБА_2 за набувальною давністю.

Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що надав заяву.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, кожний окремо, підтвердили суду, що позивачка та ОСОБА_2 проживали однією сімєю як чоловік та жінка близько дванадцяти років, до дня смерті останнього. Останні декілька років вони жили в квартирі, за адресою м. Буринь, вул. Трудова,1/2. Після смерті ОСОБА_2 позивачка продовжує мешкати за вказаною адресою.

Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 31.08.1992 року ОСОБА_1 отримала квартиру АДРЕСА_2, при цьому в ордер, в якості члена сімї чоловіка, був вписаний і ОСОБА_2, що вбачається з показів позивачки, копії корінця до ордеру на житлове приміщення.

В подальшому, вказані особи приватизували отриману квартиру по 1/2 частині кожний згідно Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого органом приватизації Буринським цукрокомбінатом 29.11.1994 року.

З довідки ТОВ Буринське БТІта рішення опікунської ради Буринської районної ради №3 від 20.03.1993 року видно, що позивачка 17.08.1995 року ? частину квартири подарувала своєму племіннику ОСОБА_3, у звязку чим вона стала належати на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Разом з тим позивачка продовжила проживати з ОСОБА_2 у цій квартирі однією сімю без реєстрації шлюбу до дня смерті останнього 21.05.1995 року, а після його смерті безперервно проживає в ній та володіє квартирою до теперішнього часу, що вбачається з показів позивачки, свідків, свідоцтва про смерть ОСОБА_2, повідомлення про надання субсидії, поквартирної картки, картки приписки, копії паспорту позивачки, довідки з місця проживання, а також частково довідкою СГІРФО Буринського РВ УМВС України в Сумській області.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину ніхто не приймав і наявність спадкоємців судом не встановлена, що також підтверджується і повідомленням Буринської районної державної нотаріальної контори та довідкою із Спадкового реєстру.

З копії актового запису про смерть №14 від 04.01.1999 року видно, що племінник позивачки ОСОБА_3 помер 01.01.1999 року.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інакше не встановлено цим Кодексом, а ч.4 цієї статті визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Частиною 8 розділу Прикінцеві та перехідні положенняЦивільного Кодексу України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року.

Таким чином умовою визнання права власності за особою на нерухоме майно відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України є добросовісне заволодіння чужим майном та безперервне їм володіння на протязі десяти років, починаючи з 01.01.2001 року.

Судом встановлено та належним чином позивачкою доведено, що вона після смерті свого співмешканця ОСОБА_2 21.05.1995 року добросовісно заволоділа його ? частиною квартири №2, розташованої по вулиці Трудова,1 в м. Буринь Сумської області, і продовжує в ній проживати та володіти з вказаного періоду до теперішнього часу, тобто на протязі 16 років, при цьому з 01.01.2001 року пройшло більше десяти років, у звязку з чим її вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.5,6,10,15, 212 ЦПК України, ст.344 ЦК України, ч.8 Прикінцевих та перехідних положеньЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?? частину квартири №2 розташованої в будинку №1 по вулиці Трудова, в м. Буринь за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 27.12.2011 року.