АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: трудові Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі - Колісник Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Національного наукового центру Інститут метрології, третя особа - генеральний директор національного наукового центру Інститут метрології ОСОБА_5 про виплату середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з дійсним позовом, після доповнення якого просила суд зобовязати відповідача перерахувати на користь Харківського міського центру зайнятості частину виплаченої їй заробітної плати у розмірі 627, 09 грн. та видати їй дублікат трудової книжки; стягнути з відповідача на її користь: винагороду до дня ювілейної дати у розмірі двохтижневої оплати у розмірі 1114, 85 грн.; премії до дня 8 Березня у розмірі 30, 00 грн.; суму компенсації втрати частини доходів, у звязку з затримкою виконання рішення суду; моральну шкоду у розмірі 25 000 грн. У судовому засіданні в суді першої інстанції від 18.04.2011 року ОСОБА_4 від позивних вимог про видачу дублікату трудової книжки відмовилася.

В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.11.2010 року, зміненим рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.05.2010 року вона була поновлена на роботі у ННЦ Інститут метрології ( надалі Центр) на посаді провідного інженеру Центру та на її користь було стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 19980, 57 грн.. Позивач вважає, що рішенням суду частина заробітної плати у розмірі 627, 09 грн., повинна бути повернена до Харківського міського центру зайнятості. Крім цього, рішення суду про стягнення на її користь заробітної плати, було виконане Центром лише у червні 2010 року, тобто з порушенням строку виплати, тому вона має право на отримання встановленої законом грошової компенсації. Крім цього, у звязку з її незаконним звільненням відповідач не виплатив їй грошову винагороду, відповідно до п.4.9. колективного договору - до дня її 50-річчя (14.02.2009 року) в розмірі двох тижневого окладу та премію до дня 8 Березня у розмірі 30 грн. У звязку з тим, що у період її незаконного звільнення вона практично була позбавлена засобів до існування, стан її здоровя різко погіршився, що завдало їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 25000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2011 року у позові ОСОБА_4 відмовлено. Додатково стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити, при цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.11.2010 року, зміненим рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.05.2010 року ( надалі Рішення суду) позивача було поновлено на роботі та з відповідача на її користь стягнено середню заробітну плату за час вимушеного прогулу. У задоволенні позову ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням строків їх виплати відмовлено.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно керувався статтями 237 1, 238 КЗпП України та обґрунтовано виходив з того, що Рішення суду, було виконане відповідачем 02 та 09 червня 2010 року. Законні підстави для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, у звязку з порушенням строків виконання рішення суду , винагороди до ювілейної дати та премії до 8 го березня, а також відшкодування моральної шкоди відсутні.

Судова колегія з зазначеним висновком суду погоджується, оскільки він відповідає встановленим судом обставинам справи та вимогам закону.

За змістом ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При цьому розрахунок середньої заробітної плати здійснюється відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, виходячи з виплат за останні два місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Стягнення будь яких інших платежів за період вимушеного прогулу діючим законодавством не передбачено.

В супереч вимог ст.,ст.10,60 ЦПК України, відповідач доказів порушення її прав після поновлення на роботі суду першої та апеляційної інстанції не надала.

В супереч вимогам вищезазначених процесуальних норм позивачкою також не доведено в чому полягала завдана їй діями відповідача моральна шкода, її розмір та причинний звязок між зазначеною шкодою і діями відповідача.

Судова колегія також вважає обґрунтованим висновок суду щодо відсутності у ОСОБА_4 права вимагати стягнення з відповідача будь яких сум на користь Харківського Центру зайнятості, оскільки останній є юридичною особою та може самостійно керуватися належними йому правами та нести обовзки.

Не обґрунтовані і доводи апелянта щодо незаконності рішення суду в частині покладення на неї 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи та стягнення зазначених витрат в дохід держави. Оскільки рішення суду в цій частині повністю відповідає вимогам ст.,ст. 81, 88 ЦПК України.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини, що мають значення для справи і ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 Михайлівнивідхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: