АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

Суддів: Чічіля В.А., Хіль Л.М., при секретарі: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2011 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення задоволено повністю.

Виселено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з будинку № 23, що розташований по вулиці Кутузова в м. Карлівка Полтавської області, без надання їм іншого жилого приміщення.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 45,50 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 700 гривень.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт вважає рішення суду таким, що постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, вказуючи на невідповідність висновків суду щодо зайняття спірного житлового будинку самостійно та помилкове застосування норм права, що не врегульовують спірні правовідносини.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, та підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, що позивачу на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: м. Карлівка, вул. Кутузова, 23. Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, виданим 14 березня 1988 року, записами в технічних паспортах, виготовлених станом на 01 листопада 1987 року та станом на 29 червня 2008 року.

Спірне домоволодіння розташоване на належній позивачу земельній ділянці, що підтверджується державними актами серії ПЛ № 203946 та серії ПЛ № 203947.

Також судом встановлено, що вказаний житловий будинок був побудований ним особисто, для власного проживання. При цьому суд правомірно взяв до уваги акт про закінчення та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння.

У спірному домоволодінні по вул. Кутузова, 23 в м. Карлівка, зареєстрований лише ОСОБА_3 При цьому у будинку з весни 2006 року проживають і ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно норм ст. 391 ЦК України визначено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З урахуванням викладеного, встановивши, що ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають у спірному будинку без належних на те правових підстав, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та виселення відповідачів із будинку № 23 по вул. Кутузова в м. Карлівці без надання іншого жилого приміщення.

Розподіл судових витрат проведено з урахуванням норм ст. 88 ЦПК України виходячи з задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

При цьому доводи апелянта щодо спільного будівництва будинку не заслуговують на увагу, оскільки відповідачами не оспорювалося свідоцтво про право власності на нього, видане на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 53).

Також, ОСОБА_2 в порушення вимог ч. З ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано доказів його заперечень в тій частині, що він фактично є співвласником домоволодіння № 23 по вул. Кутузова у м. Карлівці з тих підстав, що він брав участь у його будівництві.

Окрім того, колегія суддів бере до уваги повідомлені відповідачем обставини, що спадщину після померлої матері він не прийняв. Звідси є

/з

необгрунтованими і його заперечення в тій частині, що він на законних підставах проживає у будинку, оскільки має право в порядку спадкування на частину будинку, яка належала його матері.

Оскільки відповідач у суді першої інстанції не заявляв про застосування позовної давності, що також було ним підтверджено і в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, відсутні підстави для застосування вимог ч. 4 ст. 267 ЦПК України.

Сторони в судовому засіданні підтвердили той факт, що вони не є членами однією сімї, і що вселення відповідачів у будинок, належний позивачу, відбулося без письмової згоди ОСОБА_3 та без укладення договору найму жилого приміщення, внаслідок чого між сторонами виникла конфліктна ситуація, яка триває до цього часу.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно дійшов висновку відносно того, що після самовільного вселення відповідачів у будинок, позивачу, як його власнику, створюються перешкоди у користуванні власністю, а тому порушене право користування підлягає захисту у спосіб, визначений статтею 391 ЦК України, шляхом виселення відповідачів із жилого будинку.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2011 року судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2011 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1 Судді: (підпис) ОСОБА_6 (підпис) ОСОБА_7