Справа № 2-596/11
Р і ш е н н я

Іменем України

16 листопада 2011 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі Жошкіній І.В.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чигирині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що згідно рішення Чигиринського районного суду від 23.05.2011 року за нею визнано право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який вона купила у відповідачів як спадкоємців майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Також ОСОБА_5 була власником земельної ділянки площею 0,257га, яка була виділена для обслуговування даного будинку, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР №18-2-61.

Вказаний будинок та земельна ділянка належали відповідачам, згідно заповіту, після смерті ОСОБА_5 .

Відповідачі фактично прийняли спадщину шляхом користування майном, будинком та земельною ділянкою, що належали померлій, але ухиляються від нотаріального оформлення документів на вказану земельну ділянку.

Посилаючись на те, що вона з 2005 року користується будинком, який розташований на даній земельній ділянці, позивачка прохала визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити і визнати за нею право власності на земельну ділянку, пояснивши суду, що вона оформила право власності на будинок, але земельна ділянка, виділена для його обслуговування, площею 0,257га залишається рахуватися за померлою ОСОБА_5 .

В сільській раді їй відмовили в переоформленні земельної ділянки на неї, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду.

Представник позивачки ОСОБА_2 також підтримала позовні вимоги, пояснивши, що за позивачкою було визнано право власності на будинок, а земельна ділянка залишилась неоформленою.

Відповідачка позов визнала та пояснила суду, що вона не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку, яка залишилась їй у спадок після смерті тітки ОСОБА_5 , оскільки не претендує на неї.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Вислухавши позивачку та її представника, відповідачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і вбачається з рішення Чигиринського районного суду від 23.05.2011 року, за позивачкою було визнано право власності на жилий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено і підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЧР №18-2-61, що для обслуговування даного жилого будинку у приватну власність ОСОБА_5 було передано земельну ділянку площею 0,257га.

Відповідно до свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 власниця вказаної земельної ділянки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим судом встановлено і підтверджується листом № 863/01-16 від 04.11.2011 року Чигиринської державної нотаріальної контори, що відповідачі після смерті ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися і свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку їм не видавалося.

Однак відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

Крім того, як передбачено п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, до особи, яка придбала житловий будинок після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення та у розмірах, встановлених договором.

Вказана вимога закріплена і в ч.1 ст.120 ЗК України.

Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає можливим визнати за позивачкою право власності на вище вказане земельну ділянку площею 0,257га, належну померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю №18-2-61, без зміни її цільового призначення.

На підставі викладеного та, керуючись ст.377 ЦК України, ч.1 ст. 120 ЗК України, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,257га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , без зміни її цільового призначення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуюча