Справа № 22-ц-1709/2011 Головуючий у I інстанції Кантур А.М.
Категорія цивільна Доповідач - Ішутко В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2011 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1,
суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
за участю: ОСОБА_6, ОСОБА_7, їх представника ОСОБА_8, представника ОСОБА_9 - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_9, та ОСОБА_12 на рішення Прилуцького міськрайонного суду від 28 березня 2011 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на додаткове рішення від 28 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 та ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами шляхом виселення та стягнення моральної шкоди, за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_6 та ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди, а також за зустрічним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_11 до ОСОБА_9, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, визнання права власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами дійсним, визнання права власності на житловий будинок та про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В грудні 2010 року ОСОБА_9 звернулася з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами шляхом виселення та стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_12 звернулася з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди.

З зустрічним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до ОСОБА_9, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, визнання права власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами дійсним, визнання права власності на житловий будинок та про стягнення моральної шкоди,

В своєму позові ОСОБА_9, зазначає, що вона як єдина спадкоємиця після смерті своєї бабусі (ОСОБА_14, яка померла у 2004 р.), отримала у спадок будинок №23, який розташований в с. Воровського Прилуцького району по вул.. Незалежності, в якому без її згоди самовільно з 2005 р. почали проживати відповідачі, і на її вимогу виселитись з даного будинку до цього часу позитивно не відреагували та продовжують користуватися її земельною ділянкою та будинком.

В заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_9 просить суд стягнути з відповідачів 9300 грн. матеріальних збитків та по 3000 грн. моральної шкоди з кожного.

В зустрічному позові ОСОБА_12 до подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зазначає, що твердження відповідачів про те, що вона ніби то уклала з ними договір купівлі-продажу будинку, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_12, не була ні власником ні спадкоємицею будинку. Хоча вона разом зі своєю матірю ОСОБА_14 будували цей будинок і проживали в ньому. Твердження позивачів про отримання нею коштів від них, принижує її честь та гідність перед односельчанами, тому ОСОБА_12 просить стягнути моральну шкоду та відшкодувати кошти за будинок. ОСОБА_12 зазначає, що в травні 2004 р. вони зі своєю матірю мали намір продати садибу, односельчанці ОСОБА_13, були узгоджені умови договору купівлі-продажу. ОСОБА_13 разом з чоловіком та дітьми вселилися в будинок, але при нестачі коштів покинули будинок та виїхали в Київську обл., попередньо «продавши» будинок подружжю Парубців.

В зустрічному позові подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_9, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 просить суд визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом недійсним, визнати договір купівлі-продажу між ними та ОСОБА_13 і ОСОБА_12 дійсним та визнання за ними право власності на цю садибу дійсним, оскільки садиба була куплена за 2000 грн. та була проведена доплата ОСОБА_12 в розмірі 1000 грн. (як того вимагала остання під загрозою заселення циганської сімї).

Під час розгляду справи подружжя ОСОБА_7 уточнили свої позовні вимоги та просили визнати договір купівлі-продажу недійсним, стягнути з ОСОБА_9 вартість ремонтних робіт в подвійному розмірі 46 тис. 010 грн., відповідно до висновку експерта, а також з ОСОБА_12 1500 грн. моральної шкоди та 3121 грн. за проведення експертизи щодо оцінки будинку Чернігівської регіональної торгово-промислової палати та судових витрат.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 28 березня 2011 року позовні вимоги задоволені частково.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом з їх малолітньою дочкою ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1 виселено з будинку з надвірними спорудами, розташованого в с. Воровське, по вул. Незалежності №23 Прилуцького району, таким чином усунуто перешкоди для користування цією садибою для ОСОБА_9

Зобовязано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 демонтувати в даному будинку та забрати з нього належні їм газову плиту «Норд», газовий лічильник та конвектор ФЕГ 8,5, дійсною вартістю 2350 грн., 230 грн. та 2068 грн. відповідно.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рахунок понесених затрат на покращення житлового будинку № 23 в с. Воровське, по вул. Незалежності і Прилуцького району 7064 грн., а також 3000 грн. в рахунок безпідставно отриманих з них коштів на таку грошову суму, а всього 10064 грн.

В решті позовів, в тому числі про стягнення моральної шкоди всім сторонам по справі було відмовлено.

Додатковим рішенням суду від 28 квітня 2011 року стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 1440 грн. в рахунок понесених ними витрат за проведення судово будівельної експертизи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, подали апеляційну скаргу в якій просять суд скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду від 28 березня 2011 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначають, що рішення підлягає скасуванню, оскільки прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 вважає незаконне рішення суду першої інстанції в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 7064 грн. витрат в рахунок понесених ними затрат на покращення будинку, та просить ухвалити нове рішення яким задовольнити її позовні вимоги, а саме стягнути з подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 9300 грн. в відшкодуванні майнової шкоди та по 3000 грн. з кожного в відшкодуванні моральної шкоди, надати повний доступ до будинку (ключі від вхідних дверей) та технічну документацію на будинок.

Не погоджуючись з рішенням суду апелянт ОСОБА_12 просить суд скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на її користь по 2500 грн. з кожного на відшкодування моральної шкоди та стягнення з них понесених судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вислухавши суддю доповідача, доводи та заперечення сторін, їх представників, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_9 на додаткове рішення підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_12 підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9 та виселяючи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_15 з домоволодіння, суд обґрунтовано виходив з того, що право користування, володіння та розпорядження домоволодінням №23 по вул. Незалежності в с. Воровське належить єдиному власнику ОСОБА_9, оскільки і ОСОБА_12 і ОСОБА_13 являлися тільки тимчасовими користувачами майна. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не набули права власності на домоволодіння, оскільки договір купівлі продажу не був нотаріально посвідчений та зареєстрований у передбаченому законом порядку. Покращання, які зробили відповідачі протягом 2005 2010 року у домоволодінні, власницею якого стала ОСОБА_9 з 10.04.20009 року, суд обґрунтовано стягнув за визначеним експертом розрахунком з ОСОБА_9 7064 грн. У звязку з чим, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про те, що вона не давала згоди на проведення ремонту, оскільки відповідачі здійснили газифікацію будинку, ремонт сараю, облаштували електричне освітлення сараю, облаштували дві хвіртки та паркан з азболистів, провели ремонт колодязю та очищення його від мулу. При цьому, суд обґрунтовано відхилив вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення на їх користь з ОСОБА_9 витрат, проведених на оздоблення на фасаді будинку, перетірку штукатурки, антисептичну обробку стін, придбання будівельних матеріалів та інше, оскільки ці витрати відносяться до створення нормальних побутових умов для проживання сімї. Доводи про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_12 ввели їх в оману, не заслуговують на увагу, оскільки з наведених вище підстав угода про купівлю - продажу спірного домоволодіння є нікчемною і не створює будь - яких правових наслідків.

Ухвалюючи рішення за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами шляхом виселення, та стягнення моральної шкоди, суд зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_9 крім стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню. Відповідачів необхідно зобовязати передати позивачці технічний паспорт, домову книгу на будинок та ключі.

Проте, в резолютивній частині судом зазначено тільки, що відповідачі підлягають виселенню з будинку з надвірними спорудами, а тому апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині усунення перешкод в користуванні садибою необхідно змінити, доповнивши резолютивну частину рішення зобовязанням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надати ОСОБА_9 ключі від вхідних дверей будинку та господарсько - побутових будівель, технічний паспорт та домову книгу на будинок.

Також, апеляційний суд погоджується з доводами місцевого суду про те, що відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_9 про стягнення на її користь в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 9300 грн., які за її розрахунком становлять недотримані витрати від користування відповідачами будинком та за використання земельної ділянки, оскільки, отримання коштів за користування будинком можливо лише на підставі укладення договору про передачу в найом майна. Такий договір між сторонами не укладався, власником цього майна спірного домоволодіння позивачка стала лише 14.04. 2009 року(а.с.16). При цьому, земельна ділянка позивачці у власність або в користування не передана. Рішення про надання дозволу на оформлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, яка знаходиться в с. Воровського, 23 прийнято Жовтневою сільською радою Прилуцького району тільки 31 березня 2010 року (а.с.132).

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з ОСОБА_9 3000 грн. в рахунок безпідставно отриманих коштів, суд безпідставно дійшов до висновку, що така сума підлягає стягненню з ОСОБА_9, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 таких вимог до ОСОБА_9 не заявляли. Відповідачами за цими вимогами є ОСОБА_13 та ОСОБА_12, які отримали від позивачів 2000 грн. та 1000 грн. відповідно в якості оплати за будинок, що підтверджується матеріалами справи і не спростовується доводами відповідачів, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом стягнення з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_7 2000 грн. у відшкодувати коштів сплачених за будинок та стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 1000 грн. у відшкодувати коштів сплачених за будинок.

Ухвалюючи додаткове рішення від 28 квітня 2011 року, суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 1440 грн. у відшкодування витрат за проведення експертизи,

Проте, суд не врахував, що відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених вимог. За висновком експертизи від 10.03.2011 року загальна сума будівельно монтажних робіт становить 23005 грн. За покращання будинку судом стягнуто на користь позивачів 7064 грн. За проведення експертизи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сплатили 2880 грн., що в дольовому виразі від заявлених вимог буде складати 884 грн.34 коп., а тому стягнута судом сума з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у відшкодування витрат за проведення судово - будівельної експертизи підлягає зменшенню до 884грн.34 коп.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції підставно відмовив в задоволенні вимог ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди, і не знаходить підстав для скасування в цій частині рішення суду.

Інші доводи апеляційних скарг не містять достатніх підстав для їх задоволення та скасування або зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст. 216, 651, 652, 653, 654 ЦК України, ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_12 відхилити.

Апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 березня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 3000 грн. в рахунок безпідставно отриманих коштів скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зобовязання ОСОБА_16 та ОСОБА_12 відшкодувати кошти сплачені за житловий будинок задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_16 на користь ОСОБА_7 2000 грн. у відшкодувати коштів сплачених за будинок.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 1000 грн. у відшкодувати коштів сплачених за будинок.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 березня 2011 року в частині усунення перешкод в користуванні садибою змінити, доповнивши резолютивну частину рішення після слів „... і таким чином усунути перешкоди для користування цією садибою для ОСОБА_9 наступним реченням „Зобовязати ОСОБА_6 та ОСОБА_11 надати ОСОБА_9 ключі від вхідних дверей будинку та господарсько - побутових будівель та технічну документацію (техпаспорт на будинок та домову книгу на домоволодіння).

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 на додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду від 28 квітня 2011 року задовольнити. Зменшити стягнуту судом суму з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_11 у відшкодування витрат за проведення судово - будівельної експертизи до 884грн.34 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий:Судді: