Справа № 22-ц-1087/11 Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 04.02.2011
УХВАЛА

Іменем України

04 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Матвієнко Ю.О., Олійника В.І.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Дем»яновича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2010 року за позовом ОСОБА_2 Дем»яновича до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 Дем»янівна, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 березня 2010 року померла його рідна сестра ОСОБА_6 Дем»янівна, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованими в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області по вулиці 50 років Жовтня, 44. Згідно заповіту від 14 травня 2003 року ОСОБА_6 заповіла все своє майно сину ОСОБА_4 та племіннику ОСОБА_3 в рівних частинах кожному. Даний заповіт позивач просить визнати недійсним з тих підстав, що сестра ОСОБА_6 перед смертю 13 травня 2010 року склала новий заповіт, яким все своє майно заповіла йому, а попередній заповіт скасувала.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2010 рокув задоволенніпозову ОСОБА_2 відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті його позовних вимог, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 березня 2010 року померла рідна сестра позивача ОСОБА_6 Дем»янівна, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованими в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області по вулиці 50 років Жовтня, 44.

Згідно заповіту від 14 травня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 за реєстровим № 1001, ОСОБА_6 все своє майно заповіла сину ОСОБА_4 та племіннику ОСОБА_3 в рівних частинах кожному.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Таким чином, діюче законодавство надає особі при складанні заповіту повну свободу у виборі осіб, на користь яких цей заповіт складається. Внести зміни до заповіту або скасувати його може сам заповідач особисто в порядку, встановленому для посвідчення заповіту. Діючим законодавством не передбачено можливості визнання недійсним заповіту за усним волевиявленням заповідача.

Оскільки при розгляді справи судом не було встановлено наявності посвідченого у встановленому законом порядку заповіту на користь позивача ОСОБА_2, який би скасовував попередній заповіт ОСОБА_6, складений нею на користь відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення позову є законним та обґрунтованим.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права колегією судів відхиляються, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, натомість колегією встановлено, що справа судом вирішена правильно та у відповідності до норм діючого законодавства, і відсутність при її розгляді відповідача ОСОБА_4 та представника державної нотаріальної контори жодним чином на це не вплинула.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення, апеляційна скарга не містить.

При таких обставинах, коли судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Дем»яновича відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: