АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: житлові спір щодо втрати ОСОБА_1
Права користування жилим приміщенням Доповідач - Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді : Гальянової І.Г.

суддів: Сілантьєвої Е.Є.

ОСОБА_2

при секретарі: Сватенко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 червня 2011 року у справі за позовом Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання такими,що втратили право користування житловим приміщенням та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури», Харківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, зобов»язання видати правові документи на право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА :

25 липня 2000 року Державного підприємства « Харківський завод електроапаратури» ( далі ДП «ХЗЕА» )звернувся у суд з позовом, в якому на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України просив визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою № 19, будинку 193 -Б по вул. Клочківській в м.Харкові.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету заводу ,затвердженого виконавчим комітетом Ленінської районної ради, ОСОБА_5 та його сім»ї, яка складалась з дружини ОСОБА_3 та сина ОСОБА_6, була надана зазначена квартира , яка мала статус гуртожитку для тимчасового забезпечення житловим приміщенням (рішення № 315/21 від 02.11.82 року Дзержинської районної ради народних депутатів про використання будинку 195 Б для тимчасового забезпечення малосімейних на правах гуртожитку для сімейних).

Позивач зазначає,що в зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі , а ОСОБА_5 помер. Відповідач ОСОБА_3 була прийнята на роботу 03.09.1984 року та звільнена 20.08.1997 року за власним бажанням. Позивач також зазначав, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в спірній квартирі з листопада 1999 року та має заборгованість на 01.05.2000 року в сумі 1909 грн. ( а.с.2).

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.04.2004 року , ОСОБА_3 була визнана такою,що втратила право користування спірною квартирою ( а.с.81)

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2009 року зазначене рішення суду першої інстанції було скасовано, а справа повернута до суду першої інстанції на новий розгляд ( а.с.159- 161).

В процесі слухання справи ДП «ХЗЕА» уточнив свої позовні вимоги та на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України, просив визнати такими, що втратили право користування зазначеною вище спірною квартирою ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та виселити їх з неї.

Свої уточненні позовні вимоги обгрунутовував тим , що відповідачі 11.07.1991 року на законних підставах вселились в спірне жиле приміщення. 17.06.2010 року з будинку знято статус гуртожитку та рішенням № 255/10 від 22.09.2010 року сесії Харківської міськради будинок передано у комунальну власність. Як на підставу своїх вимог позивач також посилається на те, що вже багато років відповідачі не проживають в спірній квартирі ,а здають її у найм, не мають права бути наймачами і підлягають виселенню та не мають необхідних документів на право проживання в державному житловому фонді, оскільки їх документи дозволяли проживати в гуртожитку , а такий статус будинок втратив.

Позивач також зазначає,що згідно до вимог ст. 55 ЖК України ,жилі приміщення у будинках переданих державними підприємствами виконавчим комітетом місцевих рад заселяються цими підприємствами, а тому ДП «ХЗЕА» продовжує виступати позивачем у справі ( а.с.173, 213, 214 ).

05 листопада 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулись у суд з зустрічною позовною заявою, в якій, з урахуванням її уточнень 16.06.2011 року, просили визнати їх право на користування спірною квартирою та зобов»язати ДП «ХЗЕА» та Харківську міську раду оформити та видати на їх ім»я правові документі на право користування зазначеним жилим приміщенням .

Свої вимоги обґрунтовували тим,що зазначене вище жиле приміщення було отримано ОСОБА_5 на склад сім»ї,що складався з них як його дружини та сина та отримано у зв»язку з роботою у відповідача, у спірному приміщенні вони завжди проживали, ліквідували заборгованість та до теперішнього часу в ній зареєстровані( а.с.199-200, 265-266).

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 березня 2011 року зустрічний позов був судом прийнятий та об»єднаний в одне провадження з первісним позовом та справи призначені до їх спільного розгляду( а.с.229).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.06.2011 року позовні вимоги ДП ««ХЗЕА» , залишені без задоволення . Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задоволені. За ними визнано право користування спірною квартирою та зобов»язано ДП «ХЗЕА» та Харківську міську раду укласти з ними договір найму вказаного житлового приміщення.

В апеляційній скарзі ДП «ХЗЕА» просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наданим доказам. порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення ,не врахував наявність актів обстеження спірного житлового приміщення, відповідно до яких, відповідачі не проживають у спірній квартирі більше шести місяців , а також на те, що місцеві органи Донецької області підтвердили проживання відповідача ОСОБА_4 без реєстрації на підвідомчій території.

Апелянт також зазначає, що суд безпідставно не задовольнив його клопотання щодо відкладення розгляду справи для надання часу у зв»язку зі зміною вимог відповідачів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ,судова колегія приходить до висновку ,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи ДП «ХЗЕА» в задоволенні позовних вимог щодо визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими,що втратили право на користування спірним жилим приміщенням та їх виселення , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем за основним позовом не доведено того факту, що відповідачі безперервно, протягом шести місяців були відсутні та не проживали без поважних причин в спірній квартирі , а також з того, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9- сусіди відповідачів за основним позовом, підтвердити факт їх постійного проживання в спірній квартирі та від»їзди ОСОБА_3 до іншої області для догляду за своїми хворими батьками, які тривали не більше декількох тижнів.

При цьому судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та позивачем за основним позовом цей факт не заперечується, що спірне жиле приміщення у вигляді однокімнатної ізольованої квартири № 19 в будинку № 193 Б по вул. Клочківській в м. Харкові , було надано як малосімейний гуртожиток ОСОБА_5 та членам його сім»ї, відповідачам за основним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позовна заява позивача за основним позовом та її уточнення свідчать про те, що як на підставу для визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням та їх виселення з нього, позивач зазначає на їх відсутність в спірній квартирі понад шість місяців без поважних на те причин .

Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

В правових позиціях, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року, з наступними змінами «Про деякі питання,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або членів його сім»ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням ( ст. 71 ЖК), необхідно з»ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності ( перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім»ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу.

Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи також свідчать про те, що позивач за основним позовом ,як на докази не проживання відповідачів без поважних на те причин з листопада 1999 року посилався на наявність складених з цього приводу актів та довідку Калінінської адміністрації Горлівської міської ради Донецької області.

Відповідно до акту від 22 травня 2000 року, складеного комісією ДП «ХЗЕА» з участю жителя кв. 21 ОСОБА_10, на зміст якого, як доказ посилається, позивач за основним позовом , в спірній квартирі ОСОБА_3 не проживає з листопада 1999 року, між тим, зазначений акт ніким за затверджений та не має печатки ( а.с.3), тобто у відповідності до вимог ст. 59 ЦПК України, не може бути визнаним допустимим доказом.

В листі від 08.09.2003 року, адресованому керівництву ДП «ХЗЕА» , заступником міського голови ,начальником Калінінської адміністрації повідомляється про те, що ОСОБА_3 на теперішній час проживає без реєстрації у свого батька, ОСОБА_11 за адресою : Горловка -9, АДРЕСА_1 . Між цим вказаний лист не завірений печаткою та встановлює лиш факт такого проживання ОСОБА_3 на 08.09.2003 року ( а.с.41).

Відповідно ж до довідки Селищного комітету «Коксохімік» від 21.09.2009 року, затвердженої головою Селищного комітету «Коксохімік », що мати ОСОБА_3 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1, після перенесеного інсульту з 1998 року , потребувала догляду та її дочка ОСОБА_3 , яка проживала в м.Харкові ,приїзджала доглядати за нею. Мати ОСОБА_3 померла 31.08.2000 року та після смерті якої залишився батько , який за станом здоров»я також потребував догляду та ОСОБА_3 двічі на місяці до нього приїзджала та здійснювала догляд ( а.с.99).

Наявність у справі інших актів, складених позивачем за основним позовом, не підтверджують факту не проживання відповідачів у спірній квартирі безперервно протягом шести місяців без поважних на те причин .

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність доказів не проживання відповідачів за основним позовом в спірній квартирі впродовж понад шести місяців без поважних на те причин та не взяв до уваги як докази надані позивачем за основним позовом зазначені вище акт від 22.05.2000 року та листа заступника міського голови ,начальника Калінінської адміністрації ОСОБА_13.

Більш того, вимога позивача щодо виселення відповідачів зі спірної квартири свідчить про їх проживання в ній.

Доводи, викладені ДП «ХЗЕА» в апеляційній скарзі, в цій частині висновків суду не спростовують та не дають підстав для його скасування чи зміни в цій частині.

Судова колегія також погоджується з висновком суду про наявність у ОСОБА_3 та ОСОБА_14 права на користування спірним жилим приміщенням, оскільки вони придбали таке право, поселившись в ній на законних підставах.

Між тим, судова колегія не може погодитись з висновком суду щодо зобов»язання ДП «ХЗЕА» та Харківську міську раду укласти з ними договір найму вказаного житлового приміщення, оскільки як свідчать матеріали справи, на час ухвалення судом рішення у справі ДП «ХЗЕА» не був її власником та відповідно до рішенням № 255/10 від 22.09.2010 року сесії Харківської міської ради, зазначений вище будинок передано у комунальну власність.

При цьому, в ст. 15 ЦК України встановлено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Доказів того, що Харківська міська рада, порушує, не визнає або оспорює право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користування спірною квартирою, матеріали справи не містять.

Більш того, визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права на користування квартирою № 19, будинку 193 -Б по вул. Клочківській в м.Харкові вже дає їм право на укладання з ними договору її найму.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню та відмові позивачам за зустрічним позовом в задоволенні позовних вимог в цій частині, з зазначених вище підстав.

В іншій частині рішення суду від 16 червня 2011 року підлягає залишенню його без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 313, 316, 319, 218 ЦПК України , судова колегія -,

ВИРІШИЛА :

апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури», задовольнити частково.

Змінити рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 червня 2011 року, скасувавши його в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобов»язання ДП «ХЗЕА» та Харківську міську раду укласти з ними договір найму вказаного житлового приміщення та в цій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відмовити.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду міста Харкова, залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя: підпис

Судді: підписи