Справа № 2-19/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2011 року Великобурлуцький районний суд Харківської області в складі головуючого - судді Нестайка Ю.В. з участю: секретаря судового засідання - Капленко А.В.

позивача за первісним і відповідача за зустрічним позовами - ОСОБА_1 представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 відповідача за первісним і позивача за зустрічним позовами - ОСОБА_3 представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на цей будинок та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання незаконним вселення та проживання у житловому будинку та виселення з житлового будинку,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: вул. Польова,15, село Нова Олександрівка Великобурлуцького району

Харківської області, та визнання за нею права власності на цей будинок.

ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання незаконним її вселення та проживання та виселення з житлового будинку за адресою: вул. Польова, 15, село Нова Олександрівка Великобурлуцького району Харківської області.

На обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що у жовтні 2009 року вони з ОСОБА_3 домовилися про купівлю нею у ОСОБА_3 житлового будинку за адресою: вул. Польова, 15, село Нова Олександрівка Великобурлуцького району Харківської області (далі-Будинок). З цією метою вона приїздила разом зі своїм сином та племінником у с. Нова Олександрівка, де оглянула Будинок, після чого у м. Чугуїв її син передав ОСОБА_3 300 доларів США в рахунок оплати за Будинок, про отримання яких відповідач написав розписку. Вона провела ремонт Будинку, зробивши його придатним для проживання і згодом переселилася до Будинку. Після оформлення відповідачем свідоцтва про право на спадщину на будинок вона зажадала оформити договір купівлі-продажу нотаріально, однак відповідач відмовився і вимагає виселення її з Будинку.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 пояснив у судовому засіданні, що ОСОБА_3 отримав гроші за будинок, дозволив позивачці вселитися до Будинку, у розписці про отримання грошей не вказано про умови вселення та виселення з Будинку, про час проживання. Пізніше відповідач передав позивачці копії усіх документів на Будинок, в тому числі і свідоцтва про право на спадщину, що свідчить саме про намір сторін укласти дог овір купівлі-продажу Будинку, а не якусь іншу угоду

ОСОБА_3 позов не визнав, пояснивши, що восени 2009 року йому зателефонувала раніше не знайома ОСОБА_1, попросила оглянути Будинок, який йому залишився у спадок після смерті його бабусі. Вони домовилися про зустріч у с. Нова Олександрівка. куди в обумовлений час він приїхав зі своїм батьком ОСОБА_5, а ОСОБА_1 з сином та племінником. ОСОБА_1 будинок сподобався, вона попросила дозволити її сину пожити у будинку шість місяців. В той же день вони зустрілися у м. Чугуїв, син

позивачки ОСОБА_6 і її племінник сіли до нього в автомобіль, де передали 300 доларів США як плату за проживання, а він написав розписку про отримання грошей. Про продаж будинку вони не домовлялися і він не міг продавати будинок, оскільки на той час ще не був власником будинку.

У зустрічному позові ОСОБА_3 просив визнати незаконним вселення та проживання ОСОБА_1 та виселити її з Будинку, оскільки у неї відсутні будь-які правові підстави для користування Будинком, а він має намір поселитися у ньому.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 зазначив, що у розписці, яку написав ОСОБА_3, не зазначено, кому вона написана, у ній не визначені суттєві умови договору купівлі- продажу, які б мали бути зазначені у разі укладення подібної угоди. ОСОБА_3 не був власником будинку на час написання розписки, про що знала позивачка. Сторони домовлялися про тимчасове проживання у спірному будинку сина позивачки.

ОСОБА_1 зустрічний позов не визнала, наполягаючи на тому, що вона виконала свої зобов'язання за договором купівлі-продажу Будинку і він має бути визнаним чинним.

Свідок ОСОБА_6 - син позивачки, пояснив, що восени 2009 року вони з ОСОБА_1 та ОСОБА_8 поїхали до с. Нова Олександрівна, де зустрілися з ОСОБА_3, власником Будинку, з яким раніше телефоном домовилися про зустріч з приводу огляду і купівлі Будинку. Оглянули Будинок, він їм сподобався, після чого поїхали до м. Чугуїв, де у автомобілі він у присутності ОСОБА_8 передав ОСОБА_3 300 доларів США за будинок, той написав розписку про отримання грошей і дозволив вселитися йому до Будинку. Приблизно два місяці він проживав у будинку, а потім до будинку вселилася його мати - ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він допомагав своїй родичці ОСОБА_9 знайти будинок у селі з метою його купівлі. У с. Нова Олександрівка місцеві мешканці показали, який будинок продається, дали номер телефону ОСОБА_3, з яким вони домовилися про зустріч. За тиждень разом з ОСОБА_1 і ОСОБА_6 вони поїхали до с. Нова Олександрівка, де зустрілися з ОСОБА_3, оглянули Будинок, який їм сподобався. У той же день зустрілися з ОСОБА_3 у м. Чугуїв, де у автомобілі ОСОБА_6 передав тому гроші - 300 доларів США, а ОСОБА_3 написав розписку. Він і ОСОБА_6 підказували ОСОБА_3, що писати у розписці. ОСОБА_1 у цей час стояла разом з батьком ОСОБА_3 на вулиці біля автомобіля.

Свідок ОСОБА_10 - батько ОСОБА_3, пояснив, що у наприкінці жовтня місяця 2009 року він на прохання сина поїхав разом з ним до с. Нова Олександрівка, де знаходиться Будинок, який заповіла сину бабуся. ОСОБА_1 подивилася будинок, висловила намір його купити. Однак на той час документи про право на спадщину ще не були оформлені і про продаж Будинку не могло бути й мови. ОСОБА_6 попросив дозволу пожити у будинку до травня місяця 2010 року. Після цього вони виїхали з села. По дорозі зателефонували хлопці (ОСОБА_6 і ОСОБА_8), запропонували ще раз зустрітися в м. Чугуєві. Під час зустрічі з ОСОБА_1, ОСОБА_6 і ОСОБА_8 з їх боку надійшла пропозиція заплатити 300 доларів США за проживання у Будинку ОСОБА_6 Син отримав ці гроші. Однак у травні 2010 року ОСОБА_1 відмовилася виселятися з Будинку, сказала, що вона його купила. Син з цього приводу звернувся до міліції, потім до суду.

У розписці, яку надала позивачка, зазначено, що «ОСОБА_3 прийняв суму в розмірі 300 доларів США в рахунок уплати будинку, розташованого за адресою: р. ОСОБА_11, село Новоолександрівка, вул. Польова №15». Розписка датована 26.10.2009 р., в ній зазначено місце її написання: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська 21/47 (а.с. 50).

ОСОБА_3 визнав, що це він написав розписку.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, яке видано 24.02.2010 року державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, ОСОБА_3 є спадкоємцем Будинку, що також підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно (а.с. 45.46).

Дослідивши надані сторонами докази, судом встановлені обставини справи і визначено відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Згідно з ч.І ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.І ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку(квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

У розписці, на яку посилається ОСОБА_1, вважаючи її договором купівлі-продажу Будинку, не зазначено, хто є другою стороною (покупцем), від кого ОСОБА_3 отримав гроші і за що конкретно (за оренду Будинку, в рахунок повної чи часткової оплати його вартості тощо), коли і кому має бути переданий Будинок і на яких умовах.

Таким чином у розписці, усупереч ч.2 ст. 220 ЦК України, відсутні відомості про покупця, відсутні не тільки відомості про досягнення згоди щодо усіх істотних умов договору, а й відсутні самі істотні умови договору.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не надано належних доказів укладення договору купівлі-продажу Будинку, що є підставою для відмови їй у позові до ОСОБА_3

До правовідносин, що склалися між сторонами спору, не можуть бути застосовані і норми житлового законодавства, які регулюють порядок користування жилим будинком, що належить громадянину.

Відповідно до ст. 158 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення укладається між власником., будинку і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої ради або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обовязки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Розписка за формою і змістом не відповідає вимогам ст. 158 ЖК України.

За таких умов, визначаючи правовідносини, що виникли між сторонами, суд виходить з визнаних ОСОБА_3 обставин, а саме, що гроші він отримав за тимчасове проживання у Будинку ОСОБА_6 строком з моменту отримання грошей до травня місяця 2010 року.

ОСОБА_1 не мала правових підстав для вселення та проживання у Будинку.

Відповідно до ч.І ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Виходячи з встановлених обставин справи суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 без будь-якої правової підстави вселилася у Будинок, який належить ОСОБА_3, у звязку з чим він вправі витребувати своє майно шляхом виселення ОСОБА_1 з Будинку і його позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 натежнть стягнути на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати: 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 8 грн. 50 коп. судового збору, який мав бути сплачений при поданні позовної заяви (фактично позивач оплатив 51 грн.).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_3 - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

ОСОБА_1 виселити з житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Польова, 15, с. Нова Олександрівка Великобурлуцького району Харківської області, визнавши незаконним її вселення та проживання у зазначеному будинку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 45 грн. 50 коп. у рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Великобурлуцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя

ОСОБА_12