АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-5269/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Глущенко Н.Г., Баранніка О.П.

при секретарі - Костюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Александра» про стягнення суми за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2008 році ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики, посилаючись на те, що 15.05.2007 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики на суму 4 тис. доларів США, про що свідчить складена ОСОБА_2 розписка. Згідно зазначеної розписки відповідачка зобов'язалася передати отримані гроші у строк до 01.09.207 року. Оскільки відповідачка не повернула сум у боргу у визначений строк, то позивачка була змушена звернутися до суду та просила суд стягнути з неї суму боргу, 3 % річних та індекс інфляції, що із розрахунку офіційного курсу гривні до долару США складає 36 214 грн. 72 коп.

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 25.04.2007 року між ними було укладено договір позики на суму 18 700 доларів США, про що свідчить складена ОСОБА_3 розписка. Згідно зазначеної розписки остання мала повернути суму боргу у строк до 30.06.2007 року, але гроші так і не були повернуті. Тому ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з ОСОБА_3 суму боргу, 3 % річних та індекс інфляції, що із розрахунку офіційного курсу гривні до долару США станом складає 289 436 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.01.2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 31 676 грн. 80 коп. основного боргу, 3 241 грн. 48 коп. трьох процентів річних, 1 095 грн. 25 коп. витрат на проведення експертизи, а також судові витрати.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідності висновків суду фактично встановленим в процесі судового розгляду обставинам по справі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.05.2007 року між сторонами було укладено договір позики на суму 4 000 доларів США, згідно якого позивачка того ж дня передала вказану відповідачці. На підтвердження вказаного договору позики відповідачка написала розписку , в якій зобовязувалась повернути борг у строк до 01.09.2007 року, але вчасно зобовязання не виконала/а.с.6,105/.

25.04.2007 року між сторонами було укладено договір позики на суму 18 700 доларів США, згідно якого відповідачка передала того ж дня позивачці вказану суму, вказаний борг позивачка зобовязалась повернути відповідачці в строк до 30.06.2007 року/а.с.24,179/.

Суму позики згідно договору від 25.04.2007 року ОСОБА_3 повернула ОСОБА_2 у повному обсязі, про що остання 27.04.2007 року склала розписку/а.с.30/.

Висновок експертів №70/04/06-135 від 30.07.2009 року підтвердив факт підписання даної розписки ОСОБА_2О./а.с.88-90/.

Первісний позов було визнано представниками відповідачки.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню в силу ст.ст. 1046,1047, 1049 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив вищезазначені обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що в силу вищевказаних вимог діючого законодавства позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки відповідачкою не надано суду доказів, які б спростували факт того, що позивачка повернула їй в повному обсязі борг згідно договору позики від 25.04.2007 року.

Посилання в апеляційній скарзі відповідачки та її представників на те, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення технічної експертизи документу від 27.04.2007 року спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що за клопотанням сторони відповідачки судом неодноразово призначалась експертиза. Однак, питання, які ставились на вирішення експертів, стосовно відповідності дати складання вищевказаного документу фактичній даті нанесення печатки ТОВ «Александра» на зазначений документ, не надається можливим дослідити через відсутність науково обґрунтованих, достатньо апробованих, схвалених та рекомендованих в установленому порядку до впровадження в експертну практику методик/а.с.64,88-93,121-122,138-141,149-152,205/.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, правильно застосував зазначені норми матеріального права, що підлягали застосуванню, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпаними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженнями в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а свідчать лише про незгоду з ними та їх переоцінки, тоді як згідно ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключним правом суду.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2011 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з цього часу.

СУДДІ: