Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/368/11 Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А.О.
Категорія 51 Доповідач Широкова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2011 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Широкової Л.В.,

суддів Худякова А.М., Снітка С.О.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2010 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» про визнання результатів атестаційної комісії упередженими і такими, які не відповідають дійсності, зарахування атестації як пройденої, зобовязання поновити на попередній посаді, виплату різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: визнати результати атестаційної комісії упередженими і такими, які не відповідають дійсності, та зарахувати атестацію як пройдену; зобовязати Державне підприємство «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» поновити його на посаду головного інженера Пенізевицького карєроуправління, провести виплату всіх компенсацій та різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи; стягнути моральну шкоду в розмірі 1 гривня. Свої вимоги позивач мотивував тим, що в квітні 2010 року проходив атестацію і був визнаний комісією таким, що не пройшов атестацію. Це сталося внаслідок упередженого ставлення до нього членів комісії. При повторній атестації в травні 2010 року комісія знову визнала його таким, що не відповідає займаній посаді. Після цього позивач на підставі його заяви з 01 червня 2010 року був переведений на посаду обліковця гірничого цеху, на якій працює по даний час. Однак дане переведення вважає незаконним, оскільки воно здійснене внаслідок тиску на нього атестаційною комісією.

В судовому засіданні позивач відмовився від позовних вимог в частині виплати всіх компенсацій.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2010 року провадження у даній справі закрито в частині виплати всіх компенсацій.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2010 року в задоволенні позову відмовлено повністю за безпідставністю.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин і дослідження доказів, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, заявник посилається на те, що судом не застосовано ст. 188 ЦПК України для визначення істини в частині залучення спеціаліста або експерта стосовно фальшивості звукозапису. Позивач також вказує, що атестація була проведена з порушенням основних вимог, оскільки в атестаційному листі, складеному комісією, відсутні та не заповнені 9 та 10 графа, які є основним завданням атестації відповідно до вимог «Положення про порядок проведення атестації керівних, інженерно-технічних працівників та інших спеціалістів і організацій залізничного транспорту України», затвердженого наказом Мінтрансу від 16.04.1996 р. №127.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, працюючи головним інженером Пенізевицького карєроуправління, не пройшовши повторно, 21 травня 2010 року, атестацію, написав заяву про переведення його на посаду обліковця гірничого цеху. На підставі цієї заяви наказом начальника Державного підприємства „Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України від 01 червня 2010 року, позивач призначений на посаду обліковця гірничого цеху Пенізевицького карєроуправління (а.с.15).

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивача правомірно було звільнено з посади головного інженера Пенізевицького карєроуправління та призначено на посаду обліковця гірничого цеху. Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до Положення про порядок проведення атестації керівних, інженерно-технічних працівників та інших спеціалістів підприємства і організацій залізничного транспорту України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 16 квітня 1996 року №127, така атестація проводиться створеними в установленому порядку атестаційними комісіями з метою оцінки ділових та професійних якостей працівників на основі обєктивних, обґрунтованих критеріїв, виходячи з результатів його роботи, з метою визначення можливостей і посадового зростання.

Таким чином, оцінка професійних знань, компетентності, виконання посадових обов'язків належить до компетенції атестаційної комісії і не може бути проведена в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, порушень процедури проведення атестації ОСОБА_2 допущено не було.

Позивач був проінформований про проведення атестації в місячний термін, встановлений п.10 Положення про атестацію. Термін для доведення інформації про наступну атестацію порушений не був.

Рішення атестаційної комісії було прийняте правомочним складом комісії, який був затверджений наказом начальника Державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» від 18 березня 2010 року №ЦУПП-4/55, вимоги пп.. 12-20 Положення при проведенні атестації були дотримані.

Результати атестації відповідно до вимог п.20 Положення були повідомлені позивачу відразу після голосування членів атестаційної комісії, що не заперечувалось останнім.

Оскільки повторну атестацію ОСОБА_2 не пройшов та написав заяву про звільнення його з посади головного інженера Пенізевицького карєроуправління та призначення на посаду обліковця, у відповідача були всі підстави задовольнити заяву, та видати відповідний наказ (а.с.15,29).

Давши належну оцінку цим обставинам, іншим наявним у справі доказам, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про правомірність цього наказу і відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на законність рішення.

При вирішенні спору суд правильно визначив характер взаємовідносин, що виникли між сторонами, його рішення ґрунтується на повно, всебічно досліджених обставинах справи, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для скасування в межах доводів апеляційної та вимог позову не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 303-304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча:

Судді: