АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-5640/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 4 червня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2003 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. Позивач вказував на те, що з серпня 2000 року він та члени його сім'ї, які мешкають в квартирі АДРЕСА_1, вимушені нести майнові збитки від мешканців квартири 13, розташованої поверхом вище в цьому ж будинку. Це виявляється в тому, що відповідач, якому належить вказана квартира, виконував її перепланування та ремонтні роботи, в результаті чого в його - позивача квартирі з'явились розколини та відпала штукатурка.

Крім того, в жовтні 2000 року, січні 2002 року та січні 2003 року з вини відповідача відбулося залиття його квартири, внаслідок чого були пошкоджені шпалери, віконна рама, підлога та меблі. Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив стягнути з відповідача 4000 грн. на відшкодування матеріальної та 1700 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою від 6 лютого 2009 року суд залучив до участі в справі в якості третьої особи ремонтно-експлуатаційне управління №3 Кіровського району м.Дніпропетровська.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 4 червня 2010 року позов задоволено частково. З відповідача на користь позивача стягнуто 3 631 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 1700 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.440 ЦК України 1963 року шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, в повному обсязі за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу РСР.

Згідно зі ст.440-1 ЦК України 1963 року моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

Установивши, що неодноразове залиття протягом 2000-2003 років належного позивачу житлового приміщення відбувалося з вини ОСОБА_3, що неправомірними діями відповідача, в тому числі й залиттям квартири позивача останньому завдана матеріальна та моральна шкода, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

При встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу не є підставою для скасування рішення з огляду на таке.

Відповідальність за ст.440 ЦК України 1963 року - це відповідальність за шкоду, яка спричинена в результаті делікту. Саме на підставі вимог цієї статті заявлено позов.

Згідно з ч.2 ст.440 ЦК той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Посилання апеляційної скарги на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, безпідставне. Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам, доказам у справі дана оцінка відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Разом з тим, ухвалючи рішення, суд керувався цивільним Кодексом 2003 року, що є безпідставним щодо правовідносин, які мали місце протягом 2000-2003 років. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року положення зазначеного кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки зазначені правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності й не мають продовжуваного характеру, суд при розгляді справи мав керуватися положеннями ЦК 1963 року.

Враховуючи те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини, постановлене судове рішення, на підставі п.4 ст.309 ЦПК України, підлягає зміні в частині застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 4 червня 2010 року в частині застосування норм матеріального права змінити відповідно з даним рішенням, а в іншій частині - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: