Справа № 2-410/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Могили Р.Г.

з участю секретаря Матасової Н.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рогатині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього боргу за договором позики з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 3075,00 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми, що становить 165,00 грн, всього на загальну суму 3 240,00 грн .

В судовому засіданні позивач позовну вимогу підтримала повністю та пояснила, що 04 березня 2009 року між нею та відповідачем по справі ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого вона надала строкову безвідсоткову позику відповідачу в сумі 4 586,00 грн., а останній зобовязався повернути позику товаром дошкою, паркетом в строк до 01 серпня 2009 року.

ОСОБА_2 повернув їй лише частину боргу в грошових коштах в сумі 2000,00 грн., решту суму боргу по даний час не повернув.

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобовязання про повернення позики, просить на підставі ст.625, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України стягнути з нього борг за договором позики від 04 березня 2009 року в сумі 2 586,00 грн, а також 489,00 грн. інфляційних витрат за весь час прострочення, 165,00 грн. три проценти річних від простроченої суми, 51,00 грн. судового збору, 120,00 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи та 500,00 грн. витрат повязаних з оплатою правової допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнав повністю , однак в судовому засіданні пояснив, що ним дійсно була складена 04 березня 2009 року розписка, якою він підтвердив отримання позики в сумі 4 586,00 грн. від позивачки ОСОБА_1, яка є членом кредитної спілки в якій він брав кредит. Дані кошти зразу ж були переведені для погашення ним заборгованості за кредитом. Вважає, що кредитною спілкою йому було неправильно нараховано заборгованість по кредиту, а тому не визнає суму позики, яку надала йому позивач для сплати за нього заборгованості по кредиту перед кредитною спілкою. Також відповідач в судовому засіданні визнав, що він дійсно повернув позивачці частину позики в грошових коштах на суму 2000,00 грн. за договором позики від 04 березня 2009 року.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інше речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладеного між сторонами договору позики та його умов позивачкою ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи оригінал розписки позичальника ОСОБА_2

Аналізуючи зміст розписки позичальника ОСОБА_2, яка датована 04 березня 2009 року , суд приходить висновку про те, що між сторонами склалися правовідносини з договору позики, за яким позивачка ОСОБА_1 надала строкову безвідсоткову позику у виді грошових коштів в сумі 4 586,00 грн. відповідачу ОСОБА_2, а останній зобовязався повернути позику в строк до 01 серпня 2009 року товаром у вигляді паркету, дошки.

Доводи відповідача про те, що він отримав від позивачки, як члена кредитної спілки кошти саме для погашення заборгованості по кредиту, який він мав в даній кредитній спілці не впливає на юридичну природу правовідносин сторін як позичальника та позикодавця, оскільки з аналізу змісту розписки вбачається, що кошти, які визначені позичальником як борг, отримані особисто ОСОБА_2 від фізичної особи ОСОБА_1 на відплатній основі, із зобовязанням їх повернути із зазначення строку виконання зобовязання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З розписки позикодавця ОСОБА_1А від 05 вересня 2009 року видно, що з деяким простроченням позичальник ОСОБА_2 частково повернув позивачці борг за договором позики від 04 березня 2009 року в сумі 2000,00 грн.

Отже, відповідач ОСОБА_2 не виконав у повному обсязі та у встановлений договором строк взяті на себе зобов`язання, а тому грошові кошти в сумі 2 586,00 грн. підлягають стягненню з нього на користь позивачки.

Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що , якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, згідно розрахунків, які наведені позивачкою в позовній заяві, інфляційні витрати внаслідок знецінення грошового зобовязання, що виникли в результаті прострочення ОСОБА_2 виконання грошового зобовязання на підставі договору позики згідно розписки від 04 березня 2009 року за період з серпня 2009 року по серпень 2011 року становлять 489,00 грн., а три проценти річних від простроченої суми 2586,00 грн. за 776 днів прострочення становлять 165,00 грн.

Оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 04 березня 2009 року в сумі 2 586,00 грн., а також 489,00 грн. інфляційних витрат за весь час прострочення та 165,00 грн. , що становлять три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Крім цього, згідно ч.1 ст.84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно квитанцій №79 та №81 від 20 вересня 2011 р. позивачем при подачі позовної заяви оплачено 120,00 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи та 51,00 грн. судового збору.

З договору про надання юридичних послуг від 08 вересня 2011 року та квитанції до прибуткового касового ордера №9/1 від 08 вересня 2011 року вбачається, що позивачкою було оплачено фахівцю в галузі права ОСОБА_3 винагороду за надання правової допомоги у сумі 500 грн.

Дані судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки.

На підставі ст.ст.625,1046-1050 ЦК України, керуючись ст.ст.88, 209,214-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1, жительки м.Тернопіль, вул.Дорошенка,13/5 борг за договором позики від 04 березня 2009 року в сумі 2 586,00 грн. ( дві тисячі пятсот вісімдесять шість гривень 00 коп.), а також 489,00 грн.( чотириста вісімдесять дев`ять гривень 00 коп.) інфляційних витрат за весь час прострочення, 165,00 грн. (сто шістдесять пять гривень 00 коп.) три проценти річних від простроченої суми, 51,00 грн. ( пятдесят одну гривню 00 коп. ) судового збору, 120,00 грн. (сто двадцять гривень 00 коп.) витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи, 500,00 грн. (п`ятсот гривень 00 коп.) витрат повязаних з оплатою правової допомоги, всього 3 911,00 грн. ( три тисячі дев`ятсот одинадцять гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Р.Г.Могила