АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Коляда О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: відділ громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Павлоградського МВ УМВС України у Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 втратившим право користування квартирою №28 по вулиці Будівельна, 6 в м. Павлограді Дніпропетровської області з тих підстав, що він отримав цю квартиру на сімю у 2003 році і є її наймачем, а його син ОСОБА_3 з 01.01.2004 року без поважних причин не мешкає у зазначеній квартирі, переїхавши на інше місце проживання, затрат на утримання спірної житлової площі не несе та своїх особистих речей у квартирі не має.

ОСОБА_3 позов ОСОБА_2 не визнав та звернувся до нього із зустрічним позовом посилаючись на те, що відповідно до ордеру № 156 серія Б-2003 від 26.06.2003 р. на їх сімю, яка на той час складалася з ОСОБА_4, його дружини - ОСОБА_5 та сина - ОСОБА_6, була надана двокімнатна спірна квартира, в якій він з батьком постійно проживав та був зареєстрований, але після смерті матері, яка померла 04.07.2005 р., та на час виповнення йому повноліття тимчасово проживав у рідних, так як батько намагався налагодити своє особисте життя, при цьому ніколи не заперечував його право на спірну квартиру, а у березні 2009 року змінив замок у спірній квартирі, чим створив йому перешкоди у користуванні квартирою та завдав моральні страждання. Але він не втрачав інтересу до спірного житла та сплачував комунальні послуги за 2008-2011 роки, оскільки іншого житла не має. На даний час у спірній квартирі залишаються речі, які були придбані батьками за час спільного проживання до смерті матері, а також його особисті речі. З таких підстав він просив суд заборонити ОСОБА_2 створювати йому будь-які перешкоди в користуванні спірної квартири, зобовязати його видати йому ключі від спірної квартири та не чинити йому перешкод в користуванні спірної квартири, а також стягнути з нього 5000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2011 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог та ухвалити нове рішення про їх задоволення.

З підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог та постановити нове рішення про задоволення його вимог.

Розглянувши справу в межах доводів скарг, колегія суддів вважає, що скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, а скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі ордеру № 156 серія Б-2003 від 26.06.2003 р. ОСОБА_4, його дружині - ОСОБА_5 та сину - ОСОБА_6, була надана спірна двокімнатна квартира, в якій вони були зареєстровані. 04.07.2005 року ОСОБА_5 померла, після чого ОСОБА_6, будучи неповнолітнім, проживав у родичів, а після повноліття, яке відбулося 01.06.2007 року, стосунки між сторонами погіршились, на даний час мають неприязний характер та кожна із сторін має своє особисте життя. Але ОСОБА_6 не втратив інтерес до спірної квартири, оскільки вона є його єдиним постійним місцем проживання та він не має іншого особистого житла, у звязку з цим він вносив в період у 2008-2011 роках за неї комунальні платежі в загальній сумі 790 грн., що підтверджується копіями квитанцій.

Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Дійшовши висновку про відсутність ОСОБА_3 в спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин суд обґрунтовано на підставі ст.ст.71,72 ЖК України відмовив в задоволенні позову про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Доводи ОСОБА_2 у скарзі про залишення без уваги судом обставин тривалого часу не проживання ОСОБА_3 в спірній квартирі є безпідставними, оскільки вони ґрунтуються лише на самому факту відсутності ОСОБА_3 в цій квартирі без урахування дійсних причин такої відсутності, які суд визнав поважними на підставі всіх досліджених доказів та фактично встановлених обставин справи, надавши їм належну правову оцінку у їх сукупності відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням з тих підстав, що позивач не надав суду доказів чинення йому перешкод у користуванні цим приміщенням ОСОБА_2 шляхом заміни замків у квартирі та не позбавлений іншого способу свого порушеного права, суд не врахував положення ст.ст.3,4 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Крім того, відповідно до ст.20 ЦПК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не може потрапити у спірну квартиру у звязку з відсутністю ключів від неї і перешкод зі сторони ОСОБА_2, що останнім в судовому засіданні не спростовано та факт оспорювання ним права ОСОБА_3 на користування цією квартирою підтверджується предявленням ним відповідного позову до суду, після чого ОСОБА_3 вимушений був звертатися до органів внутрішніх справ з заявою про перешкоди у користуванні квартирою зі сторони батька.

Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

За таких обставин рішення суду в цій частині, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з постановленням нового рішення на підставі ст.64 ЖК України та ст.309 ЦПК України про зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 в користуванні спірною квартирою та надати йому ключі від цієї квартири, що буде сприяти захисту житлових прав ОСОБА_3 і не порушує законних прав іншої сторони.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення на його користь з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 5000 грн. не підлягають задоволенню та його доводи в скарзі в цій частині є безпідставними, оскільки діючим законодавством не передбачено відшкодування такої шкоди за спірними правовідносинами з викладених в позові обставин.

Керуючись ст.ст.307-309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2011 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням скасувати та в цій частині постановити нове рішення, яким зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 в користуванні квартирою № 28 по вул. Будівельна, 6 в м. Павлограді Дніпропетровської області та надати йому ключі від цієї квартири.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: