АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі: - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2011 року

за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розподіл сумісно нажитого майна та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності та поділ майна набутого під час шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розподіл сумісно нажитого майна задоволені частково. Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності та поділ майна набутого під час шлюбу задоволені частково.

Виділено ОСОБА_7: ? частину квартири АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 2004 року і визнано за нею право власності на ? частину цієї квартири; виділено ? частину житлового будинку незавершеного будівництва №28 розташованого в селі Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області по вулиці Розовій на земельній ділянці площею 1500 кв.м. , що зареєстрований за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку незавершеного будівництва від 18 березня 2004 року і визнано за нею право власності на ? частину цього домоволодіння; виділено мікрохвильову піч «Самсунг» - 750 грн., пральну машину «Арістон» - 1949,30 грн., кухонну витяжку «Турбо» - 269 грн., телевізор «Самсунг» -1949 грн., м`який куток- 2475грн., домашній кінотеатр «Піонер» - 1407 грн., визнавши за нею право власності на це майно.

Виділено ОСОБА_6 автомобіль НОМЕР_1 та визнано право власності за ним на це майно; виділено ? частину квартири АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 2004 року і визнано за ним право власності на ? частину цієї квартири; виділено ? частину житлового будинку незавершеного будівництва №28 розташованого в селі Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області по вулиці Розовій за земельній ділянці площею 1500 кв.м. , що зареєстрований за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку незавершеного будівництва від 18 березня 2004 року і визнано за ним право власності на ? частину цього домоволодіння.

В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду в частині виділення ОСОБА_7 ? частини квартири АДРЕСА_1 і визнання за нею прав власності на ? частину цієї квартири та виділення їй ? частини житлового будинку незавершеного будівництва №28 розташованого в селі Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області по вулиці Розовій та визнання за нею права власності на ? частину цього домоволодіння, а також в частині виділення ОСОБА_6 ? частини квартири АДРЕСА_1 та визнання за ним права власності на ? частину цієї квартири та виділення йому ? частини житлового будинку незавершеного будівництва №28 розташованого в селі Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області по вулиці Розовій за земельній ділянці площею 1500 кв.м. та визнання за ним права власності на ? частину цього домоволодіння та ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_6 права особистої приватної власності на: квартиру АДРЕСА_2 та житловий будинок №28 незавершеного будівництва за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, село Новоолександрівка, вул. Розова. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 липня 2002 року у відділі реєстрації актів громадського стану Жовтневого управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис №604 /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.6/. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2010 року шлюб між сторонами розірвано /а.с.66/. Житловий будинок незавершеного будівництва №28, розташований в с. Новоолександрівка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області по вул. Розовій зареєстрований за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 18 березня 2004 року. Квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 2004 року.

У відповідності до ст.63 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік мають рівні права по володінню, користуванню та розпорядження майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором між ними.

Відповідно до ст. 69 СК України, подружжя має право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст.370 ЦК України та ч.1 ст.70 СК України, у випадку розподілу або виділення частки нерухомого майна чоловікову, дружині із складу спільного сумісного майна подружжя, частки обох з подружжя є рівними, якщо інше не встановлено договором між ними.

Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є обєктом спільної сумісної власності, ділиться в натурі. Якщо чоловік та дружина не домовилися про порядок поділу майна, спір між ними може бути вирішено судом.

Статтею 60 СК України, передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю.

Задовольняючи позовні вимоги, в оскаржуваній частині, суд першої інстанції вірно виходив з того, що спірна квартира та недобудоване домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набуті ними під час шлюбу.

Посилання відповідача на те, що спірне нерухоме майно було придбане ним за особисті кошти, які він отримав від продажу домоволодіння №106 по вул. Тунельній у м. Дніпропетровську, яке він придбав до вступу в шлюб, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не підтверджені вірогідними доказами.

З матеріалів справи дійсно вбачається, що відповідачем було продане вищевказане домоволодіння/а.с.50,51/, однак ним не було надано доказів, що спірне нерухоме майно було придбане саме за рахунок коштів, отриманих від продажу цього домоволодіння. На момент придбання спірного нерухомого майна сторони перебували у шлюбі, між ними були нормальні стосунки, вони вели спільне господарство.

Посилання відповідача на розписки/а.с.56/ не може бути прийнято до уваги, оскільки розписки не свідчать на чиї кошти придбалася спірна квартира, а підтверджують лише факт передачі грошей.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_6 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином рішення суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, відповідає вимогам закону, його висновки не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому скасуванню воно не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2011 року, в оскаржуваній частині, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: