Справа № 2 2092/ 11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 листопада 2011 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди.

Позивачка вказувала на те, що вона була членом садового товариства «Ізумруд» з 30 вересня 1988 року. В кінці червня 2009 року їй стало відомо, що рішенням загальних зборів садового товариства «Ізумруд» від 12.04.2009 року її було виключено із членів товариства за тривалу несплату членських внесків, оскільки станом на 01.01.2009 року заборгованість склала 1450 грн. Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 9 листопада 2010 року відмовлено в задоволенні її позову до садового товариства «Ізумруд» про визнання незаконним рішення про виключення із членів товариства.

Посилаючись на те, що заборгованості по оплаті членських внесків насправді не було, оскільки у 1998-2001 роках вона внесла до товариства в рахунок оплати членських внесків металеві труби, які прийняв у неї бувший голова товариства відповідач ОСОБА_2, який при розгляді справи за її позовом не підтвердив вказаних обставин, просила суд стягнути з нього на її користь майнову шкоду, яка становить вартість труб у розмірі 2970 грн. , 3000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, а також усі понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позову, просила про його задоволення. Відповідач позов не визнав. Вказував на те, що в зазначений позивачкою період він був головою садового товариства «Ізумруд». Позивачка працювала в товаристві бухгалтером. В 1999 2001 роках в товаристві прокладали водопровід. В звязку з цим в товаристві було прийнято неофіційне рішення щодо можливості внесення на добровільних засадах членами товариства металевих водяних труб в рахунок оплати членських внесків, яке на загальних зборах не приймалося і не обговорювалося. При цьому позивачкою також було надано 2 труби, які ним було прийнято до товариства як його головою в рахунок членських внесків. Металеві труби в кількості 166 погонних метрів вартістю 2970 грн. він від позивачки не приймав.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 30.09.1988 року позивачка була членом СТ «Ізумруд». 12.04.2009 року позивачку виключено з членів товариства за несплату нею з 1996 року членських внесків.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязавна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує на те, що відповідачем у 1998 -2001 р.р. було прийнято від неї в рахунок оплати членських внесків до товариства 166 метрів металевих погонних труб вартістю 2970 грн., які не були враховані як членські внески, чим заподіяно їй майнову та моральну шкоду.

В той же час належних та допустимих доказів в підтвердження зазначених обставин позивачкою суду не надано.

Крім того, як пояснив відповідач в судовому засіданні та слідує з матеріалів цивільної справи, при прийнятті відповідачем металевих труб від членів товариства в рахунок оплати членських внесків, він діяв виключно як голова товариства, а не у власних інтересах. До того ж офіційного рішення щодо можливості зарахування металевих труб в рахунок сплати членських внесків в товаристві не приймалося.

В судовому засіданні позивачка посилалася на те, що майнових вимог про відшкодування шкоди до садового товариства «Ізумруд» вона не має.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди є необґрунтованими і недоведеними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська