АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 року судова колегія судової палати з цивільних справ суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.

суддів: Бурлака І.В.,

ОСОБА_1

при секретарі ГопкоА.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2011 року,

ВСТАНОВИЛА:

15 липня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до колишньої дружини ОСОБА_3 та її дочки ОСОБА_4 про стягнення на підставі ст. 1195 ЦК України матеріальної шкоди в сумі 7722 грн. та моральної шкоди згідно ст.ст. 23,1167 ЦК України в сумі 10 000 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що він та відповідачі зареєстровані в належній відповідачам на праві спільної сумісної власності квартирі АДРЕСА_1.

Після розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_3 у січні 1997 році відповідачі стали перешкоджати йому користуватися вказаною квартирою, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідними позовами.

На підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (яке подалі було скасоване) він був визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі, і був знятий в 2008 році з реєстрації цього місця проживання.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.11.2010 р., яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22.12.2010 р., поновлено його порушене право на користування вищевказаною квартирою, в яку його вселено, а також зобовязано ВГІРФО Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області зареєструвати його за адресою цієї квартири. В задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням відмовлено.

Позивач вказував, що у зв'язку з такими незаконними діями відповідачів він був знятий з реєстрації місця проживання з березня 2009 року до грудня 2010 року і не мав можливості отримувати належні йому соціальні виплати по інвалідності третьої групи як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, сума яких з березня 2009 р. до травня 2010 р. складає 4110 грн., а за період з червня 2010 р. до червня 2011 р. складає 3612 грн., а всього 7722 грн., які УСЗН йому не виплатило.

Посилаючись на те, що неотримання таких соціальних виплат призвело до погіршення стану його здоровя, збільшення витрат на лікування у тому числі й в стаціонарних умовах, вважав, що діями відповідачів йому спричинені моральні страждання на суму 10 000 грн.

Відповідачі позовні вимоги ОСОБА_2 не визнали, посилаючись на їх безпідставність.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.10.2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.01.2012 року виправлені описки в зазначеному рішенні суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.10.2011 року як ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи та недоведеністю тих обставин, які суд вважав встановленими, та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що районним судом не враховані його (позивача) посилання на докази, в обґрунтування позову щодо спричинення матеріальної шкоди (неотримання тривалий час грошових виплат на соціальне забезпечення) незаконними діями відповідачів, що підтверджується судовими рішеннями, якими було відмовлено у задоволенні їх позовних вимог за безпідставністю.

Вважає, що ним до суду першої інстанції надано достатньо доказів на підтвердження спричинення відповідачами моральної шкоди у зв'язку з погіршенням стану його здоровя, яким судом не надано правової оцінки.

Вказує на порушення районним судом вимог ст. 5 ЦПК України, оскільки суддя під час розгляду справи надавав перевагу відповідачам.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.І ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як встановлено районним судом та підтверджується матеріалами справи сторони з 1995 року зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.11.2008 р., виданого відділом приватизації житлового фонду виконкому Харківської міської ради (а.с. 9,11-12).

На підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (яке подалі було скасоване) ОСОБА_2 був визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі, і знятий з реєстрації цього місця проживання з 22.10.2008 року, що підтверджується даними з паспорту позивача (а.с. 9).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.11.2010 р., яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22.12.2010 р., поновлено порушене право ОСОБА_2 на користування вищевказаною квартирою, в яку його вселено, а також зобовязано ВГІРФО Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області зареєструвати ОСОБА_2 за адресою цієї квартири.

У звязку' з цим ОСОБА_2 14.06.2011 року зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ве доведені позовні вимоги, оскільки всупереч вимог ст.. 60 ЦПК України не надано валежшіх доказів наявності вини відповідачів у спричиненні йому матеріальної та моральної шкоди.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Останні свідчать про те, що між сторонами тривалий час існував спір шодо права користуванні квартирою № 67 у будинку №138 по вулиці Велика Кільцева в місті Харкові, який неодноразово розглядався судами.

Скасування рішення суду, за яким було задоволено позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаною квартирою та скасована його реєстрація місця проживання, не є підставою для визнання неправомірними дій відповідачів, оскільки останні здійснювали свої права звернення до суду відповідно до вимог ст. З ЦПК України.

При цьому судом першої інстанції правильно зазначено в оскаржуваному рішенні про те, що будь-яких даних, встановлених вироком суду, що набрав законної сили, або відповідної постанови органів досудового слідства про те, що відповідачі при розгляді справи надали до суду завідомо неправдиву інформацію, ОСОБА_2 не надано.

Згідно ч.І ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.ст. 58-60 ЦПК України будь-яких доказів, які б свідчили про наявність вини відповідачів у спричиненні ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди у звязку з ушкодженням його здоровя , останнім до суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Статтею 1195 ЦК України визначені підстави відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а саме заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також додаткових витрат.

Спірні правовідносини не регулюються зазначеною нормою права, оскільки ОСОБА_2 просить стягнути з відповідачів не майнові витрати, які він зазнав у звязку з спричиненням шкоди його здоровю, а недоотримані ними соціальні виплати, які не можуть бути втрачені у звязку із заподіянням шкоди здоровю.

Крім того, як зазначав ОСОБА_2 в суді першої та апеляційної інстанції відмову управління праці та соціального захисту населення у виплати йому компенсацій та пільг як ліквідатору аварії на ЧАЕС він не оскаржив у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги на порушення суддею районного суду вимог ст.. 5 ЦПК України не підтверджені матеріалами справи, оскільки за зазначених підстав ОСОБА_2 не заявляв відвід судді або заперечень на дії головуючого.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що є підставою згідно ст.. 308 ЦПК України для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.І.ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: