Справа № 22-ц-633/11 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Цяцяка Р.П.

Суддів Мікуш Ю.Р., Курій Н.М.

при секретарі: Качмар М.Я.

з участю: позивачки ОСОБА_2 та її представника

ОСОБА_3, представника відповідача

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ВАТ „Миколаївцемент

на рішення Миколаївського районного суду „Львівської області від 16 вересня 2010 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 16 вересня 2010 року задоволено позов ОСОБА_2

Поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду.

Визнано звільнення ОСОБА_2 з посади диспетчера відділу експедиції ВАТ „Миколаївцемент по ст.40 п.1 КЗпП України відповідно до наказу адміністрації ВАТ „Миколаївцемент № 89 від 22.03.2010 р. незаконним.

Поновити ОСОБА_2 на посаді диспетчера відділу експедиції ВАТ „Миколаївцемент з 22.03.2010 р.

Стягнути з ВАТ „Миколаївцемент на користь ОСОБА_2 14727,47 грн. втраченого заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з ВАТ „Миколаївцемент в дохід держави 147 судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ.

В частині поновлення на роботі ОСОБА_2 та стягнення в її користь 2661,59 грн. середнього заробітку за один місяць, рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду оскаржив представник ВАТ „Миколаївцемент.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що у звязку із змінами в організації виробництва та ліквідацією відділу обслуговування клієнтів та Служби логістики було скорочено штатні одиниці (посади) та чисельність працівників, в тому числі було скорочено посаду, яку займала ОСОБА_2 Однак, суд не врахував, що останній пропонувалися інші посади, які на цей час були вільні це прибиральник виробництва з випуску цементу, робітник з комплексного прибирання, адміністратор черговий, лаборант. Від запропонованих посад позивачка відмовилася про що свідчать письмові форми від 30.12.2009 р. та 03.02.2010 р. за її підписом.

Крім цього, позивачці було запропоновано звільнення за умовами діючої на підприємстві програми реструктуризації за якою працівник, який звільняється з підприємства за угодою сторін, отримує компенсаційну виплату. Позивачці у випадку звільнення за умовами вказаної програми було запропоновано виплату у розмірі 36800 гривень. Позивачка відмовилася від вказаної компенсації (програми) про що свідчить лист-розрахунок від 03.02.2010 року.

Відповідачем ВАТ „Миколаївцемент 20.01.2010 року направлялося профспілковому комітету підприємства подання про отримання згоди на звільнення ОСОБА_2, однак, зважаючи на те, що відсутність згоди на звільнення позивачки профспілковим комітетом не було мотивованим та відповідно до норм ст. 43 КЗпП України було прийнято рішення про звільнення останньої.

Вважає, що звільнення позивачки відбулося з дотриманням норм КЗпП України, що стосується вивільнення працівників.

Вважає, що позивачці поновлено строк звернення до суду з порушенням вимог ст.233, 234 КЗпП України.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нове, яким відмовити позивачці у позові.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги у суду немає.

Матеріалами справи та судом встановлено, що на ВАТ „Миколаївцемент у звязку із змінами в організації виробництва проводилася ліквідація відділу обслуговування клієнтів та служби логістики з одночасним скороченням штатних одиниць та чисельності працюючих (наказ № 250 від 11.11.2009р.). Цим же наказом створювався новий відділ експедиції та вводилося 12 штатних одиниць. Судом належно перевірено та встановлено, що відповідачем частково дотримано вимог норм КЗпП України, що стосується вивільнення працівників з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, зокрема, ОСОБА_2

Поновляючи позивачку ОСОБА_2 на роботі, суд належно встановив, що звільнення останньої проведено з порушенням строків звернення власника до профспілкового органу з підстав, передбачених ст. 22 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності.

Відповідно до вище зазначеної норми (ст.22) у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у звязку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або помякшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Як встановлено матеріалами справи, таке подання на профспілковий комітет за три місяці не вносилось.

Згідно протоколу № 33 від 03.02.2010 року профком не надав згоди на звільнення позивачки та обмотивував свою відмову, з якою погоджується колегія суддів.

Щодо доводів апелянта про порушення судом вимог ст. 233, 234 КЗпП України, то з такими доводами погодитись не можна. В матеріалах справи знаходиться наглядне провадження № 2с-2007 по заяві ОСОБА_2 Миколаївської міжрайонної прокуратури Львівської області з якого вбачається, що позивачка після її вивільнення з роботи звернулася за захистом своїх трудових прав у Миколаївську міжрайонну прокуратуру, яка проводила перевірку дотримання вимог трудового законодавства при звільненні ОСОБА_2 з роботи та виявила порушення таких.

В результаті ОСОБА_2 було рекомендовано звернутися в суд за захистом порушеного права.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає, оскільки таке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 314 ч.1п.1, 315, 319 ЦПК України, - колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ВАТ „Миколаївцемент відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 16 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в суд касаційної інстанції на протязі 20 днів.

Головуючий:

Судді: