АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія -26 ( І ) ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.
03 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Барильської А.П.
суддів: Карнаух В.В., Ляховської І.Є.
при секретарі: Бадалян Н.О.
за участю: представника позивача ОСОБА_2,
представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 29 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до відкритого акціонерного товариства « Центральний гірничо-збагачувльний комбінат» (надалі ВАТ «ЦГЗК») , відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі- Відділення Фонду) та просив стягнути з кожного з відповідачів на його користь по 60 500 грн. у відшкодування моральної шкоди та по 200 грн. витрат на правову допомогу у звязку із нещасним випадком на виробництві.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 29 листопада 2010 року за заявою позивача провадження в частині позовних вимог до відкритого акціонерного товариства « Центральний гірничо-збагачувльний комбінат» закрито.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 29 листопада 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено частково: стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн. та 15 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи .

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не наданий висновок МСЕК про наявність факту спричинення йому моральної шкоди, а довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди; судом не застосовано п.1.1. ст.1 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності, який передбачає , що факт спричинення моральної шкоди повинен бути встановлений комісією. Розгляд цієї категорії справ повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства; сума моральної шкоди є значно завищеною; не застосовано тримісячний термін позовної давності та порушено норми процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 з 1979 року по 11 серпня 2006 року працював помічником машиніста екскаватора. 30 липня 2001 року з ним стався нещасний випадок в результаті якого він був травмований.

Висновком МСЕК від 26.03.2002 року первинно ОСОБА_4 було встановлено 60 % втрати професійної працездатності, в подальшому відсоток втрати професійної працездатності змінювався . Останнім висновком МСЕК від 12.04.2006 року повторно позивачу було встановлено 25 % втрати професійної працездатності,безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності», яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за наявності факту її спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з виробничою травмою, встановлений в судовому засіданні. Позивач обмежений у фізичній роботі по дому та присадибній ділянці, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У звязку з чим, доводи апеляційної скарги стосовно не надання позивачем доказів спричинення йому моральної шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Висновок суду про відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004р. відповідно до якого, громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обовязок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу, є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, повязане з виконанням трудових обовязків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 13.03.2002 року встановлено стійку втрату професійної працездатності у звязку із виробничою травмою.

Необґрунтованими вважає колегія суддів й доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, оскільки відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, повязаної з ушкодженням здоровя, випливають з порушення особистих немайнових прав, а тому відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України, не мають строку позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 29 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: