АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2011 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Ружило О. А.

суддів: Височанська Н.К., Половінкіна Н.Ю.

секретар: Скрипник С.В.

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача ЧКОБТІ про визнання недійсним договору довічного утримання та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю та житлом шляхом вселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2011 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2010 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача ЧКОБТІ про визнання недійсним договору довічного утримання, та визнання права власності.

Посилалася на те, що 26 грудня 2003 року між нею та ОСОБА_2, було укладено договір довічного утримання.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_2 передала їй у власність квартиру № 1 в буд.. № 1 по вул.. Волзькій в м. Чернівці.

В травні 2008 року ОСОБА_2 звернулася в суду з позовом до неї про розірвання вищевказаного договору довічного утримання.

_______________________________________________________________________

Справа № 22ц-754 2011 р. Головуючий у І інстанції Скуляк І.А.

Категорія: 19/22 Суддя-доповідач ОСОБА_4

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 червня 2009 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 23 вересня 2009 року рішення суду першої інстанції скасовано, а договір довічного утримання розірвано.

09 жовтня 2009 року ОСОБА_2 уклала договір довічного утримання ОСОБА_3, за яким передала у власність ОСОБА_3 квартиру за адресою АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 взяла на себе обовязок довічно утримувати ОСОБА_2. На підставі вказаного договору ЧКОБТІ зареєстрував за ОСОБА_3 право власності на вказану квартиру.

14 квітня 2010 року Верховний Суд України своєю ухвалою скасував рішення Апеляційного суду Чернівецької області та залишив в силі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 червня 2009 року.

В ході розгляду справи 09 листопада 2010 року ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги і просила суд визнати недійсним договір довічного утримання укладений 09 жовтня 2009 року ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та зобовязати ЧКОБТІ зареєструвати за нею ОСОБА_1 право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання, укладеного між нею та ОСОБА_2 26 грудня 2003 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю та житлом шляхом вселення.

Посилалась на те, що ОСОБА_1 не будучи власницею квартири АДРЕСА_2 чинить їм перешкоди в користуванні даною квартирою, а саме замінила в дверях кухні та кімнатах замки, перешкоджаючи таким чином у доступі до користування квартирою як житлом, так і власністю.

Тому просили суд постановити рішення, яким зобовязати ОСОБА_1 не чинити їм перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_2.

Ухвалою суду від 03 грудня 2010 року провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ЧКОБТІ про зобовязання зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26 грудня 2003 року закрито.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 лютого 2011 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача ЧКОБТІ про визнання недійсним договору довічного утримання задоволено в повному обємі.

Визнано договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 09 жовтня 2009 року недійсним.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 судові витрати понесені ОСОБА_1 при зверненні до суду та які складаються із судового збору та витрат на ІТЗ в сумі 128 грн. 50 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю та житлом шляхом вселення відмовити повністю.

На дане рішення суду ОСОБА_3, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на предмет його скасування з постановленням нового рішення про задоволення їх позовних вимог, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити.

Апелянти вважають, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з постановленням нового рішення виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги про визнання недійсним договору довічного утримання укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 09 жовтня 2009 року, не являючись стороною в даному договорі.

Встановлено, що договір довічного утримання між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено після рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 23 вересня 2009 року, яким договір довічного утримання укладений 26 грудня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Будь-яких перешкод на час укладення договору довічного утримання між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 09 жовтня 2009 року не було.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення сторонами (стороною) вимог які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦПК України.

ОСОБА_1 не подано належних доказів про те, що договір довічного утримання між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09 жовтня 2009 року було укладено з недодержанням зазначених вимог ст. 203 ЦК України.

Ст. 388 ЦК України передбачено підстави для витребування майна від добросовісного набувача.

Крім того відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Однак ОСОБА_1 не заявлялися позовні вимоги ні про витребування майна (ст. 388 ЦК) так і про визнання за нею права на спірну квартиру. (ст.392 ЦК).

Суд зазначеним обставинам не дав належної оцінки внаслідок чого безпідставно задоволив позовні вимоги щодо визнання договору довічного утримання недійсним. Тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Суд обґрунтовано відмовив в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю та житлом шляхом вселення, оскільки позивачами за зустрічним позовом не доведено належними доказами факту вчинення їй відповідачкою перешкод в користуванні власністю відповідно до укладеної між ними угоди від 09 жовтня 2009 року.

З врахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2011 року в частині визнання недійсним договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та в частині стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат, скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору довічного утримання укладеного 09 жовтня 2009 року, відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: