Броварський міськрайонний суд Київської області
м.Бровари Справа № 2 -102/2011 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарі Самогран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 632 800 грн. 00 коп., процентів в сумі 140 418 грн. 32 коп. та судових витрат.

Свій позов обґрунтовує тим, що 04 липня 2008 року сторони уклали договір позики, оформлений у формі розписки, відповідно якого відповідач взяла в борг у позивача грошові кошти в сумі 80 000 доларів. Оскільки строк повернення позичених коштів в розписці вказаний не був, ОСОБА_1 стверджує, що позику відповідач повинна повернути протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про повернення коштів.07.07.2010 року позивач надіслав на адресу відповідача письмову вимогу про повернення суми позики, однак борг ОСОБА_2 не повернула. В звязку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, пояснив, що в 2007 році продав належну йому квартиру, виручені за квартиру грошові кошти поклав на рахунок в банк, на прохання знайомої ОСОБА_3, що доводиться матірю відповідачу, позивач надав в борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 80 000 доларів для придбання останньою квартири.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснила, що договір позики між сторонами був оформлений у вигляді розписки, так як в розписці не зазначений термін повернення грошових коштів позичальнику, відповідач зобовязана повернути позичені кошти протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги, тобто до 07 серпня 2010 року та сплатити проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ за кожен місяць користування грошима до дня їх повернення.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала в повному обсязі, пояснила, що надана суду позивачем розписка являє собою лише її проект, так як відповідач мала намір позичити у відповідача грошові кошти, яких їй не вистачало для придбання квартири, але тітка відповідача ОСОБА_6 в останній момент позичила, суму, якої не вистачало, тому необхідності позичати гроші у позивача вже не було, чим пояснюється і відсутність підпису останньої на проекті розписки.

Допитаний в судовому засіданні на стороні позивача свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що зі слів позивача йому відомо, про те, що матір відповідача ОСОБА_3 мала намір позичити в ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 80 000 доларів США для придбання квартири своїй доньці ОСОБА_2 Свідок зазначив, що він особисто проводив обмін грошових коштів, належних позивачу, в долари США, засвідчив, що бачив, як позивач та ОСОБА_3 заходили до нотаріальної контори, однак при переданні грошових коштів ОСОБА_7 присутній не був.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, свідка, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов необґрунтованим таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує розпискою, з якої вбачається, що 04.07.2008 року ОСОБА_2 взяла в борг в ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 80 000 доларів в присутності свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, який погоджується з позикою. Однак, як встановлено судом, на розписці відсутній підпис ОСОБА_2, який би підтверджував факт передачі зазначених коштів позивачем відповідачу.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно мала намір позичити в ОСОБА_1 грошові кошти для придбання квартири, проте в останній момент нині покійна, ОСОБА_6, тітка відповідача, дала в борг відповідачу кошти, яких не вистачало для придбання житла, тому необхідності укладати договір позики у відповідача з позивачем вже не було.

Як вбачається з пояснень представник відповідача, дійсно був підготовлений був проект розписки, який власноручно написала ОСОБА_2, але це був лише проект, що підтверджується відсутністю підпису позичальника на розписці.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно ч.2 ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_7, допитаного в судовому засіданні на стороні позивача, так як останньому відомо про факт укладення позики між сторонами саме з слів позивача, крім того свідок не був присутній при переданні грошових коштів, тому не може стверджувати, що така позика фактично була проведена , пояснення свідка є вираженням його особистої думки і не може бути беззаперечним доказом по справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином суд прийшов до висновку, що позивач обгрунтовує свій позов виключно розпискою, що є лише її проектом, підпис позичальника ОСОБА_2, який засвідчував би отримання коштів останньою у позивача ОСОБА_1- відсутній, будь-яких інших доказів укладення між сторонами договору позики, ОСОБА_1 суду не надав, в тому числі доказів того, що він позичав суму в доларах США, так як в розписці не конкретизовано - грошову суму в яких саме доларах позичає в останнього ОСОБА_2М, в поясненнях позивача та свідка маються розбіжності та суперечності, а саме з рахунку якої саме банківської установи позивач знімав грошові кошти, в якому розмірі та в якій валюті, будь-яких доказів, які свідчили про те, що позивач відчужив квартиру і що кошти від її продажу зберігаються в банківській установі позивач суду не надав, крім того будь-яких клопотань про допит свідків, в присутності яких, нібито, укладено договір позики, стороною позивача суду заявлено не було.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 1047 - 1049, ч.2 ст.1051 ЦК України, ст.ст.60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 632 800 ( шістсот тридцять дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп., суми процентів в розмірі 140 418( сто сорок тисяч чотириста вісімнадцять) грн. 32 коп. відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча суддя Г.О. Білик