АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/8180/11 Справа № 22ц-7669/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

27 жовтня 2011 року колегія судців Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Деревянка О.Г.,

суддів: Красвітної Т.П.Черненкової Л.А.,

при секретарі Горлаковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування власністю та вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1, відповідач є власником другої частини квартири. Оскільки ОСОБА_2 не впускає її в квартиру, позивачка просила суд зобовязати відповідача усунути їй перешкоди в користуванні квартирою та вселити її в квартиру, стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування власністю та вселення - задоволені частково. Зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні ОСОБА_3 житловою квартирою №1 в будинку №42 по вул. Ватутіна у м. Синельникове Дніпропетровської області та надати їй ключі від даної квартири; Вселити ОСОБА_3 в належну їй на праві спільної часткової власності квартиру№1 в будинку №42 по вул. Ватутіна у м. Синельникове Дніпропетровської області, зобовязавши ОСОБА_2 передати їй ключі від зазначеної квартири; Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення, яким у задовольнити позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 27.04.1985 року перебували у шлюбі. Шлюб з відповідачем розірвано 17.07.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. (а.с.8-9) 17 вересня 2004 року позивачкою укладено шлюб з ОСОБА_4 (а.с.7 зворот)

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності (САА № 308570) від 24.11.2003 року є власниками по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2, (а.с.11)

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.11.2003 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є власниками по ? частині квартири АДРЕСА_2, (а.с.10)

Відповідно до вимог ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ст.. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може у бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист праї людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 48 Закону України "Про власність", який втратив чинність з 20 червня 2007 року на підставі Закону України від 27 квітня 2007 року № 997-У "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України").

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Таким чином, задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_3 щодо усунення перешкод у користуванні власністю, а фактично вселенні, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач чинить перешкоди позивачці в користуванні квартирою.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що рішення суду, яким позивачці усунуто перешкоди у користуванні квартирою, а також вселено в квартиру є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи відповідача зазначені в апеляційній скарзі, а саме про те, що він не визнає права позивачки на 1 / 2 частину спірної квартири, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки судове рішення про визнання приватизації незаконною відсутнє.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи, а саме щодо не проживання позивачки в квартирі, в силу вищевикладеного не є підставою для відмови у задоволенні позиву та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.209,218,303,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: