АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: стягнення аліментів Доповідач Колтунова А.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Колтунової А.І.,

суддів : Міненкової Н.О., Ларенка В.І.,

при секретарі Моторній Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 травня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, визнання шлюбу недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за період з 19 березня 1987 року по 2063 рік, просила повернути їй дошлюбне прізвище «Бакланова», у звязку з чим стягнути з відповідача 30000 доларів США на оформлення документів, а також 100000 доларів США у відшкодування моральної шкоди.

Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача 2 млн. фунтів стерлінгів за невиконання зобов»язань у шлюбі, повернути їй всі фотографії, визнати шлюб недійсним.

Відповідач позовні вимоги не визнав.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 травня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, визнання шлюбу недійсним, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 грудня 1987 року до 19 березня 1996 року (а.с. 132, 135).

Шлюб розірваний в органах Дзержинського відділу реєстрації актів громадянського стану м.Харкова на підставі обопільної заяви сторін.

Із свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що після розірвання шлюбу позивачу було залишено прізвище, взяте у шлюбі - «Благонравова», яке пізніше вона змінила на «Старовецька».

При такому положенні колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що правові підстави для покладення на відповідача обов»язку сплатити витрати на зміну прізвища позивача, відсутні.

Правильним колегія суддів вважає і рішення суду в частині відмови в позові ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів.

У відповідності з вимогами ст. 32 КпШС України, діючого на період розірвання шлюбу сторонами, ст. 76 СК України, після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу, або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги, і якщо її колишній чоловік (дружина) може надавати матеріальну допомогу.

Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка (дружини) під час шлюбу.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1, як на період припинення шлюбно-сімейних відносин з відповідачем, так і на момент розгляду справи, є працездатною, інвалідом у встановленому порядку не визнана.

При такому положення колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив позивачу у стягненні аліментів з відповідача за період з 1987 року по 2063 рік.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 2 млн. фунтів стерлінгів за невиконання зобов»язань у шлюбі, то суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що вони не засновані на наявних у справі доказах.

Позивачем не надано даних, що свідчили б про те, що між нею та відповідачем існувала угода, у відповідністю з якою вони, як подружжя, взяли на себе зобов»язання щодо компенсації моральної шкоди у випадку неналежного виконання зобов»язань у шлюбі.

Правильними є висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення суми у відшкодування моральної шкоди, визнання шлюбу недійсним.

Шлюб розірваний за обопільною згодою сторін в органах РАГСа, у звязку з чим відсутні правові підстави до визнання його недійсним, рівно як і до стягнення 100000 доларів США у відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені а апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

Колегія суддів не вбачає підстав до скасування рішення суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, ч.1 ст. 314, ст. 315, ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 травня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя

Судді -