АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Пищиди М.М., Кіктенко Л.М.,

при секретарі - Коляді О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Дніпропетровська міська рада, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення факту сумісного проживання однією сімєю, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на частину земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 у липні 2009 року звернувся до суду із позовом, в якому просив суд встановити факт сумісного проживання однією сімєю з ОСОБА_3 з червня 2002 року по травень 2007 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки по вул. Прибережній, 4-з у м. Дніпропетровську, а також визнання права власності на частину земельної ділянки.

Позивач посилався на те, що, що він і ОСОБА_3 проживали однією сімєю з червня 2002 року, при цьому шлюб у встановленому законом порядку не реєстрували. 19 лютого 2004 року у них народився син ОСОБА_6. Спільно вони придбали земельну ділянку по вул. Прибережній, 4-з у м. Дніпропетровську, на якій спорудили фундаментні блоки та будівельний житловий вагончик, оформили проект відведення електрики. Відносини з відповідачкою погіршилися наприкінці 2006 року, а сімейні стосунки припинено 18 травня 2007 року. Зазначену земельну ділянку відповідачка продала ОСОБА_4 08 червня 2006 року.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2011 року у задоволенні позовних вимог про встановлення факту сумісного проживання однією сімєю, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на частину земельної ділянки відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що 31 січня 2002 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_7, яка діяла на підставі доручення від імені ОСОБА_8, квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 31 січня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованому в реєстрі за № 1-43.

За договором дарування квартири від 19 грудня 2002 року, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, а 26 грудня 2002 року було укладено угоду про розірвання цього договору дарування.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 11 березня 2003 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_1.

А 30 квітня 2003 року ОСОБА_11 продала ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0601 га по вул. Прибрежній, 4-з у м. Дніпропетровську за 1900 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 30 квітня 2003 року, посвідченого нотаріально.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

08 червня 2006 року ОСОБА_12 продала ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0601 га по вул. Прибрежній, 4-з у м. Дніпропетровську, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 08 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 902 (т. 2 а.с.а.с. 7, 8).

Рішенням Виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради № 551 від 20 липня 2007 року, ОСОБА_4 було дозволено будівництво житлового будинку та господарських будівель по вул. Прибрежній, 4-з у м. Дніпропетровську.

За рішенням Виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради № 271 від 22 травня 2009 року, ОСОБА_4 було дозволено будівництво гаражу розміром 6,50 Ч 5,0 м. по вул. Прибрежній, 4-з у м. Дніпропетровську.

Врахувавши вказані обставини, і те що земельна ділянка була придбана у 2003 році в період дії КЗпШС України, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання цього нерухомого майна спільною сумісною власністю, а тому посилаючись на вимоги СК України відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони проживали однією сімєю та вели спільне господарство є безпідставними. Позивачем не надано достовірних та належних доказів того, що між ним і відповідачкою склалися усталені сімейні відносини, притаманні подружжю. В матеріалах справи відсутні докази того, що сторони мали спільний бюджет, вели сумісне господарство. Факт того, що позивач є батьком спільної з відповідачкою дитини не є достатнім доказом спільного постійного проживання однією сімєю. Наявні в матеріалах справи докази свідчать лише про періодичні зустрічі сторін.

Крім того, посилання позивача на ч.1 ст.74 Сімейного кодексу України в мотивуванні своїх майнових претензій на спірну земельну ділянку, судом не може бути прийнято до уваги, оскільки на час виникнення спірних правовідносин, 30 квітня 2003 року, діяв Кодекс про шлюб та сімю України від 1969 року, а Сімейний кодекс України набув чинності з 01 січня 2004 року. Таким чином, укладання відповідачкою договору купівлі-продажу земельної ділянки 30.04.2003 року, не створило для ОСОБА_2 майнових прав щодо неї й відчуження спірної ділянки не порушило права позивача.

В звязку із чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, передбачені ст..309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307,308, 315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: