__________________________________________________________________
Справа № 2-3209/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2011 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Крецу М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_1 до приватного підприємства "Віп Сервіс К" про скасування наказу про звільнення, про поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати на час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Приморського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду, в подальшому уточнивши позовні вимоги з позовом до приватного підприємства "Віп Сервіс К" про скасування наказу про звільнення, про поновлення на посаді секретаря ПП "Віп Сервіс К", стягнення середньої заробітної плати на час вимушеного прогулу, посилаючись на наступні обставини.

ОСОБА_1 працювала в ПП "Віп Сервіс К" з 03 березня 2008 року на посаді секретаря. Згідно довідки №131 Жіночої консультації №1 м. Одеси ОСОБА_1 станом на 15.05.2009 р. була зі строком вагітності 24-25 тижнів. Наказом №9 від 08 травня 2009 року ОСОБА_1 було звільнено з 08 травня 2009 року з посади секретаря ПП "Віп Сервіс К".

Прокурор Приморського району м. Одеси у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з тих підстав, що ОСОБА_1 було звільнено незаконно і що вона має бути поновлена на посаді секретаря ПП "Віп Сервіс К".

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, а також обставини, зазначені в позовній заяві. При цьому пояснила, що будучи вагітною зі строком 24-25 тижнів, її звільнили з посади секретаря ПП „Віп Сервіс К.

Представник відповідача ПП „Віп Сервіс К позовні вимоги не визнав. Наголошував на тому, що ОСОБА_1 звільнена з посади секретаря на підставі наказу №9 ПП "Віп Сервіс К" згідно чинного трудового законодавства України, за чергове запізнення, а саме 08.05.2009 року на 45 хвилин, відмовившись при цьому на вимогу директора написати пояснення стосовно цієї обставини. Після цього ОСОБА_1 було оголошено та вручено копію наказу №9 ПП "Віп Сервіс К" про звільнення, який вона відмовилась підписати. Також представник відповідача посилався на те, що директор підприємства не знав про вагітність ОСОБА_1, адже стосовно своєї вагітності вона ніяких довідок не надавала і цього також не було видно за зовнішніми ознаками.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, повно та всебічно з"ясувавши обставини, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в ПП „ВІп Сервіс К з 03 березня 2008 року на посаді секретаря.

Наказом №9 від 08 травня 2009 року ОСОБА_1 було звільнено з посади секретаря 08 травня 2009 року згідно п.п. 3,4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин.

Відповідно до ч. 6 ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Судом встановлено, що на час звільнення ОСОБА_1 знаходилась у стані вагітності зі строком 24-25 тижнів, що підтверджується довідкою №131 від 05 травня 2009 року, виданою жіночою консультацією пологового будинку №5.

Доводи ОСОБА_1 про те, що директору ПП „Віп Сервіс К на момент її звільнення було відомо про її вагітність, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Так, відповідно до оглянутих в судовому засіданні пояснень головного бухгалтера ПП „Віп Сервіс К - ОСОБА_2 від 22.06.2009 р. вбачається, що остання особисто вмовляла директора ПП „Віп Сервіс К не звільняти ОСОБА_3 до її виходу в декретну відпустку.

До пояснень представника відповідача про його необізнаність щодо вагітності ОСОБА_3 суд відноситься критично та погоджується з доводами ОСОБА_3, що відповідач припустив грубе порушення законодавства України про працю.

Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, ОСОБА_1 була звільнена в період вагітності та директору ПП „Віп Сервіс К було про це достеменно відомо.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно роз'ясненням, визначеним в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення" № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, відповідно до ст.8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 3, 21, 43, 45, 55 Конституції України, людина, її життя і здоров"я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Права людини є невідчужуваними та непорушними. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Як вбачається зі ст.ст.94 ч.1, 95, 115 КЗпП, ст.ст. 1-3, 15, 24 ЗУ "Про оплату праці", встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Основна заробітна плата встановлюється, у тому числі, у вигляді окладів. Вона не може бути нижчою встановленого законодавством мінімального розміру заробітної плати, нижче якого не може проводитися оплата за виконану роботу. Оплата праці проводиться в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов"язань щодо оплати праці. Заробітна плата виплачується працівнику регулярно у робочі дні у строки, які встановлені колективним договором, але не менше двох разів на місяць, через проміжок часу, який не може перевищувати шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" передбачено, що норми і гарантії оплати праці, визначені законодавством для працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, є мінімальними державними гарантіями і тому при договірному регулюванні вони не можуть бути порушені. У будь-якому випадку оплата праці при виконанні працівником місячної /годинної/ норми праці не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати.

Згідно з ч.3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає спір.

Ст. 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З огляду на наведене й враховуючи вимоги норм й приписів трудового законодавства України, суд приходить до висновку про припущення чисельних порушень при звільненні ОСОБА_3, що обумовлює можливим визнання таких дій незаконними й поновлення її на займаній посаді ПП „Віп Сервіс К із стягненням з них на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка згідно нескладних арифметичних розрахунків склала 726 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст. 3,21,43,45,55 Конституції України, ст.ст. 10,11,15,27,31,60,61, 79,88,208,209,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст. 40, ч. 1 ст.94, 95,115,184,235,236 КЗпП України, ст.ст. 1-3,15,24 Закону України „Про оплату праці, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судове рішення №14 від 18 грудня 2009 р., п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1994 р.,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Віп Сервіс К" про скасування наказу про звільнення, про поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати на час вимушеного прогулу задовольнити.

Скасувати наказ Приватного підприємства "Віп Сервіс К" №9 від 08 травня 2009 року про звільнення з посади секретаря Пейчевої Олени Іванівни за п.п. 3,4 ст. 40 КЗпП України.

Поновити на посаді секретаря Приватного підприємства "Віп Сервіс К" ОСОБА_1.

Стягнути з Приватного підприємства "Віп Сервіс К" на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в період з 08 травня 2009 року по 12 червня 2009 року тривалістю 26 робочих днів у сумі - 726 гривень 70 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом..

Суддя Ю.Б. Свячена