Справа №22-ц-2470/11 Суддя-доповідач - Кононенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2011 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Кононенко О.Ю.

суддів - Семеній Л.І., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Приватної фірми «Валентина»

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 28 листопада 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватної фірми «Валентина» про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 28 листопада 2011 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПФ «Валентина» на користь ОСОБА_1 180000 грн. боргу за договором позики, 52248 грн. 06 коп. процентів за користування позикою, 30780 грн. інфляційних збитків, 10859 грн. 18 коп. 3% річних, 1700 грн. повернення сплаченого судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ПФ «Валентина», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 При цьому зазначає, що наданою позивачкою розпискою не підтверджений факт отримання від неї грошових коштів ПФ «Валентина».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача директора ПФ «Валентина» ОСОБА_2, представника відповідача ПФ «Валентина» - ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, представників позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_5, які заперечували проти скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2008 ОСОБА_1 надала у позику ПФ «Валентина» в особі директора ОСОБА_2, грошові кошти в сумі 180000 грн. на строк один рік.

Відповідач своїх зобовязань за вказаним договором не виконав, позику не повернув.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що факт отримання позики ПФ «Валентина» підтверджується розпискою, наданою директором фірми.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Як вбачається з матеріалів справи, у позивачки наявна розписка, яка містить відомості про передачу позичальнику - ПФ «Валентина» 10 жовтня 2008 року від останньої позики в сумі 180000 грн. та строк, у який позичальник зобовязувався повернути позику (а.с.9). Проте, зобовязання за договором до цього часу не виконані.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача обумовленої в договорі позики суми боргу та санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України.

Доводи апелянта про те, що позивачкою у розписці зроблено дописку про передачу нею коштів ПФ «Валентина», що свідчить про фальсифікацію документу, на правильність висновку суду про наявність підстав для задоволення позову не впливають, оскільки відповідачем не спростовано зміст боргового документу і тієї обставини, що зазначена розписка була написана на підтвердження існування боргу саме перед позивачкою.

Крім того, в порушення вимог ст. ст.10, 60 ЦПК України, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 заволоділа вказаним документом протиправно, або підробила його.

Посилання ПФ «Валентина» у апеляційній скарзі на те, що правочин з боку відповідача вчинений неповноважною особою та, що при укладенні договору позики не була дотримана письмова форма, передбачена п.2 ч.1 ст.208 ЦК України, в силу ст. 204 ЦК України самі по собі не тягнуть його недійсності, а з відповідними вимогами до суду першої інстанції відповідач не звертався.

Інші доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, висновку суду також не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватної фірми «Валентина» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 28 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набрала законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: