Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/495/11 Головуючий у 1-й інст. Митюк
Категорія 46 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Котік Т.С.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та своє утримання за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2010 року, -

встановила:

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та кошти на своє утримання по 300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Заочним рішенням Ружинського районного суду від 08 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального права та неповне дослідження судом обставин справи, просить рішення в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини змінити, зменшивши їх розмір до 250 грн. щомісячно. Рішення в частині стягнення аліментів на утримання позивачки просить скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначив, що суд не взяв до уваги його майновий стан, оскільки він не працює, не має на праві власності будь-якого майна, від якого може отримувати дохід, та найближчим часом може бути призваний до лав Збройних Сил України.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, але їх мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /ч. З ст. 181, ч. 2 ст. 182 СК України /.

Статтею 24 Закону України Про Державний бюджет на 2011 рік встановлено прожитковий мінімум для дитини віком до шести років з розрахунку на місяць, починаючи з 01.01.2011 року - 816 грн. В подальшому, починаючи з квітня 2011 року даний розмір неоднократно збільшується.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 17.07.2009 року по 05.10.2010 року /а.с. 3-4, 17/. ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні /а.с. 5, б/. Позивачка проживає у будинку своїх батьків, не працює, оскільки доглядає за малолітньою дочкою /а.с. 7, 8/. ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 13/, та є працездатним.

Задовольняючи позов про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 400 грн., суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачка має право на їх отримання та потребує такої допомоги, оскільки не працює. В свою чергу, відповідач є працездатним, інших боргових зобовязань не має, аліментів на утримання інших дітей не сплачує. Отже, відповідач не тільки може, але і зобов'язаний виконувати свої батьківські обов'язки по утриманню дочки, а не перекладати цей тягар на державу. Такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, та відповідає встановленим фактам.

Апелянтом не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що він проживає з батьками, не має будь-якого майна, не може працювати, та платити аліменти на утримання дитини по 400 грн. щомісячно.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому, право на таке утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи вказані норми закону, фактичні обставини справи та матеріальне становище відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 не має можливості утримувати позивачку до досягнення дитиною трирічного віку. За таких обставин, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2010 року скасувати в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання. Ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді