_____________________________________________________________________________
Справа№1512/2-1115/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2011 року, Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Літвінової І.А.

секретар судового засідання Ганєв А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Приватне підприємство Ріелт-Класікпро стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з зазначеним позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на свою користь грошові кошти у розмірі 23 775 (двадцять три тисячі сімсот сімдесят пять) гривен в еквіваленті 3000 (три тисячі) доларів США. Позивач обґрунтовує заявлені вимоги відмовою відповідача повернути грошові кошти, які були передані відповідачу в якості авансу за придбання належній ОСОБА_3 квартири. При цьому посилається на те, що договір купівлі-продажу квартири не був укладений внаслідок відмови банку в видачі ОСОБА_2 кредиту.

Під час розгляду справи сторони неодноразово намагались вирішити питання мирним шляхом, однак не знайшли узгоджень в істотних умовах мирової угоди, відмовившись від взаємних поступок.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обґрунтування до них. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 визнала, що отримала від ОСОБА_2 грошову суму в зазначеному позивачем розмірі. Повернути не змогла в звязку з тим, що грошима розпорядилась на свій розсуд, потративши на власні нужди. Однак просила відмовити позивачу у задоволені позовних вимог, в звязку з тим, що вважає себе постраждалою внаслідок невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань по придбанню квартири. Послалась, що після підписання попередньої угоди з позивачем, вона розірвала договір оренди, квартиранти виселились, квартиру до зниження цін на нерухомість їй так і не вдалось продати, вона втратила довіру перед агентствами нерухомості, в звязку з чим ОСОБА_3 вважає, що саме вона є постраждалою від дій позивача. При цьому заявила, що позивач повинна сплатити їй штрафні санкції, відшкодувати моральну шкоду та сплатити 25 тисяч доларів США, як упущену вигоду. Але зустрічних позовних вимог не заявляла, тому вимоги ОСОБА_3 не були предметом судового розгляду. Судом було розяснено право ОСОБА_3 звернутись до суду в установленому порядку за захистом прав, свобод та інтересів, які вона вважає порушеними чи невизнаними.

Представник третьої особи - Приватного підприємства Ріелт-Класікв судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, оцінивши надані ними та дослідженні у судовому засіданні докази, встановив:

В травні 2008 року ОСОБА_2 вирішила придбати у власність квартиру, з цією метою вона звернулася до Приватного Підприємства Ріелт-Класік.

27 травня 2008 року між позивачкою та ПП Ріелт-Класікбуло укладено договір доручення, відповідно до якого ПП Ріелт-Класікприйняло на себе обов'язок по проведенню всіх необхідних і достатніх дій, пов'язаних з відчуженням об'єкта нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належала на

праві приватної власності ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - Шакіна) ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 10 листопада 2006 року.

28 травня 2008 року між ПП Ріелт-Класік, яке діяло від імені ОСОБА_2, та відповідачкою, укладено договір про передачу авансу. На підставі даного договору, ПП Ріелт-Класікпередало, а відповідачка прийняла грошову суму в еквіваленті 500 (п'ятсот) доларів США.

Повна вартість об'єкту нерухомості, який позивачка хотіла придбати у власність складала в еквіваленті 60000 (шістдесят тисяч) доларів США.

16 червня 2008 року між ОСОБА_2 та відповідачкою був укладений Додаток до договору про передачу авансу від 28 травня 2008 року та відповідно до п. 1.1. вказаного договору, позивачка передала, а відповідачка прийняла додатково ще 12125 (дванадцять тисяч сто двадцять п'ять) гривень що в еквіваленті складало 2500 (дві тисячі п'ятсот) доларів США.

Згідно з п. 1 вищезазначеного Договору повна сума авансу складала 14550 (чотирнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят) гривень, що в еквіваленті на той час складало 3000 (три тисячі) доларів США за курсом Національного Банку України (4,85 гривен за/1 долар США).

Однак всупереч домовленостям, договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладений не був.

ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 з вимогою повернути кошти, які були передані, як аванс за квартиру, однак ОСОБА_3 відмовилась виконати зазначену вимогу ОСОБА_5

Суд прийшов до висновку, що право ОСОБА_2 було порушеним та підлягає судовому захисту.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Суд вважає встановленим, що сума яку отримала відповідачка у даному разі була авансом, виходячи з того, що авансом (фр. avance) або передоплатою є грошова сума, яку при наявності

двох зустрічних зобов'язань боржник за грошовим зобов'язанням передає своєму кредитору до початку виконання зустрічного майнового зобов'язання.

Аванс і завдаток - це терміни, які позначають різні за своєю суттю юридичні дії, хоча і мають загальні ознаки. Різниця полягає в тому, що при невиконанні договору сторона, відповідальна за порушення, втрачає завдаток (якщо відповідальним є одержувач завдатку, він повертає його в подвійному розмірі). До авансу таке правило не застосовується. Крім того, на відміну від завдатку аванс передається тільки в якості виконання зобов'язання, але не як знак укладення договору.

При невиконанні зобов'язань аванс підлягає поверненню. Хоча аванс, як і завдаток, служить доказом укладення договору, але, на відміну від завдатку, не є способом забезпечення його реального виконання, оскільки при невиконанні зобов'язання він підлягає поверненню і не більше того, тому всякий попередній платіж вважається авансом, якщо в письмовій угоді сторін договору прямо не вказано, що цей платіж є завдатком.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири в установленому законом порядку між сторонами не укладено, передана ОСОБА_2 відповідачу сума є авансом, який підлягає поверненню позивачці у цьому ж розмірі.

У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак суд на вимогу позивача визначає суму до стягнення без урахування індексу інфляції, та трьох процентів річних від простроченої суми, враховуючи курс долара США на день звернення позивача до суду. Позивач на свій розсуд розпорядився наданим йому законом правом

та відмовився від вказаних зобовязань та у судовому засіданні просив провести стягнення без відповідних нарахувань.

Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем зобовязань в добровільному порядку позивач поніс додаткові витрати по сплаті державного мита у розмірі 238 гривен і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 гривен.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 213, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 533, 570, 625, 1212 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт: КМ 549741, виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 23 775 (двадцять три тисячі сімсот сімдесят пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт: КМ 549741, виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 238 (двісті тридцять вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт: КМ 549741, виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Літвінова І. А.