Справа № 2-2593/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

01 липня 2011 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Вакарчук В.С.,

за участю:

прокурора Падалюк Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом прокурора м. Кременчука в інтересах держави в особі Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництвудо ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та скасування державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор м. Кременчука 28 січня 2010 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом в інтересах держави в особі Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництвудо ОСОБА_2 про дострокове розірвання угоди, звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та скасування державної реєстрації.

В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що 06 грудня 2004 року між Полтавським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву та відповідачем ОСОБА_4 була укладена кредитна угода, згідно якої відповідач отримав цільовий кредит в сумі 82035 грн. терміном повернення 30 років на будівництво (реконструкцію) житла в АДРЕСА_1.

Для забезпечення своєчасного повернення кредитних коштів було укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_4 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_2.

В порушення вимог кредитної угоди відповідач не сплачував суму наданого кредиту та відсотків за користування ним, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 7010,28 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2010 року, яке вступило в законну силу розірвано кредитну угоду № 526 від 06 грудня 2004 року, укладену між Полтавським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництвута ОСОБА_4.

Ухвалою колегії судів судової палати у цивільних справах апеляційного суду полтавської області від 14 грудня 2010 року справа в частині позовних вимог про звернення в рахунок погашення заборгованості за кредитною угодою, стягнення на квартиру АДРЕСА_2 направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Прокурором м. Кременчука та Полтавським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву26 січня 2011 року, 07 лютого 2011 року та 03 березня 2011 року подано до суду заяви, в яких уточнені позовні вимоги.

Просили суд в рахунок погашення суми зобовязання за кредитною угодою № 526 від 06 грудня 2004 року, відсотків за користування кредитом, пені на загальну суму 70406,87 грн. задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом передачі Полтавському регіональному управлінню Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництвуправо власності на квартиру АДРЕСА_3. Просили також визнати за Полтавським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву право власності на квартиру АДРЕСА_4 та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказану квартиру.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача повністю підтримали уточнені позовні вимоги про звернення стягнення за предмет іпотеки, посилалися на обставини, викладені в поданих до суду заявах.

Відповідач ОСОБА_4 не заперечуючи обставини, викладені в поданих до суду позовних заявах, просив суд надати час для мирного врегулювання спору та погашення суми ним боргу в позасудовому порядку.

ОСОБА_5 в судове засідання неодноразово не зявилася, будучи повідомлена судом про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши прокурора, пояснення представника позивача, пояснення відповідача ОСОБА_2, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 06 грудня 2004 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитну угоду № 526, за умовами якої відповідачу було надано кредит у сумі 82035 грн. на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 70,3 кв.м. згідно з проектом за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з п. 2.7. кредитної угоди плата за користування кредитом встановлена у розмірі 3 % річних суми зобовязань за кредитом.

Також судом встановлено, що 26 грудня 2006 року між відповідачем ОСОБА_4 та позивачем укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого згідно з кредитною угодою від 06 грудня 2004 року № 526 позивач надав відповідачу кредит на будівництво квартири за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 82035 грн. терміном повернення 30 років з 06 грудня 2004 року по 05 грудня 2034 року з відсотковою ставкою по кредиту 3 % річних суми зобовязань за кредитом та для забезпечення своєчасного виконання зобовязань за кредитною угодою відповідач ОСОБА_4 передав в іпотеку позивачу квартиру АДРЕСА_5, придбану за рахунок коштів кредиту.

Відповідно до ст. 37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Судом встановлено, що згідно з п. 3.2.2. договору іпотеки від 26 грудня 2006 року сторони передбачили право позивача у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем основного зобовязання, звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки, в томі числі шляхом передачі позивачу права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, передбаченому Законом України Про іпотеку.

Відповідно до ст. 36 Закону України Про іпотекувстановлено позасудове врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Стаття 20 Закону України Про заставувизначає час і підстави звернення, а також стягнення на заставлене майно та передбачає, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави, а частина 1 статті 21 цього Закону надає лише право сторонам визначити інший, ніж з публічних торгів порядок реалізації заставленого майна.

Тому предметом позову до відповідача може бути звернення стягнення на майно.

Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Стаття 589 вказаного Кодексу визначає правові наслідки невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, зокрема, право звернення стягнення на предмет застави. Згідно зі статтею 590 вказаного Кодексу звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом та не оспорювалося відповідачем в судовому засіданні, ОСОБА_4 має загальну заборгованість за кредитною угодою № 526 від 06 грудня 2004 року в розмірі 70406,87 грн.

Також судом встановлено, що згідно з п. 5.2.2. кредитного договору, його сторони передбачили, що неповернення суми кредиту надає фонду право застосовувати процедуру накладення стягнення на заставлене майно згідно з договором про іпотеку.

Крім того, згідно з п. 4.2.6. кредитної угоди передбачено, що позивач зобовязаний звільнити та передати у належному стані в місячний термін надане житло у разі дострокового розірвання цієї угоди.

За таких обставин, враховуючи, що рішенням суду, яке вступило в законну силу, кредитна угода № 526 розірвана, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги прокурора м. Кременчука в інтересах держави в особі Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву підлягають задоволенню, необхідно в рахунок погашення основного зобовязання за кредитною угодою № 526 від 06 грудня 2004 року, відсотків за користування кредитом, пені на загальну суму 70406,87 грн. задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом передачі Полтавському регіональному управлінню Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництвуправо власності на квартиру АДРЕСА_3 та визнати за фондом право власності на АДРЕСА_6.

У звязку з визнанням права власності на спірну квартиру за фондом в порядку звернення стягнення на заставлене майно необхідно скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на АДРЕСА_7.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги прокурора м. Кременчука в інтересах держави в особі Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву задовольнити.

В рахунок погашення основного зобовязання за кредитною угодою № 526 від 06 грудня 2004 року, відсотків за користування кредитом, пені на загальну суму 70406,87 грн. задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом передачі Полтавському регіональному управлінню Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництвуправо власності на квартиру АДРЕСА_3.

Визнати за Полтавським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_4 за реєстраційним номером 16095150, номер запису 20122 в книзі 149.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави державне мито в сумі 704 грн. 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко