АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-8411/2011 р.
Категорія: договірна
Головуючий 1 інст. - ГлібкоО.В.
Доповідач - Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Яцини В.Б.

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Коршун І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2011

року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсними довіреності та договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсною довіреність на розпорядження автомобілем НОМЕР_1 2004 року випуску, а також - біржовий договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу, реєстраційний номер 02590 від 01.12.2009 року, укладений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7, а також - зобов'язати ОСОБА_7 повернути цей автомобіль у власність сторонам, а ОСОБА_5 - повернути ОСОБА_7 100 грн.

На обґрунтування позову послався на те, що даний автомобіль був придбаний сторонами під час спільного шлюбу, а після звернення позивача про поділ спільного майна подружжя позивачка без його згоди цей автомобіль продала, тобто спірний договір не відповідає вимогам ст. 65 СК України і тому відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України є недійсним.

Відповідач ОСОБА_5 не заперечуючи, що спірний автомобіль був придбаний у спільному шлюбі з позивачем, позов не визнала з тих підстав, що він був придбаний нею за свої особисті кошти. На підтвердження цього послалася на нотаріальну заяву ОСОБА_3 від 20.08.2005 року, в якій той надавав згоду відповідачці продати цей автомобіль на свій розсуд і вказував про те, що цей автомобіль був придбаний на її особисті кошти і не є спільною власністю подружжя.

Інші відповідачі позов також не визнали, посилаючись на те, що спірна угода була укладена відповідно до діючого законодавства.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2011 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням. ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим судом були порушені та неправильно застосовані норми матеріального права.

При цьому він сказав, що у своїй нотаріально оформленій згоді на відчуження автомобіля, яка надавалася у звязку із передачею цього авто тещі, він помилково зазначив про те, що спірний автомобіль був придбаний на особисті кошти відповідачки і не є спільною власністю подружжя, а належних і допустимих доказів з цього приводу відповідачка суду не надала. Крім того, на день укладення спірного договору купівлі- продажу позивачка у звязку із розглядом іншої справи про поділ спільного майна подружжя була повідомлена про те, що він 22 вересня 2009 року у нотаріальному порядку заявив про те, що вважає цей автомобіль спільною власністю подружжя і відізвав свою згоду на його продаж, оскільки дізнався про те, що спірний автомобіль переданий не тещі, а третій особі, інших письмових доказів про згоду позивача на укладення спірного договору матеріали справи не містять.

У своїх запереченнях проти скарги ОСОБА_5 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи скарги - безпідставними, на підставі чого просить скаргу відхилити, а рішення суді залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились у судове засідання, відповідно до ст. 303 . ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом правильно встановлено, що відповідно до біржового договору купівлі- продажу транспортного засобу № 02590 від 01.12.2009 року ОСОБА_5 продала ОСОБА_6 автомобіль НОМЕР_1 2004 року випуску. 22.09.2009 року ОСОБА_3 заперечував проти продажу його дружиною ОСОБА_5 вказаного автомобілю, придбаного у період шлюбу на спільні кошти подружжя. У зв'язку з чим просив вважати зміст раніше поданої заяви про згоду на продаж вказаного автомобіля, посвідчений нотаріусом 20.08.2005 року не дійсним. На день укладення спірного договору до канцелярії УДАІ ГУМВС України в Харківській області заява ОСОБА_3 від 22.09.2009 року не надходила.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що заява ОСОБА_3 від 22.09.200 року про відзив своєї заяви від 20.08.2005 року про згоду на продаж автомобіля та про належність його своїй дружині не має правового значення, крім того, він змінив свою позицію у цьому питанні у звязку зі спором про поділ спільного майна подружжя, який на той день вже розглядався у районному суді.

Оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування змісту своєї заяви від 20.08.2005 року про те, що спірний автомобіль був придбаний на особисті кошти відповідачки і не є спільною власністю подружжя, це свідчить про спростування відповідачкою презумпції спільної сумісної власності на майно, придбане під час спільного шлюбу подружжя,, яка викладена у ч. 2 ст. 60 СК України, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 01.12.2009 року, що містяться у ч. З ст. 65 цього ж Кодексу та ч. 4 ст. 369 ЦК України.

При цьому мотиви, з яких була зроблена заява позивача від 20.08.2005 року правового значення для її дійсності не має.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, а доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують, тому з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 319-323, 325, 327 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак на протязі 20 днів після набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: