РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2011 року справа № 2-1718/11

Харківський районний суд Харківської області

у складі головуючого судді Савченко Г.М.

при секретарі Ямщиковій М.Ю.

розглянув у судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4, третьої особи приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання дійсним спадкового договору, визнання недійсним заповіту та визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 в якій просить захистити її порушене цивільне право власності, визнати дійсним спадковий договір, укладений 04.06.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в звязку з чим визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на житловий будинок №6 по пров. 1-го Травня в с.Рогань Харківського району Харківської області в порядку спадкування за спадковим договором від 04.06.2008 року після смерті баби ОСОБА_7, померлої 07.03.2010 року, визнати нікчемним заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 07.03.2008 року, зареєстрований в реєстрі за №316, за яким ОСОБА_7 заповідала все належне їй на час смерті майно ОСОБА_6.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що житловий будинок №6 по пров. 1-го Травня в с.Рогань Харківського району Харківської області зареєстрований за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори 22.08.1986 року, р.№2-2641. В даному будинку вона фактично проживала разом зі своєю родиною та бабусею ОСОБА_7 з 1999 року, що підтверджується актом комісії у складі депутатів Роганської селищної ради від 22.03.2010 року, зареєстрована в жилому будинку з 03.12.2001 року. Бабуся ОСОБА_7 була похилого віку та тяжко хворіла. Останні два роки через хворобу ніг не виходила із будинку, не могла здійснювати самостійно догляд за собою та потребувала сторонньої допомоги. З бабусею ОСОБА_7 вона проживала однією родиною, надавала їй допомогу, доглядала за нею та ремонтувала будинок. 07.03.2010 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Роганською селищною радою, актовий запис №52. Після її смерті спадкоємцями першої черги за законом є вона, ОСОБА_1, за правом представлення після смерті батька ОСОБА_8, померлого 28.10.2007 року, який був сином спадкодавця, та відповідачі по справі ОСОБА_4, як син спадкодавця та ОСОБА_3, за правом представлення після смерті батька ОСОБА_9. За життя ОСОБА_7 складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 22.12.2005 року, зареєстрований в реєстрі за №7, за яким вона все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, заповідала їй, ОСОБА_1. Крім того 04.06.2008 року між нею та ОСОБА_7 було укладено спадковий договір, згідно якого вона зобовязалася проживати спільно з ОСОБА_7 до її смерті та здійснювати догляд за нею, проводити необхідні ремонтні роботи в будинку, сплачувати комунальні послуги, а після її смерті набуде право на житловий будинок №6 по пров. 1-го Травня в с.Рогань Харківського району області. Даний договір складено в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11. За станом здоров'я ОСОБА_7 не змогла підписати текст |правочину спадкового договору, а тому в її присутності та за її дорученням договір підписала ОСОБА_12. Після смерті ОСОБА_7 вона звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у звязку з тим, що спадковий договір між нею та спадкодавцем було укладено в простій письмовій формі і не посвідчено нотаріально, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за спадковим договором. Крім того нотаріусом їй було повідомлено про наявність в спадковій справі заповіту, складеного ОСОБА_7 07.03.2008 року на імя ОСОБА_6, який є онуком спадкодавця. Позивач вважає, що в звязку з тим, що її бабуся ОСОБА_7 проживала спільно з нею, вона здійснювала за нею належний догляд, проводила ремонт будинку, сплачувала комунальні послуги, що підтверджується письмовими доказами, а саме: актами депутата Роганської селищної ради, актом комісії у складі з депутатом Роганської селищної ради, будинковою книгою, тобто нею були виконані всі вимоги, вказані у спадковому договорі, її цивільне право порушено не можливістю оформлення спадкових прав, а також вважає, що заповіт, складений на імя ОСОБА_6 є нікчемним.

В судове засідання з'явилися позивач, представник позивача, які підтримали позовні вимоги, відповідач ОСОБА_6, представник відповідача ОСОБА_6, які проти позову заперечували, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5, яка проти позову не заперечувала, самостійних вимог до суду не заявила.

В судове засідання не зявилися відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, про день розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Від ОСОБА_3 надійшла письмова заява, в якій він вказав, що позов визнає та просить розглядати справу за його відсутності.

Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, третю особу приватного нотаріуса ОСОБА_5, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок №6 по пров. 1-го Травня в с.Рогань Харківського району Харківської області зареєстрований за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори 22.08.1986 року, р.№2-2641. В даному жилому будинку ОСОБА_1 разом зі своєю родиною та бабусею ОСОБА_7 проживає з 1999 року, що підтверджується актом комісії у складі депутатів Роганської селищної ради від 22.03.2010 року, а з 03.12.2001 року ОСОБА_1 зареєстрована в даному жилому будинку, що підтверджується записом в будинковій книзі та відміткою про реєстрацію в паспорті.

ОСОБА_7 померла 07.03.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Роганською селищною радою, актовий запис №52.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_1, за правом представлення після смерті батька ОСОБА_8, померлого 28.10.2007 року, який був сином спадкодавця, та відповідачі по справі ОСОБА_4, як син спадкодавця та ОСОБА_3, за правом представлення після смерті батька ОСОБА_9.

За життя ОСОБА_7 складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 22.12.2005 року, зареєстрований в реєстрі за №7, за яким вона все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, заповідала позивачу ОСОБА_1.

Також за життя ОСОБА_7 04.06.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7

Укладено в письмовій формі спадковий договір, згідно якого позивач ОСОБА_1 зобовязалася проживати спільно з ОСОБА_7 до її смерті та здійснювати догляд за нею, проводити необхідні ремонтні роботи в будинку, сплачувати комунальні послуги, а після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_1 набуде право власності на житловий будинок №6 по пров. 1-го Травня в с.Рогань Харківського району Харківської області. Даний договір складено в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13. За станом здоровя ОСОБА_7 не змогла підписати текст правочину спадкового договору, а тому в її присутності та за її дорученням договір підписала ОСОБА_12.

Відповідно до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувана) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувана.

За змістом цієї статті предметом спадкового договору може бути будь-яке майно відчужувача, як нерухоме та і рухоме, яке не виключене з цивільного обороту. Спадковий договір має елементи відчуження бо передбачає перехід до набувача права власності на майно відчужувача. Але в момент укладання спадкового договору до набувача не переходить право власності на майно відчужувана та не відбувається передача майна. За договором набувач зобовязується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і тільки в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Оскільки при укладанні спадкового договору до набувача не переходить право власності на майно відчужувача, суд вважає, що момент укладення спадкового договору не повязується з державною реєстрацією, як вказано в ст. 640 ЦК України.

Згідно ч.1, ч.2 ст.1303 ЦК України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа; набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.

Відповідно до ст.1304 ЦК України спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Договір від 04.06.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 відповідає вимогам до спадкового договору. Договір укладено в письмовій формі, за договором набувач ОСОБА_1 зобовязалася проживати спільно з відчужувачем ОСОБА_7 до її смерті та здійснювати догляд за нею, проводити необхідні ремонтні роботи в будинку, сплачувати комунальні послуги, а після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_1 набуде право власності на житловий будинок №6 по пров. 1-го Травня в с.Рогань Харківського району Харківської області.

Даний договір складено в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13. За віком та за станом здоровя ОСОБА_7 не змогла зявитися до нотаріуса для нотаріального посвідчення спадкового договору і не змогла підписати текст правочину спадкового договору, а тому в її присутності та за її дорученням договір підписала ОСОБА_12.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_7 вона знала тривалий період часу, за життя ОСОБА_7 часто відвідувала її за місцем проживання останньої та спілкувалася з нею. ОСОБА_1 дійсно проживала разом з ОСОБА_7, опікувалася та доглядала за нею. ОСОБА_7 дуже хвилювалась за сімю ОСОБА_1, а тому вирішила укласти з ОСОБА_1 спадковий договір. За станом здоровя ОСОБА_7 не змогла підписати текст договору, а тому в її присутності та за її дорученням вона підписала спадковий договір. Умови договору ОСОБА_1 виконані в повному обсязі.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_13 також підтвердили факт підписання договору ОСОБА_12 на прохання ОСОБА_7 в їх присутності, а також підтвердили, що ОСОБА_1 дійсно постійно до смерті ОСОБА_7 проживала з ОСОБА_7, здійснювала за нею догляд, проводила поточні ремонтні роботи в будинку, сплачувала комунальні послуги та пояснили, що вони також особисто допомагали ОСОБА_1 у догляді за померлою.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; якщо фізична особа у звязку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Таким чином на підставі досліджених доказів судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_7 домовилися щодо усіх істотних умов спадкового договору і відбулося повне виконання договору ОСОБА_1, але сторона договору ОСОБА_7 за віком і за станом здоровя не змогла зявитися до нотаріуса для нотаріального посвідчення спадкового договору та згідно свідоцтва про смерть померла 07.03.10р., а тому після її смерті втрачена можливість нотаріально посвідчити спадковий договір.

Згідно ч,2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Положенням ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

При розгляді справи судом не встановлено підстав нікчемності правочину, зміст правочину не суперечить Конституції України, ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Приймаючи до уваги те, що сторони ОСОБА_7 та ОСОБА_1 досягли домовленості про всі суттєві умови спадкового договору передбачені ст. 1302 ЦК України, здійснилось повне виконання договору ОСОБА_1, але цей договір нотаріально не посвідчений та на теперішній час через смерть ОСОБА_7 втрачена така можливість, суд, згідно ст.15, ч.2 ст.16, ч.2 ст. 220 ЦК України, вважає за необхідне захистити цивільне право власності ОСОБА_1 та визнати дійсним спадковий договір, укладений 04.06.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в звязку з чим визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №6 по пров. 1-го Травня в с.Рогань Харківського району Харківської області в порядку спадкування за спадковим договором від 04.06.2008 року після смерті баби ОСОБА_7, померлої 07.03.2010 року.

Крім того за життя ОСОБА_7 складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 07.03.2008 року, зареєстрований в реєстрі за №316, за яким ОСОБА_7 заповідала все належне їй на час смерті майно відповідачу у справі ОСОБА_6. Цей заповіт не підписано ОСОБА_7, а підписано сторонньою особою.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 07.03.2008р. в своєму офісі в с.Рогань Харківського району нею посвідчено довіреність та заповіт ОСОБА_7 на імя ОСОБА_6 Текст заповіту та довіреності, які були складені нею від імені ОСОБА_7 та посвідчені 07.03.2008 року на імя ОСОБА_6 При складанні заповіту та довіреності ОСОБА_7 була схвильована, за станом здоровя не могла тримати в руці авторучку та не могла самостійно виконати підпис в тексті заповіту і в тексті довіреності. Підписи в тексті заповіту і в тексті довіреності за ОСОБА_7 виконані сторонньою особою. Нотаріусом в заповіті та в довіреності зазначено причини, з яких текст не може бути підписаний особою, яка його вчиняє, а саме, що ОСОБА_7 хвора, розписатися не може у звязку з фізичною вадою.

Згідно ч.2 ст.1307 ЦК України заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемний.

Враховуючи викладене, на підставі ч.2 ст.1307 ЦК України, суд вважає за необхідне визнати нікчемним заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 07.03.2008 року, зареєстрований в реєстрі за №316, за яким ОСОБА_7 заповідала все належне їй на час смерті майно ОСОБА_6.

Керуючись ст.ст. 10,11, 82, 88, 130, 208, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України;

ст.ст.15, 16, 207, ч.2 ст.220, 1302, 1303, 1304, 1305, 1307 ЦК України;

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Захистити цивільне право власності ОСОБА_1 та визнати дійсним спадковий договір, укладений 04.06.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в звязку з чим визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №6 по пров. 1-го Травня в с. Рогань Харківського району Харківської області в порядку спадкування за спадковим договором від 04.06.2008 року після смерті баби ОСОБА_7, померлої 07.03.2010 року.

Визнати нікчемним заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 07.03.2008 року, зареєстрований в реєстрі за №316, за яким ОСОБА_7 заповідала все належне їй на час смерті майно ОСОБА_6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Г.М. Савченко