Справа № 2-3476/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2011 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Гапонова А.В.,

при секретарі - Євсеєнко К.Ю.,

за участю: позивачки-відповідачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача-позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обєднану цивільну справу за позовами:

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1,

ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1,-

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду надійшла обєднана цивільна справа за позовами: ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1; ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та пояснила, що вона з відповідачем перебувала в юридичному шлюбі з 2005 року по 2010 рік. В період шлюбу, в 2006 році вони з чоловіком придбали квартиру АДРЕСА_1. Грошей їм частково не хватало, тому вони оформили кредит. При укладанні договору купівлі-продажу, в договорі був вказаний лише її колишній чоловік. Гроші на придбання квартири були сімейні, бо й вона й її чоловік постійно працювали. Вона не може сказати, що батько її чоловіка,після продажу своєї квартири допомагав їм грошима.

Представник позивачки позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що у нього та його батька була двокімнатна квартира, яку вони продали. Частину грошей забрав батько та придбав себе квартиру, а частину грошей віддав йому. На ці гроші вони з дружиною придбали спірну квартиру. Просить відмовити його колишній дружині у задоволенні позову, оскільки вважає, що спірна квартира була придбана не за сімейні кошти, а за кошти, які йому надав батько з продажу квартири.

Представник відповідача первісний позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити, задовольнив зустрічний позов.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в юридичному шлюбі з 2005 року по 2010 рік.

Згідно ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Сторони 24.05.2006 року придбали квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6-7, 34-35). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу, спірну квартиру було придбано за 68 580 гривень.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу (а.с.41) 25.04.2005 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 продали належну їм квартиру за 24 516 гривень.

16.06.2006 року ОСОБА_5 придбав іншу квартиру (а.с.45).

Згідно вимогам ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень…

З наведений вище доказів вбачається, що відповідач-позивач ОСОБА_3 разом зі своїм батьком продав належну їм спільну квартиру за 24 516 гривень, після чого батько відповідача-позивача ОСОБА_3 придбав квартиру для себе за не встановлену судом суму, та як вказує відповідач-позивач ОСОБА_3 надав йому гроші для придбання квартири, яку він придбав за 68 580 гривень.

Суд вважає, що відповідач-позивач ОСОБА_3 не довів, що спірну квартиру він купив за гроші, що надав йому батько після продажу їх спільної квартири, тому в задоволенні його позову, вважає вартим відмовити.

Таким чином, суд вважає доводи позивачки-відповідачки ОСОБА_1 доведеними в судовому засіданні, що квартира була куплена за сумісні гроші подружжя, тому її позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Враховуючи, що в матеріалах цивільної справи (а.с.1, 2) є квитанції про сплату судового збору та витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 812 (вісімсот дванадцять) гривень 15 копійок, ці судові витрати необхідно стягнути з відповідача-позивача на користь позивачки-відповідачки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 сумісним майном подружжя.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 812 (вісімсот дванадцять) гривень 15 копійок.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 13.10.2011 року.

Суддя ОСОБА_6