Справа № 2-4383/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2011 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.

при секретарі - Біжко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2009 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування (а.с.4-8).

Позивач у позовній заяві, з урахуванням уточнень, та його представник у судовому засіданні посилались на те, що 07 серпня 2009 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивачу завдано значну матеріальну шкоду, понесено витрати. Страхова компанія як відповідач шкоду не виплатила та в добровільному порядку не погоджується виплачувати будь-яку шкоду, вважаючи це протиправним позивач була вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування з страхової компанії у розмірі 49 990,00 грн. та різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 28 979,77 грн., а також відшкодування судових витрат по справі у розмірі 909, 70 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та на їх задоволені наполягала.

Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група`в судове засідання не з`явився, надали суду заперечення стосовно заявлених вимог, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що вимоги є незаконними та необґрунтованими, вважають, що дійсно 07 серпня 2009 року сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу, є страховий випадок. Проте відповідач законно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки в діях водія ОСОБА_2 з якою страхова компанія уклала договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом яких є страхування цивільно-правової відповідальності власника забезпеченого транспортного засобу, порушень вимог Правил дорожнього руху України не вбачається згідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, а навпаки, даною постановою встановлено, що пригода сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху України, який виконуючи проїзд перехрестя рівнозначних доріг, не надав дорогу автомобілю „Тайота РАV 4, який наближався до перехрестя праворуч. Вважають позовні вимоги безпідставними і просили в їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що у жодному документі вина ОСОБА_2 у даній ДТП не вказана, а тому і відповідальність за спричинену шкоду автомобілю позивача не повинна нести. Просила суд з цих підстав у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 та його представник у судові засідання не з`являлись, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2 , вивчивши матеріали даної цивільної справи, дослідивши матеріал дослідчої перевірки, адміністративний матеріал, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 2008 року між відповідачем ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ „СК „Українська страхова група було укладено договори обов`язкового та добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом яких є страхування цивільно-правової відповідальності власника забезпеченого транспортного засобу „Тайота - РАV 4, д/н НОМЕР_1 , зазначені обставини підтверджуються копією вказаних договорів (а.с. 66, 67).

Судом встановлено, що 07 серпня 2009 року застрахований автомобіль та автомобіль позивача під керуванням третьої особи ОСОБА_3 потрапили у ДТП та були пошкоджені, що підтверджується протоколом огляду автомобіля від 07 серпня 2009 року, протоколом огляду ДТП від 07 серпня 2009 року, що знаходяться у матеріалах дослідчої перевірки.

Також встановлено, що за даним фактом 26 серпня 2010 року винесено постанову, якою було відмовлено у порушенні кримінальної справи, що підтверджується копією відповідної постанови від 26 серпня 2010 року та відмовним матеріалом № 686-09, оглянутим у судовому засіданні (а.с. 42).

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2010 року водія автотранспортного засобу Тайота-Камрі, д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення.

Однак, не погодившись з даною постановою третя особа ОСОБА_3 оскаржив її в Апеляційному суді Дніпропетровської області та 28 січня 2011 року судова палата у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області винесла постанову, якою постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2010 року скасувала, а провадження у справі про визнання ОСОБА_3 винним за ст. 124 КУпАП закрити через відсутність події та складу проступку.

Встановлено, що автомобіль Тайота-Камрі, д/н НОМЕР_2 належить позивачу на прав власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що відповідно до висновку № 336636 про проведення оцінки вартості матеріальних збитків власнику автомобіля Тайота-Камрі, д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 вартість матеріальних збитків складає 78 269,77 грн. (а.с. 10-40), за винесення якого позивачем було сплачено 700 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 349 від 30 вересня 2009 року. (а.с. 41).

Судом також встановлено, що позивач звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група`з заявою про отримання страхового відшкодування. Однак листом № 09-700 від 23.10.2009 року позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з відсутністю вини страхувальника у даному ДТП.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані ст. ст. 979 998 ЦК України, положеннями Закону України Про страхування та Закону України Про захист прав споживача, інших актів законодавства України.

Так, згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про страхування`страхувальник зобов`язаний: повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про страхування`умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов`язки страхувальника.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування`страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування`здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності, щодо вимог позивача стосовно стягнення з відповідачів ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група`та ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 07 серпня 2009 року, приймаючи до уваги ті обставини, що автомобіль відповідача був застрахований у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», яка у свою чергу не виплатила кошти на ремонт пошкодженого автомобіля, а також те, що розмір завданої шкоди позивачу підтверджений відповідним висновком експерта та складає 78 268,77 грн., що разом з 700 грн. сумою сплаченою за проведення експертного дослідження складає 78 969,77 грн., а також те, що страховим платежем за полісом та договором добровільного страхування передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 25 500 гривень, франшиза 510 гривень, за кожним з договорів окремо, суд вважає за необхідне стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди, а саме: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група`на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 07 серпня 2009 року 49 990,00 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 28 979,77 грн.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 979-991, 1194 ЦК України, ст. ст. 16, 20, 26 Закону України Про страхування, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 49 990, 00 грн. ( сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень 00 копійок) страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28 979, 77 грн. ( двадцять вісім тисяч дев`ятсот сімдесят девять гривень сімдесят сім копійок) - різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група`на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 499 грн. (чотириста дев`яносто дев`ять гривень) у рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу 60 грн. (шістдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 289 грн. (двісті вісімдесят дев`ять гривень) у рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу 60 грн. (шістдесят гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровска.

Суддя Г.В. Черновськой