АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-5943 2011 р. Головуючий 1 інстанції:
Категорія:договірні Доповідач: Малінська С.М.
Рішення

іменем України

26 квітня 2011р.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

Головуючого - судді- Малінської С.М.

суддів - Даниленка В.М. , Піддубного Р.М.

при секретарі : Подпрядовій В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17 грудня 2010року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся у суд з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання права власності .

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те , що він 01 лютого 2008 року придбав транспортний засіб « ЗАЗ 110307» д/н 17884ХВ у ОСОБА_2 , від імені якої на підставі генеральної довіреності від 30.01.2008 року діяв ОСОБА_4, що підтверджується розпискою останнього в одержанні грошей за автомобіль.

В ДАІ автомобіль не зареєстрував так-як не було коштів. Для того , щоб він мав можливість користуватися автомобілем ОСОБА_4 видав йому довіреність на право керування автомобілем. Пізніше ОСОБА_2 скасувала свою довіреність ,видану ОСОБА_4, у перереєстрації автомобіля на позивача відмовилась. Позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля від 01.02.2008 року та визнати за ним право власності на вищевказаний автомобіль. Витребувати у відповідачів генеральну довіреність від 30.01.2008 року , видану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 815.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17 грудня 2010року позовні вимоги задоволено . Визнано дійсним договір купівлі-продажу автомобіля від 01.02.2008 року та визнано за ОСОБА_3 право власності на вищевказаний автомобіль. Забовязано відповідачів надати позивачу генеральну довіреність від 30.01.2008 року , видану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 815.Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з висновками суду , ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу , у якій просила скасувати рішення суду від 17 грудня 2010 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі , оскільки судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Апелянт ОСОБА_2 послалась на те , що вона надавала ОСОБА_4 довіреність тільки на керування автомобілем і пізніше у відповідності до ч.1 ст. 249 ЦК України скасувала цю довіреність , тому у ОСОБА_4 не було законних підстав для продажу її автомобіля.

Вислухавши суддю-доповідача , дослідивши матеріали справи , судова колегія вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково , рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10 ; ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

До ч. 1 ст. 249 ЦК України особа . яка видала довіреність , може у будь-який час скасувати довіреність або передоручення.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції , керуючись ст.ст. 218, 220 ЦК України, послався на те , що зібрані по справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Але з такими висновками суду погодитись не можна з наступних підстав.

Сторонами по справі не заперечувалось . що дійсно 30.01. 2008 року ОСОБА_2 видала ОСОБА_4 довіреність на автомобіль « ЗАЗ 110307» д/н 17884ХВ , яка пізніше була скасована останньою.

Дії ОСОБА_2 щодо скасування довіреності відповідають вимогам ч.1 ст. 249 ЦК України.

Пунктами 7,8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів , автобусів , а також самохідних машин , сконструйованих на шасі автомобілів , мотоциклів усіх типів , марок і моделей , причепів , напівпричепів та мотоколясок , затверджених постановою КМ № 1388 від 07.09.1998 року( надалі по тексту - Правила) , передбачено , що власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи або їх представники забовязані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення чи тимчасового ввезення на територію України , або виникнення обставин , які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника , поданою особисто , і документів , які посвідчують його особу , правомірність придбання транспортного засобу , оцінки його вартості. Правомірність придбання транспортних засобів , вузлів , агрегатів , які мають ідентифікаційні номери , підтверджується документами , скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою , виданими субєктами підприємницької діяльності , які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки , митними органами , судами , нотаріусами , органами соціального захисту населення , підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ , а також угодами , укладеними на товарних біржах.

Матеріали справи не містять жодного документу , який би відповідно до вищевказаних Правил підтверджував правомірність придбання позивачем спірного транспортного засобу. Розписка від 01.02.2008 року про сплату позивачем ОСОБА_4 коштів за автомобіль таким документом не являється (а.с.4).

Довіреність , надана ОСОБА_4 позивачу(а.с.8) надає останньому тільки право керування спірним автомобілем , а не являється підставою для реєстрації за ним права власності на автомобіль. Крім того , дана довіреність втрачає чинність з моменту скасування довіреності від 30.01. 2008 року відповідачем ОСОБА_2

Таким чином , доказів , вказуючи на наявність підстав для задоволення позову матеріали справи не містять.

Крім того , суд першої інстанції безпідставно послався на ст. 220 ЦК України , яка передбачає правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору , оскільки договір купівлі-продажу автомобіля не потребує нотаріального посвідчення .

Щодо забовязання відповідачів надати позивачу генеральну довіреність від 30.01.2008 року , видану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 815, то судом безпідставно задоволена ця позовна вимога , оскільки вищевказана довіреність на момент вирішення справи не існувала , оскільки була на законних підставах скасована ОСОБА_2

На підставі наведеного , судова колегія вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково , рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2010року скасувати , відмовивши ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10 ; 60 ; 61 ; 292 ; 294-296; 303 ; 304 ; 307,309 ;313-315 ; 317 ; 319; 325 ЦПК України , судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково .

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2010року скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення , але може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

судді :