Справа № 2-2598/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року Комсомольський районний суд м.Херсона у складі:

судді Радченко Г.А.

при секретарі Колдуновій Ю.А.,

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення авансу,

встановив:

В червні 2011 року до суду звернулась позивач з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 5581,45 грн. авансу. В обґрунтування позову посилалася на ту обставину, що між ними в квітні 2011 року була укладена усна домовленість про купівлю-продаж квартири відповідача за 18700 доларів США. З метою забезпечення цього договору вона передала відповідачу завдаток на загальну суму 700 доларів США, про що отримала від ОСОБА_3 розписку на вказану суму, що в еквіваленті до гривні становить 5581,45 грн. Згодом відповідач відмовилася продавати їй квартиру, а передану суму грошей не повертає. Вважає, що оскільки договору купівлі-продажу квартири, який би відповідав нормам закону, між ними не було укладено, то передана сума за вимогами ст.570 ЦК України є не завдатком, а авансом, та підлягає поверненню в будь-якому випадку.

В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник позивача також позов підтримав та пояснив, що фактична між сторонами була усна домовленість про продаж-купівлю квартири, тому відповідно до вимог закону передана позивачем ОСОБА_3 сума не може вважатися завдатком, а є авансом. За таких обставин не можуть застосовуватися і правила ст.571 ЦК України, а аванс підлягає поверненню стороні, яка його передала за будь-яких підстав.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно між ними була укладена усна домовленість про продаж нею квартири за 21000 доларів США до 25 травня 2011 року і позивачка запропонувала їй завдаток, щоб забезпечити виконання домовленості. Вони відмовилися від нотаріального оформлення договору завдатку, а вона надала ОСОБА_2 розписку про отримання завдатку в загальній сумі 700 грн. До сплину вказаного терміну позивач повідомила її про те, що в неї не вистачає грошей та просила знизити ціну до 18700 доларів США, на що вона не могла погодитися, оскільки вона купувала трикімнатну квартиру і їй потрібні були гроші. Оскільки саме позивач відмовилася від укладеної угоди про купівлю квартири за договірну ціну, то наданий їй завдаток не повертається. Вважає, що отримана нею від позивача сума є саме завдатком, про що записано нею в розписці.

Суд, вислухавши пояснення сторін та представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума…, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Угода про завдаток згідно норм ст.547 ЦК України повинна вчинятися у письмовій формі. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов»язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З положень ст.215 ЦК України вбачається, що нікчемний правочин це такий, недійсність якого встановлена законом і не вимагає її судового визнання.

Судом встановлено, що в квітні 2011 року між сторонами була укладена усна домовленість про продаж відповідачем позивачу квартири АДРЕСА_1, а також усний договір про видачу ОСОБА_2 завдатку ОСОБА_3 в забезпечення зобов»язання відповідача продати квартиру позивачу в загальній сумі 700 доларів США. В підтвердження вказаного договору ОСОБА_3 надала розписку 19.04.2011 року про отримання в якості завдатку 700 доларів США.

Таким чином, судом було встановлено, що при укладенні сторонами вказаної угоди про завдаток не було дотримано правил про просту письмову форму, що не заперечується сторонами і не спростовано поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків, тому це тягне її нікчемність.

Заперечення відповідача відносно того, що надану нею розписку від 19.04.2011 року треба розглядати саме як письмову форму договору завдатку, суд не може прийняти до уваги, оскільки завдаток за своєю суттю є двостороннім договором, а розписка підписана лише відповідачем, в ній не зазначена сума продажу квартири та інші обов»язкові умови договору.

Оскільки судом не було встановлено, що сума 700 доларів США, що сплачена ОСОБА_2 ОСОБА_3 в рахунок належних платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Аванс не є способом забезпечення виконання, тому сторона, яка видала аванс, має право вимагати його повернення практично у всіх випадках невиконання договору.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню 5581,45 грн., що є еквівалентом 700 доларів США, та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,88,213 ЦПК України, ст.ст.215,547,570,571 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5581 грн. 45 коп. авансу та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 56,60 грн. та ІТЗ в сумі 120 грн.

На рішення можуть бути подані апеляції протягом 10 днів з дня його ухвалення до Херсонського апеляційного суду.

СуддяОСОБА_4