Справа №22ц-579/11р.
Категорія: 67 Головуючий в І-й інстанції Ратушна В.О.
Доповідач Стародубець М.П.

Р І Ш Е Н Н Я
2011 року лютого місяця 17 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого: Стародубця М.П.
суддів: Фурман Т.Г.
при секретарі: Третьяковій І.В.
з участю прокурора: Пуляєва І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Дніпровського району м. Херсона, який діє в інтересах держави в особі ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 грудня 2008 року в справі за заявою ОСОБА_2 Ань, заінтересована особа - ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, про встановлення юридичного факту, -
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2008 року ОСОБА_2 Ань звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року, зазначаючи що у відповідності до Міжурядової угоди про направлення та прийом вєтнамських громадян на професійне навчання і роботу на підприємствах та в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року, він разом із батьками ОСОБА_2 Тау та Нгуєн ОСОБА_3 у 1990 році приїхав до України, де батьки працювали з 1990 року по 1993 року на Криворіжській взуттєвій фабриці(на даний час АТ «Комекс»). На тепер проживає у гуртожитку, розташованому за адресою: м. Херсон, вул. І.Куліка, 139/4.
Для вирішення питання про набуття громадянства за територіальним походженням йому необхідно підтвердити факт постійного проживання його батьків на території України на момент проголошення незалежності України: 24 серпня 1991 року. Просив встановити зазначений факт у судовому порядку.
Рішенням суду від 08 грудня 2008 року постановлено встановити факт постійного проживання батьків заявника ОСОБА_2 Тау, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Нгуєн ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 24 серпня 1991 року на території України.

В апеляційній скарзі прокурор Дніпровського району м. Херсона, який діє в інтересах держави в особі ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні заявленої вимоги, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заявлену ОСОБА_2 Ань вимогу, суд виходив з того, що він належним чином підтвердив факт постійного проживання його батьків на території України до 24 серпня 1991 року і цей факт має юридичне значення, оскільки з ним повязано набуття громадянства за територіальним походженням.

Проте до такого висновку суд прийшов, допустивши порушення норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення порушеного заявницею питання.

Так за змістом ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або порушення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

ОСОБА_2 Ань просив суд встановити факт постійного проживання його батьків на території України станом на 24 серпня 1991 року, від якого відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України»залежить вирішення питання про набуття громадянства України за територіальним походженням особою, яка сама чи хоча б один з її батьків, на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991р.) постійно проживали на території України, є іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство.

Пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

На думку колегії суддів, заявником не надано доказів на підтвердження того, що його батьки на законних підставах постійно проживали на території України з 1990 року.

З матеріалів справи вбачається, що заявник та його батьки є громадянами ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5.

Заявник разом з батьками знаходився на території України з 1990 року відповідно до Угоди між Урядом СРСР та Урядом ОСОБА_4 Республіки ОСОБА_5 про направлення та прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року. Метою приїзду його батьків була робота і підвищення кваліфікації на протязі пяти років. Згідно довідок, виданих Криворіжською взуттєвою фабрикою(на даний час АТ «Комекс») 02.02.2002 року, батьки заявника ОСОБА_2 Тау та Нгуєн ОСОБА_3 в період з 1990 року по 1993 року працювали на Криворіжській взуттєвій фабриці і проживав у ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після розпаду СРСР заявник разом з батьками залишився проживати в України, однак доказів про отримання дозволу на постійне проживання на території України, так само як і доказів про отримання посвідки на постійне проживання в Україні в установлених Законом України «Про імміграцію»порядку та строк, він суду не надав.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що станом на 24 серпня 1991 року заявник разом з батьками перебував на території України на законних підставах, але тимчасово.

До того ж, при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги суд, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, повинен був встановити той факт, чи подав заявник до компетентного органу зобовязання припинити іноземне громадянство письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянство (підданство) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12 ст.1 Закону України «Про громадянство України»).

Таким чином, оскільки, ОСОБА_2 Ань, будучи громадянином ОСОБА_5 не надав суду належних доказів про те, що він разом з батьками станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України, і про те, що він звернувся до органів МВС України за місцем проживання з відповідною заявою - зобовязанням про припинення громадянства ОСОБА_5 і суд зазначену обставину при розгляді даної справи не досліджував і не встановив, його висновки про те, що факт проживання на території України має для заявника юридичне значення і про те що цей факт у зазначений ним період часу підлягає встановленню судом, є помилковим.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені заявленої вимоги з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст.8 Закону України «Про громадянство України», керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровського району м. Херсона, який діє в інтересах держави в особі ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду Херсонської області від 08 грудня 2008 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_2 Ань у задоволенні заяви про встановлення юридичного факту.

Рішення набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцять днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: