Справа № 2/2506/374/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2011 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Коверзнева В.О.,

при секретарі Лєсковій О.В.,

з участю: сторін, представника позивача адвоката ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору мале приватне підприємство Промавтоматика,

в с т а н о в и в:

14.10.2010 року ОСОБА_4А (надалі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 (надалі по тексту відповідач), і уточнивши 25.01.2011 року заявлені вимоги просила:

встановити факт спільного проживання з відповідачем однією сімєю в період з 1997 року по 04.07.2003 року;

визнати право власності на майно, придбане на спільні кошти під час спільного проживання, зокрема на частину: приміщень другого поверху будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові загальною площею 146.85 м2, набутих за договором купівлі-продажу від 15.11.2002 року; приміщень другого поверху будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові загальною площею 170.1 м2, набутих за договором купівлі-продажу від 07.02.2003 року; обєкту нерухомості складу ГСМ загальною площею 25.8 м2, що знаходиться в будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові, набутого за договором купівлі-продажу від 30.01.2003 року;

розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши їй у власність 1/2 частину: приміщень загальною площею 95 м2, набутого за договором купівлі-продажу від 28.12.2006 року; приміщень загальною площею 170.1 м2, набутих за договором купівлі-продажу від 07.02.2003 року; приміщень загальною площею 146.85 м2, набутих за договором купівлі-продажу від 15.11.2002 року; приміщень загальною площею 89.1 м2, набутих за договором від 15.12.2004 року; складу ГСМ загальною площею 25.8 м2, набутого за договором купівлі-продажу від 30.01.2003 року, що знаходяться в будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові;

стягнути компенсацію вартості автомобіля ГАЗ 33023, 2006 року випуску, в розмірі 40000 грн, що складає 90% його дійсної вартості;

стягнути компенсацію вартості 1/2 частини суми внеску до статутного капіталу ТОВ МВККП ТЕДв розмірі 1500000 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що вказане майно придбано за час спільного проживання однією сімєю, а також в період шлюбу, у звязку з чим належить сторонам на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу.

05.01.2011 року відповідач подав до суду зустрічний позов, і уточнивши 23.09.2011 року заявлені вимоги просив поділити спільне сумісне майно подружжя виділивши йому у власність: нежиле приміщення площею 95 м2, набуте за договором купівлі-продажу від 28.12.2006 року та нежиле приміщення площею 89.1 м2, набуте за договором від 15.12.2004 року, загальною вартістю 472216 грн, що знаходяться в будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові. Позивачу просив виділити у власність грошові кошти за договорами депозитного вкладу від 15.11.2006 року в розмірі 78608.36 доларів США, від 20.10.2008 року на загальну суму 123843.91 доларів США та від 20.08.2009 року в розмірі 118392.06 доларів США, а всього на загальну суму 320844.33 доларів США.

Ухвалою суду від 25.10.2011 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету позову мале приватне підприємство Промавтоматика, яке предявило в суді документи про право власності на склад ГСМ загальною площею 25.8 м2, що знаходиться в будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові.

У судовому засіданні позивач свій позов підтримала і наполягала на задоволенні. Зустрічний позов не визнала. Стверджує, що не мала у власності вказаної у зустрічному позові грошової суми в розмірі 320844.33 доларів США. Вона мала орієнтовно 120000 доларів США, які з початку знаходилися на депозитних рахунках в Чернігівській філії АБ Синтез, а після закінчення строку дії договорів банківського вкладу були розміщені на депозитних рахунках в Чернігівській філії ПАТ Державний експортно-імпортний банк України. 08.07.2011 року, по закінченню строку дії договорів депозитних вкладів грошова сума в розмірі 123884.16 доларів США була знята і передана відповідачу на його прохання для погашення боргів належного йому приватного підприємства.

Після закінчення зясування обставин справи позивач подала заяву про залишення без розгляду наступних позовних вимог:

- встановлення факту спільного проживання з відповідачем однією сімєю в період з 1997 року по 04.07.2003 року;

визнання права власності на майно, придбане за спільні кошти під час спільного проживання, зокрема на частину: приміщень другого поверху будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові загальною площею 146.85 м2, набутих за договором купівлі-продажу від 15.11.2002 року; приміщень другого поверху будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові загальною площею 170.1 м2, набутих за договором купівлі-продажу від 07.02.2003 року; обєкту нерухомості складу ГСМ загальною площею 25.8 м2, набутого за договором купівлі-продажу від 30.01.2003 року, що знаходяться в будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові;

стягнення компенсації вартості автомобіля ГАЗ 33023, 2006 року випуску, в розмірі 40000 грн, що складає 90% його дійсної вартості;

стягнення компенсації вартості 1/2 частини суми внеску до статутного капіталу ТОВ МВККП ТЕДв розмірі 1500000 грн.

Представник відповідача проти задоволення заяви позивача про залишення без розгляду частини позовних вимог заперечень не висловив. При цьому він не визнав решту позовних вимог позивача та підтримав зустрічний позов.

Представник третьої особи просив відмовити в задоволенні первісного позову в частині поділу між сторонами складу ГСМ загальною площею 25.8 м2, зазначивши, що вказаний склад належить на праві власності третій особі, а не сторонам, а тому не підлягає розподілу. Щодо решти позовних вимог заінтересованості не висловив, у звязку з чим при вирішенні спору в іншій частині послався на розсуд суду.

Ухвалою суду від 26.10.2011 року заяву позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду задоволено, а заявлені нею вимоги про:

- встановлення факту спільного проживання з відповідачем однією сімєю в період з 1997 року по 04.07.2003 року;

визнання права власності на майно, придбане за спільні кошти під час спільного проживання, зокрема на частину: приміщень другого поверху будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові загальною площею 146.85 м2, набутих за договором купівлі-продажу від 15.11.2002 року; приміщень другого поверху будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові загальною площею 170.1 м2, набутих за договором купівлі-продажу від 07.02.2003 року; обєкту нерухомості складу ГСМ загальною площею 25.8 м2, набутого за договором купівлі-продажу від 13.01.2003 року, що знаходяться в будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові;

стягнення компенсації вартості автомобіля ГАЗ 33023, 2006 року випуску, в розмірі 40000 грн, що складає 90% його дійсної вартості;

стягнення компенсації вартості 1/2 частини суми внеску до статутного капіталу ТОВ МВККП ТЕДв розмірі 1500000 грн,

залишено без розгляду.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають в шлюбі з 04.07.2003 року. Під час шлюбу відповідачем було придбано: 1/2 частину нежилого приміщення другого поверху будівлі А-4 загальною площею 89.1 м2, яке набуто за договором купівлі-продажу від 15.12.2004 року, реєстровий № 6159, а також 7/300 частин нежилого приміщення другого поверху будівлі А-4 загальною площею 95 м2, яке набуто за договором купівлі-продажу від 28.12.2006 року, реєстровий № 6745, що знаходяться в будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові (а.с. 60 68). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 06.09.2011 року загальна вартість вказаних нежилих приміщень складає 472216 грн.

Відповідно до положень частини 1 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку.

У разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Таким чином, придбане відповідачем нерухоме майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Судом також встановлено, що станом на 08.07.2010 року позивач мала на депозитних рахунках відкритих в Чернігівській філії ПАТ Державний експортно-імпортний банк Українигрошові кошти на загальну суму 123884.16 доларів США, які в цей день було отримано нею у касі банку у звязку із закінченням строку дії договорів банківського вкладу. Наявність у позивача вкладів в інших банківських установах належними доказами не підтверджено.

З огляду на наведені вище положення Кодексу грошові кошти в сумі 123884.16 доларів США також являються обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Позивач у судовому засіданні стверджувала, що вказані грошові кошти 08.07.2010 року були передані нею відповідачеві для погашення заборгованості належного останньому на праві власності приватного підприємства. На підтвердження цього вона послалася лише на показання свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Втім, жодний із допитаних судом свідків не підтвердив факт передачі позивачем грошових коштів відповідачеві в їхній присутності. Вони лише повідомили, що про передачу грошових коштів та про їх орієнтовну суму їм стало відомо від позивача. У свою чергу, сама позивач надавала суперечливі пояснення з приводу часу, обставин і мети передачі коштів відповідачеві. З початку вона стверджувала, що грошові кошти були передані відповідачеві на початку вересня 2010 року, в подальшому, що 08.07.2010 року. Протягом усього часу розгляду судом спору по суті позивач стверджувала, що передала відповідачеві кошти для здійснення розрахунку з контрагентами по бізнесу, а в стадії судових дебатів заявила, що витратила кошти в інтересах сімї. Втім, як убачається з пояснень сторін, станом на липень 2010 року сторони вже припинили сімейні відносини і проживали окремо один від одного.

Зазначене дає суду підстави для висновку, що позивач намагається ввести суд в оману щодо дійсного обсягу спільного сумісного майна подружжя і приховати від поділу грошові кошти в сумі 123884.16 долара США.

З урахуванням вищевикладеного, обставин, які були доведені в суді належними і допустимими доказами; зокрема, тієї обставини, що відповідач використовує спірне нерухоме майно у своїй підприємницькій діяльності та його загальну вартість; приховування позивачем грошових коштів в сумі 123844.16 доларів США від поділу, і що еквівалент цієї суми в національній валюті України значно перевищує загальну вартість спірного нерухомого майна, суд вважає необхідним частково задовольнити обидва позови і поділити майно між сторонами таким чином:

1.) Виділити у власність відповідачу нежиле приміщення площею 95 м2, набуте за договором купівлі-продажу від 28.12.2006 року та нежиле приміщення площею 89.1 м2, набуте за договором від 15.12.2004 року, загальною вартістю 472216 грн, що знаходяться в будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові;

2.) Виділити у власність позивачу грошові кошти в сумі 123844.16 доларів США.

У задоволенні решти заявлених вимог слід відмовити обом сторонам.

Такий розподіл майна, що здійснений без дотримання принципу рівності часток подружжя та виділення позивачу у власність частки майна вартість якої значно перевищує вартість частки майна, що виділена у власність відповідача, не суперечить закону, оскільки на застосуванні такого принципу розподілу наполягав останній.

Керуючись статтями 10, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов і зустрічний позов задовольнити частково. Поділити майно, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Виділити у власність ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 123844.16 доларів США.

Виділити у власність ОСОБА_5 нежиле приміщення площею 95 м2, набуте за договором купівлі-продажу від 28.12.2006 року, реєстровий № 6745, та нежиле приміщення площею 89.1 м2, набуте за договором від 15.12.2004 року, реєстровий № 6159, загальною вартістю 472216 грн, що знаходяться в будівлі № 7 по вулиці 50 років СРСР в місті Чернігові.

У задоволенні решти відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення, в порядку встановленому статтею 294 ЦПК України.

Головуючий: