АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 34 (4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3 та

ОСОБА_4, третіх осіб ОСОБА_5

Івановича, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 та його представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_5, Акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Техномаш», про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2010 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29 січня 2010 року з вини ОСОБА_7 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний йому автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Просив суд стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 56001 грн. 44 коп., у відшкодування моральної шкоди - 1000 грн., а також судові витрати.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволені частково, на його користь з ОСОБА_7 стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 55966 грн. 44 коп., 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 569,50 грн. витрат по сплаті судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 та його представники ОСОБА_3, ОСОБА_4 ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на їх думку, суд безпідставно не залучив до участі у справі в якості співвідповідача водія ОСОБА_5, який повинен нести солідарну відповідальність з ОСОБА_7 Також судом неправомірно визнано в якості доказу по справі висновок авто-товарознавчого дослідження від 09 лютого 2010 року, оскільки його одержано з порушенням порядку, встановленого законом. Крім того, судом не звернуто увагу на обставини відчуження пошкодженого автомобіля, що позбавляє відповідача права отримати його пошкоджені деталі у встановленому порядку.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_2 просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 січня 2010 року о 13.30 год. відповідач ОСОБА_7, керуючи автомобілем «Део Сенс», державний номер НОМЕР_1, належному на праві власності третій особі ОСОБА_6, на 54 кілометрі автодороги Пятихатки - Апостолове при виконанні обгону не переконався в тому, що цей маневр буде безпечним, допустив зіткнення з належним позивачу ОСОБА_8 автомобілем «ОСОБА_10 Комбі», державний номер НОМЕР_2, під керуванням третьої особи ОСОБА_5

Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2010 року ОСОБА_7 визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КпАП України (а.с. 8).

Згідно висновку авто-товарознавчого дослідження №1619 від 09 лютого 2010 року, складеному субєктом підприємницької діяльності-судовим експертом ОСОБА_11, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу, належного позивачу, складає 75549,02грн., в тому числі: вартість ремонтних робіт 11537,95грн; вартість матеріалів 3716,44грн.; вартість деталей 60294,64грн. З урахуванням вартості утрати товарного вигляду в сумі 4657,42грн., матеріальна шкода, завдана позивачу, складає 80206,44грн.(а.с. 10-13, 14-23).

За проведення цього дослідження позивач сплатив 750грн. (а.с. 9).

На підставі полісу №ВС9980177 від 09 грудня 2009 року Акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», у якому відповідач застрахував свою цивільну відповідальність, позивачеві виплачено страхове відшкодування в розмірі 24900грн. (а.с. 94, 95-98).

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 2803-10 від 14 січня 2011 року, а також розяснень експертів, відповідач ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.п. 10.1, 14.2(в) Правил дорожнього руху України і ці порушення знаходяться в прямому причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою (а.с. 145-149, 196-201).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції стягнув з відповідача різницю між сумою спричиненої позивачеві матеріальної шкоди та виплаченим йому страховим відшкодуванням, яка становить 55966,44грн., вартість проведеного авто-товарознавчого дослідження в сумі 750грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 569,5грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн. При цьому суд виходив із доведеності вини відповідача.

Колегія суддів погоджується в цілому з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно ст.. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до засад диспозитивності цивільного судочинства, встановлених ст.. 11 цього Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Встановивши, що вина відповідача ОСОБА_7 підтверджена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, суд дійшов обґрунтованого висновку про покладення на нього цивільної відповідальності за спричинену позивачеві матеріальну та моральну шкоду.

Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як убачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_7 не надав суду належних доказів наявності вини у дорожньо-транспортній пригоді другого учасника події - третьої особи ОСОБА_5, який керував автомобілем «ОСОБА_10 Комбі».

У звязку з цим доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом вини ОСОБА_5 є безпідставними.

Відповідно до положень ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Звертаючись до суду, позивач в якості доказу на підтвердження розміру завданої йому матеріальної шкоди надав висновок авто-товарознавчого дослідження №1619 від 09 лютого 2010 року, складений субєктом підприємницької діяльності-судовим експертом ОСОБА_11

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_7 не надав суду належних доказів, які б спростовували цей висновок.

З огляду на такі обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що складений ОСОБА_11 висновок авто-товарознавчого дослідження №1619 від 09 лютого 2010 року є належним доказом у справі.

Доводи апеляційної скарги стосовно невідповідності цього висновку вимогам ст..ст. 53, 143, 144, 147 ЦПК, Закону України «Про судову експертизу», його недостовірності, завищеності розміру матеріального збитку є необгрунтованими, оскільки, як зазначено вище, висновок спеціаліста, яким по суті є наданий позивачем висновок авто-товарознавчого дослідження №1619 від 09 лютого 2010 року, не спростований іншими доказами, від проведення авто-товарознавчої експертизи відповідач відмовився.

Також безпідставні доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_7 повинен нести перед позивачем солідарну відповідальність з іншим учасником події третьою особою ОСОБА_5, який керував належним позивачу ОСОБА_8 автомобілем, оскільки, предметом даного позову є деліктні правовідносини, які виникли між ОСОБА_8 і володільцем джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_7 з приводу заподіяння шкоди, а не договірні правовідносини між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 з приводу пошкодження транспортного засобу, переданого в найм.

Крім того, згідно зі ст.. 803 ЦК України наймач зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані у зв'язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини а, як зазначено вище, суд не встановив наявність вини в діях ОСОБА_5

Проте деякі доводи апеляційної скарги відповідача заслуговують на увагу.

Так, визначаючи розмір шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки не звернув уваги на те, що позивач при визначенні цього розміру виходив із того, що отримав страхове відшкодування в сумі 24995грн., і свої позовні вимоги не уточнював, проте суд при підрахунку розміру шкоди виходив із того, що позивачеві було виплачено страхове відшкодування в сумі 24990грн.

Ця обставина призвела до того, що судом стягнуто на користь позивача на 5грн. більше, у звязку з чим рішення суду необхідно змінити в частині розміру матеріальної шкоди та зменшити цей розмір з 55966,44грн. до 55961,44грн.

Крім того, вирішуючи спір, суд в порушення вимог п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) не обговорив питання про передачу особі, відповідальній за шкоду, майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність.

Зважаючи на пояснення представника відповідача ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції щодо бажання ОСОБА_7 отримати деякі замінені автозапчастини, а саме - переднє ліве крило, решітку радіатора, радіатор, акумуляторну батарею, передню ліву фару освітлення, колегія суддів вважає за необхідне доповнити рішення суду та зобовязати позивача ОСОБА_8 після отримання ним повного відшкодування матеріальної шкоди повернути відповідачу ОСОБА_7 ці замінені автозапчастини.

В частині розміру моральної шкоди та судових витрат, який підлягає стягненню з відповідача, рішення суду не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та його представників ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2011 року змінити в частині розміру матеріальної шкоди, стягнутої з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8, та зменшити цей розмір з 55966грн.44коп. до 55961 (пятдесят пять тисяч девятсот шістдесят одна)грн..44коп.

Доповнити рішення суду абзацом наступного змісту: «Зобовязати ОСОБА_8 після отримання ним повного відшкодування матеріальної шкоди повернути ОСОБА_7 замінені автозапчастини: переднє ліве крило, решітку радіатора, радіатор, акумуляторну батарею, передню ліву фару освітлення».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_12