Справа № 22-ц-4393/11 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючий суддя Шумська Н.Л.

судді: Мацей М.М., Мусіна Т.Г.

секретар Гордій У.М.,

особи які беруть участь у справі: прокурор Ліщук Т.І., Новосад В.В., Ткач Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу управління нагляду прокуратури Львівської області на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третіх осіб- прокуратури Львівської області, ОСОБА_4 про виключення майна з-під арешту, визнання угоди дійсною та визнання права власності на автомобіль,-

в с т а н о в и л а:

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду 29.10.2010року з позовом до ОСОБА_3 про виключення майна з-під арешту автомобіля RENAULT KANGOO 2002року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, визнання за ним права власності на цей автомобіль. Позовні вимоги доповнив у заяві від 07.05.2011року, просив визнати договір купівлі-продажу автомобіля RENAULT KANGOO 2002року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебуває на обліку в РЕВ 1-го ДАІ при УМВСУ України у Львівській області з 12.07.2007року дійсним та таким, що відбувся.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2011 року позов задоволено. Звільнено з-під арешту автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2002 року випуску, колір сірий, шасі (кузов, рама) VF1FC0VBF 24683838, ТЗ фургон малотоннажний В, реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебуває на обліку в РЕВ 1-го ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області з 12 липня 2007 року. Визнано дійсним договір купівлі- продажу автомобіля марки 2002 року випуску, колір сірий, шасі (кузов, рама) VF1FC0VBF 24683838, ТЗ фургон малотоннажний В, реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебуває на обліку в РЕВ 1-го ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області з 12 липня 2007 року, який був укладений 24 липня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Визнано за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2002 року випуску, колір сірий, шасі (кузов, рама) VF1FC0VBF 24683838, ТЗ фургон малотоннажний В, реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебуває на обліку в РЕВ 1-го ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області з 12 липня 2007 року.

Рішення оскаржив прокурор відділу управління нагляду прокуратури Львівської області. Просить його скасувати, посилаючись на неповне зясування районним судом обставин справи, порушення норм матеріального права, без врахування вимог Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, затверджених Постановою КМУ від 07.09.1998року №1388, чинного законодавства. В апеляційній скарзі стверджує, що суд, задовольняючи позовні вимоги, не врахував, що довіреність на управління та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі- продажу.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів знаходить підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Рішення суду, згідно ст.213 ЦПК, повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги повністю суд першої інстанції виходив з того, що судом встановлено на підставі пояснень позивача, його представника, допитаних свідків, що 24.07.2007року між позивачем та відповідачем було укладено усний відплатний договір купівлі-продажу транспортного засобу, за умовами якого ОСОБА_3 продав а ОСОБА_2 купив спірний автомобіль RENAULT KANGOO, 2002 року випуску, колір сірий, шасі (кузов, рама) VF1FC0VBF 24683838, ТЗ фургон малотоннажний В, реєстраційний номер НОМЕР_1. Зазначений автомобіль був ввезений з-за кордону та належав ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з. Купівля-продаж відбулась без зняття з реєстрації шляхом оформлення генеральної довіреності від 24.07.2007року.

Однак, з такими висновками суду колегія суддів погодитись не може. Приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги, колегія суддів керуються Правилами державної реєстрації та обліку транспортних засобів, затвердженими Постановою КМУ №1388. Цими Правилами встановлюється єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - транспортні засоби) та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права цих власників у межах наданих їм повноважень. Державна реєстрація транспортних засобів, згідно п.3 Правил, здійснюється органами Державтоінспекції МВС з метою контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів встановленим в Україні вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням вимог законодавства, що визначає порядок сплати податків, внесення інших обов'язкових платежів, використання транспортних засобів в умовах воєнного та надзвичайного стану, а також для забезпечення їх обліку та попередження протиправних дій щодо них. Особи, які порушують ці Правила, згідно п.4, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Цим нормативним документом також чітко врегульовано порядок реєстрації транспортних засобів. Зокрема, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Термін реєстрації може бути продовжено у разі неможливості власника транспортного засобу (хвороба, відрядження, інші поважні причини) вчасно її здійснити. Експлуатація транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, а також без номерного знака "Транзит" забороняється. Таким чином, наявність реєстрації спірного автомобіля за ОСОБА_3 на час винесення оскаржуваного рішення суду свідчить про наявність його права власності на цей автомобіль.

Перереєстрація транспортних засобів (п.35 Правил) проводиться у разі зміни їх власника, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власника - юридичної особи, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичної особи, яка є власником транспортного засобу, а також кольору, марки або моделі транспортного засобу внаслідок переобладнання чи заміни двигуна або кузова, інших вузлів та агрегатів, що мають ідентифікаційні номери.

Перереєстрація транспортних засобів у разі зміни їх власника відповідно до Положення про порядок передачі державного майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.1996року №678 проводиться на підставі акта приймання-передачі транспортного засобу із зазначенням його кольору, марки, моделі, року випуску, ідентифікаційних номерів вузлів та агрегатів (далі - реквізитів), скріпленого печатками. Позивачем не було вчинено дій для реєстрації за ним спірного автомобіля, що свідчило б про його купівлю. У разі відчуження транспортного засобу (п.43 правил) транспортні засоби знімаються з обліку і у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації в межах України", номерні знаки здаються, а видаються номерні знаки "Транзит". Ця вимога, що могла б слугувати належним доказом укладення договору купівлі-продажу між сторонами, також не була дотримана.

Згідно ч.2ст.59 ЦПК обставини справи, які за законом мають підтверджуватись певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Договір, згідно ч.1ст.639 ЦК України, може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Незалежно від дотримання письмової форми договору купівлі-продажу, сторони зобовязані були виконати вимоги Положення, яке є обовязковим для застосування усіма фізичними та юридичними особами і за недотримання якого настає юридичну відповідальність. Тому відсутність реєстрації транспортного засобу за позивачем свідчить про відсутність підстав для визнання йього власником і відповідно відсутність підстав та належних і допустимих доказів укладення сторонами договору купівлі-продажу.

Крім того встановлено, що сторонами 24.07.2007року укладено цивільно-правову угоду довіреність, за якою сторони домовились, що ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які діють самостійно та незалежно один від одного, вчиняти від його імені в тому числі і договори купівлі-продажу, міни, передачі в найм (оренду) тощо, щодо належного йому на праві свідоцтва про реєстрацію т/з. Для цього ОСОБА_3 надав їм право укладати від його імені договори щодо розпорядження та користування автомобілем. Довіреність видана на 3 роки. Згідно цієї довіреності, яка не оспорюється, власник т/з передає права на вчинення певних дій від його імені, а не передає т/з. А як передбачено ст.316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

На довіреність поширюються норми щодо правочинів. Тому зміст правочину, згідно ч.1ст.203ЦК, не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3ст.203 ЦК), правочин має вчинятись у формі, встановленій законом (ч.4ст.203 ЦК), має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5ст.203 ЦК). Крім того, враховуючи принцип презумпції правомірності правочину, передбачений ст.204 ЦК, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Сторони не оспорюють довіреність, тому на підставі ст.204 ЦК, цей правочин правомірний та дійсний. Зміст довіреності свідчить, що спірний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_3, який надав право від свого імені позивачу ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_4 укладати договори, представляти його інтереси в установах та організаціях тощо. Тому законних підстав вважати цей правочин договором купівлі-продажу автомобіля колегія суддів не вбачає, волевиявлення власника ОСОБА_3 на відчуження транспортного засобу позивачу відсутнє.

Відповідно до ст.391 ЦК, на яку покликався суд при ухваленні оскаржуваного рішення, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З матеріалів справи вбачається, що позивач поряд з вимогою про визнання угоди дійсною та визнання права власності на автомобіль предявив вимогу про виключення майна (автомобіля) з-під арешту. По такій вимозі суд не вирішив питання про залучення належного відповідача, що є процесуальним порушенням, оскільки постановою від 27.04.2010року порушено кримінальну справу стосовно ОСОБА_3 за ч.3ст.28,ч.ст.201, ч.2ст.205,ч.3ст209, ч.2ст.212, ч.1,3ст.358, ч.2ст.366, ч2.3ст.364, ч.2ст.388 КК України. Автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2002 року випуску, колір сірий, шасі (кузов, рама) VF1FC0VBF 24683838, ТЗ фургон малотоннажний В, реєстраційний номер НОМЕР_1 є не лише майном особи, притягнутої до кримінальної відповідальності, а й предметом злочину, оскільки ввезений з порушенням митного законодавства, злочинним шляхом. Тому законні підстави для задоволення позову ОСОБА_7 відсутні.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 N 12 Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядкуза наявності підстав передбачених ст.309 ЦПК апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції, та ухвалює нове рішення. Такими підставами колегія суддів вважає порушення норм матеріального права, яке має місце у разі застосування закону, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню, унаслідок неправильної юридичної кваліфікації правовідносин або неправильного витлумачення закону, який хоч і підлягав застосуванню, проте його зміст і сутність сприйнято неправильно через розширене чи обмежене тлумачення (п.19 ППВС); порушення норм процесуального права, що полягає у незалученні належного відповідача по вимозі про виключення майна з-під арешту. Також колегія погоджується з доводами скарги про те, що суд першої інстанції допустив неповне зясування обставин, що мають значення по справі, недоведеність обставин, які суд вважав доведеними, що відповідно до вимог ч.1ст.309 ЦПК, є підставами для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Ухвалюючи нове рішення апеляційний суд, всебічно, повно та обєктивно оцінивши докази у справі, дійшов переконання про необґрунтованість позовних вимог та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, тому у позові відмовляє повністю.

Керуючись ст.303, п.2ч.1ст.307, ч.2 ст. 314, п.1-4ч.1ст.309, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокурора відділу управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_6 до ОСОБА_3, із залученням третьої особи прокуратури Львівської області про визнання права власності, визнання угоди дійсною, виключення майна з-під арешту відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскарженою в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Шумська Н.Л.

судді: Мацей М.М. Мусіна Т.Г.