Справа № 22-ц-4519/11 Головуючий у І інстанції Кошель Б.І.
Провадження № 22-ц/5053/11 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 13.10.2011
РІШЕННЯ

Іменем України

13 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мельника Я.С.

при секретарі: Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником автомомобіля марки «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1. 07.08.2010 року близько 20 год. 00 хв. на території СГТ «ГАЙ» її батько ОСОБА_5 керуючи вказаним автомобілем, по дорозі до власної земельної ділянки, зустрів відповідачку по справі ОСОБА_2, яка вигулювала собаку породи «німецька вівчарка» без намордника. Коли вони порівнялись, вівчарка відповідачки пригнула у вікно машини, подряпавши кігтями передні дверці авто, просунула голову та лапи до салону внаслідок чого, мати позивачки ОСОБА_6, яка сиділа в автомобілі на передньому пасажирському сидінні, злякалась та відскочила від собаки в сторону водія, вдарившись головою об дзеркало заднього виду, від чого тріснуло лобове скло автомобіля. В результаті описаних подій позивачці була завдана матеріальна шкода. Оскільки в добровільному порядку відповідачка відшкодовувати завдані збитки відмовляється, позивач просить суд у судовому порядку стягнути з відповідачки на її користь матеріальні збитки в сумі 3967 грн. 20 коп. та судові витрати по справі: витрати на авто-товарознавче дослідження в розмірі 300 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 3967 грн. 20 коп., моральну шкоду в розмірі 500 грн. та судові витрати: витрати авто-товарознавче дослідження в розмірі 300

грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 грн., поштові витрати в розмірі 69 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави державне мито в розмірі 51 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2010 року з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи те, що

07.08.2010 року близько 20 год. 00 хв. на території СГТ «ГАЙ»батьки позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на автомобілі марки «Деу Ланос», д.н.з. А10951 АХ, що ажить позивачці по справі, хали по дорозі до власної земельної ділянки, де зустріли відповідачку по справі ОСОБА_2, яка вигулювала собаку породи «Німецька вівчарка» без мордника. Коли автомобіль та собака порівнялись, вівчарка відповідачки пригнула у вікно машини, подряпавши кігтями передні дверці авто, просунула голову та лапи до салону, із-за цього, мати позивачки ОСОБА_6, яка сиділа в автомобілі на передньому пасажирському сидінні, з собачкою на руках злякалась та відскочила від собаки в сторону водія, вдарившись головою об дзеркало заднього виду, від чого тріснуло лобове скло автомобіля, чим було завдано матеріальну шкоду позивачці,яка згідно звіту про оцінку транспортного засобу №54 від 17.08.2010 року складає 3967 грн. 20 коп Даний факт підтверджується показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, матеріалами про відмову в порушені кримінальної справи №1674 від

12.08.2010 копією постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від

12.08.2010 року.

Як вбачається з матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи від 12 серпня 2010 року видно, що в автомобілі «ДЕО-Ланос» зеленого кольору на правій передній дверці є пошкодження верхнього слою фарби у вигляді подряпин на ущільнювачі скла та на зовнішній ручці дверцят. На внутрішній стороні

автомобіля виявлено пошкодження лобового скла у вигляді дев'яти тріщин, які знаходяться в різні сторони від кріплення дзеркала заднього виду .

Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 12 серпня 2010 року відмовлено порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за відсутністю складу злочину, а також вказано, що ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 154 КУпАП.

Як вбачається з протоколу №54 огляду транспортного засобу (а.с.50) виявлено пошкодження передніх правих дверцят, ущільнювач скла зовнішньої передньої правої двері, скло вітрове з зеленою полосою.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд безпідставно прийшов до висновку про задоволення позову в частині матеріальної шкоди, в звязку з тим, що на передньому пасажирському знаходилась ОСОБА_6 з собачко на руках, яка злякалася собаки та відскочила в сторону водія, вдарившись головою об дзеркало заднього виду, внаслідок чого тріснуло лобове стекло.

За таких обставин колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір матеріальної шкоди, змінивши рішення першої інстанції в цій частині.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1190 ЦК України за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини, оскільки пошкодження лобового скла автомобіля не знаходилось в причинному звязку з протиправними діями відповідачки, тому колегія вважає, що шкода завдана позивачці повинна бути відшкодована в розмірі 949 гривень 87 копійок, що становить вартість відновлювального ремонту та матеріалів, згідно звіту №54 про оцінку транспортного засобу (а.с.42).

Також, судом встановлено, що в результаті неправомірних дій відповідачки позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягала в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна - автомобіля. А тому, вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходив з положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, і при визначенні роміру відшкодування моральної шкоди суд врахував всі обставини справи, що мають істотне начення, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне іізначити розмір моральної шкоди, заподіяної позивачці у розмірі 500 грн., які підлягають .стягненню з відповідачки.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що закріплені в п.п. З, 9 постанови від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою

фізичної особи слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: приниженні честі, гідності та порушенні стосунків з оточуючими людьми. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому застосуваню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральтних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльтність) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші облставини, що мають значення для вирішення спору.

Вищевикладені обставини та досліджені в суді докази свідчать про те, що ОСОБА_3 при поданні позовної заяви та доданих до неї документів не зазначено, в чому саме полягає її моральна шкода, тобто її моральні страждання, яких вона зазнала, з чого виходила позивачка при визначенні розміру моральної шкоди та інші обставини, котрі б могли підтверджувати заподіяння моральної шкоди позивачу, в чому саме полягає протиправність діянь ОСОБА_2 3 огляду на це доводи позивача про наявність моральної шкоди, заподіяної ніби з вини відповідача, вважаються необгрунтованими.

Зазначені обставини суд першої інстанції не врахував, належної оцінки їм, у відповідності до ст. 212 ЦПК України, не дав і ухвалив рішення у порушення ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України про задоволення зявлених вимог про відшкодування моральної шкоди.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що власник автомобіля, ОСОБА_3, постійно користується автомобілем після механічного пошкодження, тому висновки суду в тому, що ОСОБА_6 зазнала душевних страждань не ґрунтуються на матеріалах справи, нею особисто не підтвердженні, а також відсутні підстави відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України про стягнення моральної шкоди.

Тому колегія суддів вважає, що в задоволенні моральної шкоди слід відмовити.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає зміненню, а в частині стягнення моральної шкоди скасуванню і позов необхідно залишити без задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2010 року в частині стягнення матеріальної шкоди змінити. Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 949 гривень 87 копійок; в частині стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в позові про стягнення моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді