Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/2562/11 Головуючий у 1-й інст. Моніч Черняхівський р/с № 2-419/10
Категорія 51 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства ДАК Хліб України Черняхівського комбінату хлібопродуктів про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою дочірнього підприємства ДАК Хліб України Черняхівського комбінату хлібопродуктів

на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 03 серпня 2011 року, - -s.

встановила:

Рішенням Черняхівського районного суду від 03 серпня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з ДП ДАК Хліб України Черняхівського комбінату хлібопродуктів на користь ОСОБА_1 1161 грн. 35 коп. заборгованості по заробітній платі., 8956 грн. 64 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку, 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з відповідача судові витрати. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП ДАК Хліб України Черняхівського комбінату хлібопродуктів, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що підприємство перебувало в стадії банкрутства, на його розрахункові рахунки було накладено арешт, внаслідок чого підприємство не могло виплатити позивачці заборгованість по заробітній платі. Також, позивачкою не надано суду жодного доказу на підтвердження спричинення їй моральної шкоди та його розміру.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія судців приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 115, 116 КЗпП України своєчасна виплата заробітної плати та проведення розрахунку при звільненні є обов'язком підприємства, установи, організації, а не його правом.

В разі невиплати з вини власника даних сум у визначений строк, підприємство повинно виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки розрахунку (ст. 117 КЗпП).

З роз'яснень, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці вбачається, що відсутність коштів у роботодавця

(фінансові труднощі підприємства тощо) не виключає його відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Встановлено, що 12.09.2007 року ОСОБА_1 звільнено з роботи, з посади техніка-лаборанта ДП ДАК „Хліб України Черняхівського комбінату хлібопродуктів за п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 3-4). В день звільнення з нею не було проведено повного розрахунку, в зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 1161 грн. 35 коп. (а.с. 14). Дана сума ніким не оспорюється.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення трудових прав ОСОБА_1 та наявність підстав для стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Доводи апелянта щодо відсутності можливості виплатити позивачці заборгованість по заробітній платі є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Також, відповідачем не надано суду доказів відсутності ОСОБА_1 в день звільнення на роботі (табель обліку робочого часу), що є обовязком роботодавця, а не працівника.

Посилання апелянта на те, що судом неправильно визначено середній заробіток за час затримки розрахунку є необґрунтованими, оскільки розрахунки проведені судом виключно на підставі документів, наданих відповідачем. Та обставина, що на підприємстві частково не збереглися бухгалтерські документи, не виключає відповідальності роботодавця за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що тривала невиплата заборгованості по заробітній платі, тобто з вересня 2007 року, погіршила матеріальний стан позивачки, змусила змінювати звичний спосіб життя, шукаючи додаткові засоби для існування, а тому визначений судом розмір моральної шкоди в сумі 1000 грн. є достатньою компенсацію моральних переживань ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства ДАК Хліб України Черняхівського комбінату хлібопродуктів відхилити.

Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 03 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: