Справа № 2-9157/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2011 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

Секретаря Ткаченко В.І.

За участю:

Представника позивача Самойленко Н.В.

Представника відповідача Євіча В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК», третя особа Приватний нотаріус ДМНО Кошляк Наталія Едуардівна, про визнання правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2011 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог послалася на те, що 30.01.2007 р. між нею та відповідачем був укладений кредитний договір № CL-302/019/2007, за яким вона отримала споживчий кредит у розмірі 21.033, 42 доларів США для оплати вартості автомобіля «Міцубісі Аутлендер». У забезпечення виконання зобов`язань позивачки за згаданим договором у той же день між нею та відповідачем був укладений договір застави № РCL-302/019/2007, предметом якого був вищезазначений автомобіль «Міцубісі Аутлендер», д/н НОМЕР_1 . Згаданий кредитний договір позивачка вважає таким, що суперечить вимогам закону, оскільки його положення, в тому числі в частині правил встановлення процентної ставки FIDR, є несправедливими та дискримінаційними, а також його укладання було наслідком застосування відповідачем нечесної підприємницької практики, оскільки його співробітники запевнили позивачку, що саме цей банк надає кредити на найвигідніших умовах, а процентна ставка за валютними кредитами є найнижчою.

З урахуванням викладеного позивачка просила суд оспорюваний кредитний договір від 30.01.2007 р. № CL-302/019/2007 визнати недійсним, застосувавши до сторін двохсторонню реституцію, внаслідок чого визнати недійсним як акцесорне зобов`язання, що наслідує юридичну долю основного, договір застави від 30.01.2007 р. № РCL-302/019/2007, та звільнити від обтяження автомобіль «Міцубісі Аутлендер», д/н НОМЕР_1 .

У судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Третя особа надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.19).

Вислухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 30.01.2007 р. між відповідачем та позивачкою був укладений кредитний договір № CL-302/019/2007, за яким остання отримала споживчий кредит у розмірі 21.033, 42 доларів США для оплати вартості автомобіля «Міцубісі Аутлендер» (а.с. 7-11).

У забезпечення виконання зобов`язань позивачки за згаданим договором у той же день між тими ж сторонами був укладений договір застави № РCL-302/019/2007, предметом якого був вищезазначений автомобіль «Міцубісі Аутлендер», д/н НОМЕР_1 (а.с. 12, 13).

Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, обґрунтовуючи свої вимоги щодо визнання спірного кредитного договору недійсним, позивачка зазначила, що його положення, в тому числі в частині правил встановлення процентної ставки FIDR, є несправедливими та дискримінаційними.

З такою позицією не можна погодитися, оскільки зазначені висновки відповідачки випливають лише з її власних суб`єктивних оцінок як боржника, зацікавленого у мінімізації свого грошового зобов`язання. Також суд приймає до уваги, що процедура визначення розміру процентної ставки з застосуванням FIDR, яка в цілому не суперечить закону, у спірних правовідносинах не застосовується, оскільки п. 3 укладеного між сторонами кредитного договору від 30.01.2007 р. № CL-302/019/2007 передбачена фіксована процентна ставка на рівні 11,49% річних (а.с. 7). Крім того, будь-який договір є згодою осіб, що його укладають, щодо розподілу прав, обов`язків та відповідних ризиків. Немає підстав вважати, що сторони спірного кредитного договору були позбавлені права при його укладанні розподілити останні саме таким чином, при цьому позивачка на такі умови кредитного договору погодилася добровільно, підписавши його без зауважень.

Доводи позивачки щодо введення її в оману відповідачем шляхом застосування нечесної підприємницької практики не можуть бути прийняті судом до уваги як такі, що не підтверджені будь-якими доказами.

За викладених обставин суд вважає за необхідне у задоволенні позову в частині визнання недійсним кредитного договору від 30.01.2007 р. № CL-302/019/2007 відмовити. При цьому не підлягає задоволенню решта позовних вимог як така, що ґрунтувалася на задоволенні позову у зазначеній частині.

Згідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати їй не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, що брали участь у справі, втім не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: