Справа №2-62/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12»квітня 2011 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Моісеєнко О.М.,

При секретарі Землюк А.П.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за позовом

ОСОБА_1

До ОСОБА_2

Про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,

Встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом з тих підстав, що 13 червня 2003 року близько 21.50 год. ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись на 325 км. автошляху Київ-Суми-Юнаківка, порушив Правила дорожнього руху, здійснив наїзд на двох велосипедистів позивача та її чоловіка ОСОБА_3 Внаслідок події останній загинув на місці, а їй були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості. З місця події водій зник, не надавши допомоги постраждалим, не викликавши машину медичної швидкої допомоги. Позивач після ДТП перебувала у небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, втрачала свідомість, потербувала медичної допомоги.

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 18 листопада 2009 року ОСОБА_2 було засуджено за ст.286 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На момент звернення до суду з даним позовом ОСОБА_2 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст.135 ч.1 КК України відносно неї.

Внаслідок того, що відповідач залишив її у небезпеці, не надав допомоги, яку він повинен був надати, не викликав машину медичної швидкої допомоги, втік з місця події, позивач відчувала та продовжує відчувати моральні страждання. На відшкодування заподіяної моральної шкоди просила стягнути з відповідача 10000 грн.

У судовому засіданні позов підтримала повністю та суду пояснила, що після події у неї значно погіршився стан здоров»я, через черепно-мозкову травму почались головокружіння, погіршився зір, стали швидко втомлюватись очі. Крім того, сама поведінка підсудного та його близьких після події також завдає їй страждань, оскільки визначену вироком суду суму матеріальної та моральної шкоди відповідач не сплачує, зухвало поводить себе відносно неї під час розгляду справи про обвинувачення його за ст.135 ч.1 КК України.

Відповідач для розгляду справи до суду не з»явився, оскільки направлений до місця відбуття покарання у вигляді позбавлення волі. У письмовій заяві до суду позов ОСОБА_1 не визнав повністю.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної справи та справи №1-25/11, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 червня 2003 року ОСОБА_2 близько 21 години 50 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухаючись у темну пору доби на 325 км автошляху Київ-Суми-Юнаківка Сумської області, порушив Правила дорожнього руху України, допустив наїзд на двох велосипедистів: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Коли після наїзду зупинився на правому узбіччі, вийшов з автомобілю та побачив, що здійснив наїзд на велосипедистів, то поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди, при цьому завідомо залишив без допомоги ОСОБА_1, яка від події отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, що потягли за собою довготривалий розлад здоровя, тобто поставив потерпілу в небезпечний для життя стан та, покинувши місце ДТП, залишив її в небезпеці. Постановою Сумського районного суду Сумської області від 4 березня 2011 року встановлена винність підсудного у скоєнні злочину, передбаченого ст.135 ч.1 КК України за даним фактом. Від кримінальної відповідальності за вище вказаним складом ОСОБА_2 було звільнено у зв»язку з закінченням строків давності (а.с.10).

Відповідно до положень ст.28 КПК України, особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, має право заявити цивільний позов до обвинуваченого. Закриття справи на підставі ст.11-1 КПК України не звільняє обвинуваченого від обов»язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду.

Внаслідок скоєння ОСОБА_2 злочину, передбаченого ст.135 ч.1 КК України відносно ОСОБА_1 остання переживала моральні страждання. Зокрема, через відношення винного до події, бо у небезпечний стан вона потрапила від його дій, однак нічого, що могло зменшити наслідки події (надання домоги, виклик швидкої, надання допомоги для лікування, тощо) відповідачем не здійснено. Подальша поведінка ОСОБА_2 після події та після засудження його судом за ст.286 ч.2 КК України не свідчить про те, що він намагається пом»якшити заподіяну шкоду. Медична допомога позивачу була надана іншими особами за короткий проміжок часу.

За наведених обставин позивач має право на відшкодування заподіяної відповідачем моральної шкоди.

Посилання позивача на те, що після ДТП у неї погіршився стан здоров»я, зокрема зір, і що наслідки травми можуть даватися взнаки у подальшому, у даному судовому засіданні суд не може вирішити, оскільки ці питання вирішені набравшим законниї сили вироком Сумського районного суду Сумської області від 18 листопада 2009 року, згідно якого ОСОБА_2 засуджено за ст.286 ч.2 КК України і на користь потерпілої від ДТП ОСОБА_1 стягнуто 2621,90 грн. заподіяної матеріальної та 80000 грн. відшкодування моральної шкоди (спр.№.1-25/11,т.3, а.с.200-204).

У даному випадку погіршення стану здоров»я позивача перебуває у прямому причинному зв»язку з діями відповідача внаслідок скоєння ним злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.

Враховуючи викладене, сума відшкодування заявленої моральної шкоди підлягає зменшенню, враховуючи наведені фактичні обставини справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213,215 ЦПК України, ст.1167 ЦК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три тисячі грн. відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі та не була присутня при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя