Справа № 2 494/ 11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 травня 2011 р. Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В., Сімбірцевій О.В.

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника позивачів ОСОБА_3, представника відповідачки ОСОБА_4- ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2010 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8.

Позивачі вказували на те, що 13 травня 2005 року загинув ОСОБА_8, який доводиться батьком позивачки ОСОБА_1 та дідом неповнолітнього ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яку останній придбав на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.1998 року у ОСОБА_9. На теперішній час вони як спадкоємці померлого за законом бажають оформити свої спадкові права, проте нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Також зазначали на те, що відповідач ОСОБА_7 злочинним шляхом заволодів квартирою ОСОБА_8, та на підставі підроблених документів продав її ОСОБА_4 Згідно з вироком апеляційного суду Миколаївської області від 28 грудня 2006 року його засуджено до позбавлення волі за вбивство ОСОБА_8 та підробку документів.

Посилаючись на незаконність укладеного правочину, просили суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 27.05.2005 р. між ОСОБА_10 і ОСОБА_4, визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_6 право власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 по ? частині квартири за кожним.

В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали вимоги позову, просили про його задоволення.

Представник відповідачки ОСОБА_4, вказуючи на безпідставність заявлених вимог, просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивачів, представника позивачки, відповідачів, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи і надані сторонами докази судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_8 Неповнолітній ОСОБА_6 його онуком. Мати неповнолітнього - донька ОСОБА_8 ОСОБА_11 померла. Позивачка ОСОБА_2 є опікуном неповнолітнього. 13 травня 2005 року помер ОСОБА_8

Як вбачається з матеріалів спадкової справи 21.01.2010 р. позивачка ОСОБА_1 подала до Другої нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 Свідоцтво про право на спадщину нотаріальною конторою не видавалося.

Згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна від 21.08.1998 року, укладеного на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі, ОСОБА_8 належала квартира АДРЕСА_2.

27.05.2005 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу на підставі підробленого паспорту громадянина України на імя ОСОБА_10 та підробленої ухвали Ленінського районного суду м.Миколаєва про затвердження мирової угоди та визнання права власності за ОСОБА_10 посвідчено договір купівлі-продажу спірної квартири між ОСОБА_10 і ОСОБА_4

Згідно вироку апеляційного суду Миколаївської області від 28.12.2006 р. відповідача ОСОБА_7 засуджено за вбивство ОСОБА_8 та заволодіння його квартирою шляхом підробки документів.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачі вказували на те, що вони є спадкоємцями за законом померлого ОСОБА_8, прийняли спадщину після його смерті, укладений договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки порушує їх права як спадкоємців, відповідач ОСОБА_7 в незаконний спосіб заволодів спірною квартирою та не мав права на її відчуження.

Відповідно до ст..330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст..388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Добросовісне придбання, відповідно до ст..388 ЦК України, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація).

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст.ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст.388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування відмовити

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська