_____________________________________________________________________________
Справа№2-5187/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2011 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі Грановському Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання угоди удаваною та визнання права власності, суд ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 березня 1998 року вона, яка діяла особисто та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

придбала у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу

ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 1286.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу, ОСОБА_3 передав ключі від квартири, а ОСОБА_1 передала йому грошові кошти за придбане нерухоме майно, вселилась з дочкою у квартиру та до нинішнього часу продовжує здійснювати відносно квартири усі повноваження власника.

ОСОБА_1 за сімейними обставинами не могла оформити вищевказану квартиру на власне імя, оскільки на той час перебувала у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_5З.Х..

У звязку з вказаним, в договорі купівлі-продажу вказано, що покупцем квартири є дочка ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, хоча фактично покупцем квартири вважає себе позивачка

ОСОБА_1, так як на той час ОСОБА_2 було 4 роки.

27 березня 1998 року позивачка зареєструвала у Комунальному підприємстві Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомостісвоє право власності на вищевказане нерухоме майно.

Через певний час після укладення договору купівлі-продажу

ОСОБА_1 виїхала до Німеччини в м. Берлін, де 05 червня 2000 року уклала шлюб з ОСОБА_5З.Х. та проживає до теперішнього часу, однак іншого житла ОСОБА_1 у власності не має.

З 25 березня 1998 року по нинішній час ОСОБА_1 сплачує комунальні послуги, зробила ремонт у вищевказаній квартирі та здійснює всі повноваження власника.

Таким чином, позивачка вважає, що договір купівлі-продажу від

25 березня 1998 року на підставі ч. 2 ст.58 ЦК УРСР, який діяв на момент його укладення, є удаваною угодою, оскільки вона вважає себе покупцем квартири АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі.

З урахуванням вказаного, позивачка просить суд поновити строк звернення до суду, визнати укладеним договір купівлі-продажу від

25 березня 1998 року, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1, ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_2 і Петрова в місті Одесі; визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 і Петрова в місті Одесі; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 і Петрова в місті Одесі.

У судове засідання представник позивачки не зявився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд розглядати справу в його відсутності ( а. с. 34).

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти задоволення позову.

Інші учасники процесу не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак причину неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення відповідачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 224 ЦК України( в редакції 1963 року), який був чинним до

1 січня 2004 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

У судовому засіданні встановлено, що 25 березня 1998 року

ОСОБА_1, яка діяла особисто та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, придбала у

ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 1286 ( а. с. 13 ).

Відповідно до умов договору купівлі-продажу, ОСОБА_3 передав ключі від квартири, а ОСОБА_1 передала йому грошові кошти за придбане нерухоме майно, вселилась з дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вказану квартиру та до нинішнього часу продовжує здійснювати відносно квартири усі повноваження власника.

Відповідач будь-які претензії щодо виконання договору купівлі-продажу до позивачки не предявляв, право позивачки на квартиру не оспорював.

27 березня 1998 року позивачка зареєструвала своє право власності на це нерухоме майно у Комунальному підприємстві Одеське міське бюро

технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості( а. с. 13-зворот).

ОСОБА_1 за сімейними обставинами не могла оформити квартиру на власне імя, оскільки на той час перебувала у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_5З.Х..

Через певний час після укладення договору купівлі-продажу

ОСОБА_1 виїхала до Німеччини в м. Берлін, де 05 червня 2000 року уклала шлюб з ОСОБА_5З.Х. та проживає до теперішнього часу.

Однак, іншого житла ОСОБА_1 у власності не має.

Той факт, що фактичним покупцем квартири є позивачка ОСОБА_1 підтверджується наявністю в неї достатніх власних коштів для придбання нерухомості та відсутності такових у її дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій на час оформлення договору купівлі-продажу виповнилося лише чотири роки.

На підставі ч. 2 ст. 58 ЦК УРСР, якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, які сторони дійсно мали на увазі.

Таким чином, суд вважає, що договір купівлі-продажу є удаваною угодою, оскільки покупцем квартири АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі є безпосередньо ОСОБА_1.

Крім того, суд вважає, що слід визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду і поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з вказаним позовом, оскільки знаходження її у Німеччині позбавило можливості їй своєчасно звернутись до суду.

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР, якщо право особи, яка звернулась до суду порушено, воно підлягає захисту.

Згідно ст. 16 УПК України, передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

З урахуванням вказаного, оцінивши усі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява законна, обґрунтована та підлягає задоволенню шляхом визнання поважною причину пропуску строку звернення до суду, поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду ; визнання укладеним 23 березня 1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі ; визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі ; визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 209, 212, 213 - 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 58, 224 ЦК України (1963 року), суд ,-

В И Р І Ш И В:

Визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду і

поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати укладеним 23 березня 1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2

Борисівною договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Рева С. В.