Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-2690/11 Головуючий у 1 інстанції: Якубіна В.Б.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого Полякова О.З.

суддів : Дзярука М.П.

ОСОБА_2

при секретарі: Винник І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про набуття права власності на 1/6 частину житлового будинку за набувальною давністю,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у 1936 році дідом позивача ОСОБА_5 та бабкою позивача ОСОБА_6 було побудовано будинок по вул.. Фізкультурній у м. Запоріжжя. Будинок був прийнятий до експлуатації і належним чином оформлений. У 1973 році ОСОБА_7 помер і власником будинку стала ОСОБА_6, яка 16.01.1976 року склала заповіт на все своє рухоме і нерухоме майно на свою доньку - ОСОБА_8, мати позивача. Після смерті ОСОБА_6 29.10.1977 р. ОСОБА_8 належним чином прийняла все заповідальне майно. Позивач зазначав, що він та його мати проживали в зазначеному будинку та сплачували комунальні послуги. Брат ОСОБА_8 - ОСОБА_9, який був інвалідом третьої групи, після спливу строку майже трьох років звернувся до суду з позовом про визнання заповіту та свідоцтва про право заповідання недійсним і визнання за ним права власності на 1/3 частину житлового будинку. Позов був розглянутий та рішенням суду за ОСОБА_9 визнано право власності на 1/6 частину жилого будинку № 19 по вул. Фізкультурній, 19 у м. Запоріжжя. Після смерті матері він прийняв та оформив спадщину на своє імя.

Позивач зазначає що, ОСОБА_9 витрат по підтриманню 1/6 частини жилого будинку не проводили. В серпні 1998 року ОСОБА_9 помер, після його смерті спадщину у розмірі 1/6 частини будинку нікім не була прийнята.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд визнати за ним право власності на 1/6 частину жилого будинку розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Фізкультурна за набувальною власністю.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2011 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст..344 ЦК України, на підставі якої позивач звернувся до суду, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років ,набуває право власності на це майно / набувальна давність /,якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року і зворотної сили не має.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вимоги ст..344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином право на звернення позивача з позовом про визнання права власності на частину будинку за набувальною давністю могло виникнути лише з 1 січня 2011 року, а він звернувся до суду в березні 2010 року.

Крім цього ,згідно до змісту ст. 344 ЦК України володіння має бути добросовісним, тобто якщо володілець не знав та міг знати про те, що він володіє чужою річчю.

Позивач весь час користуючись усім будинком , достовірно знав ,що 1/6 частина будинку рахується за іншою особою і не може належати йому на праві власності.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307,308,317ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2011 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: