АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: договірні доповідач Кірсанова Л.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П. Трішкової І.Ю.,

при секретарі Асеєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2011 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Харкові, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення договору іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2010т року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити дію договору іпотеки від 05.02.2007р. укладений між відповідачем та ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 та зареєстрованого за № 131, виключити з Державного реєстру іпотек запис № 131 від 05.02.2007р., внесений реєстратором - приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 у зв'язку з укладанням договору іпотеки від 05.02.2007р.. виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 132 від 05.02.2007р. заборону відчуження квартири № 12 у будинку № 35-і по вул. Астрономічній у м. Харкові. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.02.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, відповідно до якого було надано кредит у розмірі 50000,00 дол. США, датою остаточного повернення кредиту 05.02.2017р. Відповідно до п.З частини 1 кредитного договору, сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде фіксована процентна ставка, що складає 13,99% річних. Відповідно до умов кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього договору, а позичальник приймає кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі. Також сторони наступним чином прийшли до згоди, що в якості забезпечення всіх зобов'язань за цим договором позичальник, керуючись положенням чинного законодавства та умовами цього договору, зобов'язується передати чи/та забезпечити передачу майновим поручителем в іпотеку банку предмет іпотеки, що перебуває у власності позичальника чи/та майнового поручителя. 05.02.2007р. в забезпечення виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 Тетяною Іванівною було укладено договір іпотеки, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі № 131. Згідно умов договору іпотеки іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 в м. Харкові. Згідно умов договору іпотеки боржник зобов'язаний повністю повернути іпотекодержателю суму отриманого кредиту не пізніше 05.02.2017р. Згідно п.2.1.2.1. договору іпотеки у разі використання фіксованої процентної ставки проценти за користування кредитом встановлюється у розмірі 13,99% річних, з рахунку 360 днів в році. 06.07.2009р. до кредитного договору був укладений додатковий договір № 1, відповідно до якого на період з 05.10.2009р. до кінця строку дії кредитного договору для розрахунків процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка в розмірі 14,34% відсотків річних, тобто відбулося збільшення процентної ставки за кредитним договором, що призвело до збільшення обсягу відповідальності майнового поручителя. Відповідно до Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника. Таким чином, оскільки позивачем передано в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно в забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника, то позивач є майновим поручителем ОСОБА_6. Оскільки, договір іпотеки, укладений між позивачем та банком, містить елементи різних договорів, то він є змішаним договором, а тому для регулювання правовідносин, які виникли на підставі договору іпотеки (майнової поруки), повинні застосовуватися не тільки норми цивільного законодавства, які встановлюють умови іпотеки, але й норми ст.ст.553-559 ЦК України, які визначають порядок укладання та припинення договору поруки. Відповідач порушив приписи чинного законодавства та умови договору іпотеки, збільшив процентну ставку за кредитним договором, без годи на те поручителя, що призвело до збільшення обсягу відповідальності майнового поручителя. До договору іпотеки сторони не вносили жодних змін, що стосувалися б змін його істотних умов, зокрема, збільшення процентної ставки. Позивач ніколи не давав згоди на збільшення розміру зобов'язань, забезпечених належним йому майном. Відповідачем не були нотаріально посвідчені зміни до договору іпотеки та не здійснено державну реєстрацію змін умов обтяження нерухомого майна іпотекою в порушення Закону України «Про іпотеку». Позивач вважає, що маються правові підстави про припинення договору іпотеки в цілому.

Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, представник позивача не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача ПАТ «ОТП Банк» відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦГІК України.

Треті особи: ОСОБА_4, Приватний нотаріус Харківського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, треті особи належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутність третіх осіб: ОСОБА_4, Приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу ОСОБА_3 відповідно до ст.169 ЦПК України.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2011 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Харкові, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення вказаного договору іпотеки від 05.02.2007р..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - представник позивача ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне зясування обставин справи, просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на ті ж доводи, що і в суді першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до якого було надано кредит у розмірі 50000,00 дол. США, датою остаточного повернення кредиту 5.02.2017р. зі сплатою 13,99 процентів річних.

05 лютого 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 укладено договір іпотеки для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником його боргових зобов'язань визначених статтею 2 цього договору. Іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку трьохкімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору іпотеки від 05.02.2007р. іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну його дії: а саме: повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом тощо.

Згідно вказаного договору іпотеки від 05.02.2007р. в раізі зміни розміру боргових зобов'язань після укладання цього договору, такі боргові зобов'язання забезпечуються в їх повному розмірі.

6липня 2009 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_4 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору від 05.02.2007 року відповідно до умов якого з 05.10.2009р. до кінця строку дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 14,34% річних.

Згідно додаткового кредитного договору від 05.02.2007 року підписанням цього додаткового договору сторони висловлюють свою повну згоду з тим, що визначення порядку плати за кредит, встановлено кредитним договором. Цей додатковий договор, повністю відповідає волевиявленню сторін. Сторони цим також підтверджують, що вони повністю ознайомлені та цілком згодні з порядоком визначення плати за кредит, порядком розміру процентної ставки та окремими елементами цього порядку.

Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.І ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» підставами припинення іпотеки є: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення(втрати) переданої в іпотеку будівлі(споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції правильно та відповідно до вимог закону визнано, що не встановлено порушення законодавства при укладені додаткового договору № 1 до кредитного договору від 05.02.2007 року в частині зміни процентної ставки на 14,34% відсотків.

В зв»язку з наведеним відсутні правові підстави для припинення дії договору іпотеки від 05.02.2007р.,

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги фактично повторюють доводи позивача , наведені в суді першої інстанції та не спростовують висновків рішення суду, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Оскільки рішення районного суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Заочне ррішення Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у 20- денний термін з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді