АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 50 (1) інстанції - Ткаченко С.В.
Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

при секретарі - Євтодій К.С.,

за участю - позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Козюкової Марини Сергіївни

представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради м. Кривого Рогу Семенова Костянтина Вікторовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 (третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_8, та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина проживає з ним і знаходиться на його утриманні та вихованні. ОСОБА_8 - інвалід дитинства, потребує постійного догляду, у зв'язку із чим він позбавлений можливості працювати. Відповідач з сином не спілкується, не приймає участі у його вихованні та матеріальної допомоги не надає, тому просив суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 стягувати з відповідача аліменти на його користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття та аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трьох років, а також судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, стягнуто на його користь з ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно з 01 вересня 2009 року до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на його утримання в розмірі 1/4 усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 102 грн. та 120 грн.витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо належного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, не звернувши при цьому уваги на пояснення свідків, а також залишив поза увагою, що грошові перекази відповідачем були надіслані після його звернення до суду з позовом, а до звернення його до суду відповідач будь-якої допомоги на утримання дитини не надавала.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні, є інвалідом по захворюванню - дитячий церебральний параліч, у зв'язку з чим відвідує відділення ранньої соціальної реабілітації дітей-інвалідів.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог в частині позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_8, суд першої інстанції, обґрунтовано та у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року (зі змінами та доповненнями) дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення цієї частини позовних вимог.

Так, нормами діючого сімейного законодавства передбачена рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини та незмінність обсягу цих прав та обов'язків при розірванні шлюбу та окремого проживання дитини від батьків.

Відповідно до п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року (зі змінами та доповненнями) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки при вирішенні спору судом враховано, що ні до кримінальної відповідальності, ні до адміністративної відповідальності за ст. 184 КпАП України за невиконання нею обов'язків щодо виховання сина відповідач ОСОБА_4 на притягувалася, а також не попереджалася органами міліції про необхідність змінити своє відношення до дитини, відповідач же зверталася до Довгинцівського РВ у квітні 2009 року із заявою про притягнення позивача до кримінальної відповідальності, за те, що позивач із застосуванням погроз для життя відібрав у неї сина, неодноразово зверталася до виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради зі скаргою на дії позивача, який перешкоджає їй зустрічатися та спілкуватися із сином, тому у суду відсутні підстави для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_8.

Інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України юридичного значення для вирішення справи не мають.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Рішення суду в частині стягнення аліментів ні ким не оскаржено.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Г.О.Савіна

Судді: В.П.Турік

Л.А.Братіщева