АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-3818/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Болтуновій Л.М.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 17 листопада 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про роподіл майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна. Позивач вказував на те, що з 31 грудня 1996 року по 31 січня 2005 року знаходився з відповідачкою в шлюбі, за період якого вони придбали за договором купівлі-продажу від 21 серпня 1999 року квартиру АДРЕСА_1.

В період шлюбу відповідачка також придбала у власність за договорами дарування від 11 липня 2000 року та 11 березня 2002 року відповідно квартири 110 та 109 по пр. Перемоги,39 в м.Дніпродзержинську, а також за договором обміну від 13 серпня 2002 року - квартиру 108 в тому ж будинку.

В звязку з тим, що відповідачка була зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, було прийнято рішення про переведення квартири АДРЕСА_2 в нежиле приміщення для використання його у вигляді стоматологічного кабінету і аптечного кіоску. За спільні кошти були виконані відповідні роботи по реконструкції квартири, вартість яких, з урахуванням придбаних матеріалів складає 15 000 грн.

В 2003 році вони з відповідачкою прийняли рішення про реконструкцію квартир 108,109 по пр.Перемоги,39 в м.Дніпродзержинську під стоматологічний кабінет з організацією окремого входу і базової аптеки з їх обєднанням. За рахунок спільних коштів були проведені необхідні роботи. Витрати повязані з їх виконанням і придбанням матеріалів склали 16 000 грн. Після обєднання зазначеному обєкту була присвоєна адреса приміщення 110 по пр.Перемоги,39 в м.Дніпродзержинську.

Також в період шлюбу за спільні кошти вони придбали рухоме майно на суму 166 759 грн.

Посилаючись на те, що у добровільному порядку вони не дійшли згоди щодо поділу спільного майна, ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (з визначенням порядку користування квартирою) та на 1/2 частину приміщення 110 по пр.Перемоги,39 в м.Дніпродзержинську (з виділом йому вказаної частини в натурі), розділити рухоме майно, виділивши йому частину вказаного майна на суму 83 407 грн.

30 березня 2010 року позивач подав заяву про уточнення позову (а.с.180), де відмовився від позовних вимог в частині розподілу майна, окрім визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та стягнення з відповідачки на його користь вартості 1/2 частини вказаної квартири згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи. Також ОСОБА_2 просив розділити по 1/2 частині кошти, вкладені ним з відповідачкою в перепланування та перебудову належних відповідачці квартир 108, 109 та 110 в по пр.Перемоги,39 в м.Дніпродзержинську у відповідності з висновком судової будівельно-технічної експертизи.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 17 листопада 2010 року позов задоволено частково, виділено ОСОБА_3 в натурі квартиру АДРЕСА_1 та стягнута з неї на користь ОСОБА_2 половина вартості квартири у розмірі 67 660 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про зміну рішення в частині розподілу коштів, вкладених в перепланування та перебудову квартир 108, 109 та 110 в по пр.Перемоги,39 в м.Дніпродзержинську, як частково незаконного та необґрунтованого.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що з 31 грудня 1996 року сторони знаходилися в шлюбі, за період якого придбали за договором купівлі-продажу від 21 серпня 1999 року квартиру АДРЕСА_1.

В період шлюбу відповідачка також придбала у власність за договорами дарування від 11 липня 2000 року та 11 березня 2002 року відповідно квартири 110 та 109 по пр.Перемоги,39 в м.Дніпродзержинську, а також за договором обміну від 13 серпня 2002 року - квартиру 108 в тому ж будинку.

Належні відповідачці квартири по пр.Перемоги,39 в м.Дніпродзержинську в період з 2000 по 2003 роки були реконструйовані під стоматологічний кабінет з організацією окремого входу та базову аптеку з їх обєднанням і присвоєнням поштової адреси. Після цього сторони припинили шлюбні відносини, а в січні 2005 року їх шлюб був розірваний.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічне положення закону було закріплено й у ст.22 КпШС України, чинного на час набуття спірного нерухомого майна.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст.70 СК України.

Відповідно до ст.71 цього Кодексу майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Згідно з ч.4 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки в праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Вирішуючи питання про поділ майна набутого сторонами під час шлюбу, суд врахував викладену в заяві про уточнення позову від 30 березня 2010 року (а.с.180) згоду позивача на отримання грошової компенсації замість його частки в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, і обґрунтовано виділив вказану квартиру відповідачці, стягнувши на користь позивача половину вартості даної квартири.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про розподіл коштів, вкладених ним з відповідачкою в перепланування та перебудову належних останній квартир 108, 109 та 110 в по пр.Перемоги,39 в м.Дніпродзержинську, суд дійшов до правильного висновку про відсутність доказів щодо обсягу внесеного позивачем вкладу в зазначене майно.

Крім того, позивач не ставив перед судом питання про відшкодування понесених ним витрат на реконструкцію належного відповідачці майна, а у відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Приведені в апеляційній скарзі доводи не мають суттєвого значення для вирішення спору і висновки суду не спростовують, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам і підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 17 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

СУДДІ: