Житомирський районний суд Житомирської області
Справа № 2-872/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/вступна та резолютивна частини/

26 липня 2011 року Житомирський районний суд Житомирської області

у складі: головуючої судді - Баренко С.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лабенської Л.І., позивача, представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського центрального регіонального відділення публічного акціонерного товариства Мегабанк(далі Банк) про визнання недійсним п.3.3.4 кредитного договору, зобовязання вчинити певні дії та стягнення судових витрат,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав позов проти Банку у звязку з недійсністю п. 3.3.4 кредитного договору, неправомірністю дій відповідача щодо збільшення відсоткової ставки за користування кредитом з вересня 2008 року по березень 2011 та зобовязання останнього зробити перерахунок за цей період. Вимоги, мотивовані тим, що Банк попередньо не повідомив його про збільшення відсоткової ставки.

В судовому засіданні позов було підтримано позивачем та його представником у повному обсязі. Позивач пояснив, що жодного письмового повідомлення від Банку про розмір збільшення процентної ставки та час з якого буде діяти нова ставка він не отримував. Позивач сплачував кредит за підвищеною ставкою, оскільки був в цьому необізнаний, а у рахунках, виданих йому Банком взагалі не вказувалося нова ставка.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що позивача було належним чином (через тещу) повідомлено про збільшення відсоткової ставки за користування кредитом з 17,5 % до 25 % річних. Претензій з цього приводу ОСОБА_2 Банку не висловлював, оплачував кредит за підвищеною ставкою, зміна процентної ставки має економічне підгрунтья. Просив у позові відмовити.

Суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

Судом встановлені обставини, які відповідають зобовязальному праву.

25.02.2008 між Банком та ОСОБА_1 укладено договір № 34-05П/2008 про надання останньому готівкового кредиту в розмірі 80 000 грн., строком повернення до 24.02.2018 та сплатою 17,5 відсотків річних (а.с.7-11).

Згідно із ст.ст.627,651, 652 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту. Зміни до договору допускаються лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 3.3.4 наведеного кредитного договору передбачено, що Банк має право змінити процентну ставку за користування кредитом у разі настання подій, не залежних від волі сторін договору, які мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів кредитодавця (зокрема, зміни облікової ставки НБУ, зміни чинного законодавства, зміни конюнктури ринку тощо), повідомивши про це позичальника письмово за 7 днів до дати, з якої починає діяти нова процентна ставка.

Сторони дійшли згоди, що всі зміни та доповнення викладаються у письмовій формі та набувають чинності з моменту їх підписання ( п. 8.2 договору).

Втім твердження Банку про належне письмове повідомлення позивача щодо зміни відсоткової ставки за користування кредитом до 25% річних не знайшло свого документального підтвердження в суді. Так рекомендоване повідомлення Банку від 15.08.2008 отримала Сіневич, яка є тещею позивача.(а.с.44,45). Доводи позивача, що він з нею однією сімєю не проживає Банком не спростовані. До того ж в листі Банку без дати та номеру не зазначений день, з якого починає діяти нова ставка.

Окрім цього ст.11 Закону України Про захист прав споживачів, п. 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту(далі - Правила), затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007, банкам надано право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежних від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у звязку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку).

Відповідно до ч.5 п.3.4 цих Правил, банки зобовязані в кредитному договорі зазначити правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках, банк повинен навести (математичну залежність) між запропонованим розміром ставки до розміру ставки НБУ, а також економічно обґрунтувати збільшення процентної ставки.

Однак у повідомленні, направленому позивачеві не було наведено математичної залежності між запропонованим розміром ставки до розміру облікової ставки НБУ та обґрунтування збільшення процентної ставки за користування кредитом.

Не було Банком надано і суду ґрунтовних доказів того, що кредит надано позивачеві під процент, ставка якого є нижчою від процентної ставки за кредити, які на той час брав сам Банк, та процентної ставки, що виплачується банком по депозитах і як це вплинуло на вартість кредитних ресурсів відповідача. Доводи Банку, що ставка міжбанківського кредитування LIBOR з 3,33 % зросла до 6,44% ,на думку суду, не може бути підставою для підвищення процентної ставки позивачу, оскільки встановлена сторонами процентна ставка в 17,5 % одразу в декілька разів перевищувала процентну ставку за кредит, якій сплачував сам Банк. Зростання курсу долара до гривни, зменшення залишків коштів на кореспондентських рахунках інших банків також не може бути обґрунтуванням для підвищення процентної ставки позивачеві в цьому Банку.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання чи одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором чи законом. Окрім цього 22.12.2009 у ст.55 Закону України Про банки і банківську діяльністьбули внесені зміни та доповнено ЦК ст.1056-1, які набули чинності 09.01.2009, а тому оскаржуваний пункт договору втратив чинність внаслідок його нікчемності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач не отримував повідомлення, і навіть при його отриманні, позивачеві не була надана вичерпна інформація обґрунтування підстав підвищення процентної ставки, факторів, які свідчать про їх вплив на розмір процентної ставки, не було надано останньому і розрахунок значення цієї процентної ставки, нового графіку платежів за договором тощо. Таким чином позивач не погоджувався на зміну умов договору в односторонньому порядку, а тому дії Банку по підвищенню процентної ставки за користування кредитом з вересня 2008 року по березень 2011 з 17,5 % до 25 % річних є неправомірними, що є підставою для здійснення перерахунку за цей період. З платіжних доручень вбачається, що позивач починаючи з 24.03.2008 по 25.01.2011 здійснював регулярні платежі (а.с.17-33).

З огляду на наведене, керуючись: Законом України Про банки і Банківську діяльність, Законом України Про захист прав споживачів, Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, ст.ст. 16,207,215,216,525,526,651,652, 629,1056-1 ЦК України, ст.ст. 3, 57, 60, 61, 88, 212, 213, 215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати незаконними дії публічного акціонерного товариства Мегабанквідносно підвищення в односторонньому порядку умов кредитного договору № 34-05П/2008 від 25.02.2008 щодо підвищення процентної ставки з 17,5 % до 25% річних.

Визнати недійсним п. 3.3.4 кредитного договору № 34-05П/2008 від 25.02.2008 укладеного з позивачем.

Зобовязати ПАТ Мегабанкздійснити перерахунок згідно кредитного договору № 34-05П/2008 від 25.02.2008 за період з вересня 2008 року по березень 2011 року по відсотковій ставці 17,5% річних.

Стягнути з ПАТ Мегабанкна користь позивача 31 грн. 50 коп. судових витрат та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в цьому суді.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Баренко С.Г.