Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22ц-25/11 Головуючий у 1-й інст. Бондарчук
Категорія 30 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.,

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_2,

з участю: сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю „Житомиренергобуд", закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Крона"

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 12 липня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю „Житомиренергобуд", закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Крона" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

У березні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з ОСОБА_4 17413 грн.65 коп. матеріальної шкоди, 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 420 грн. витрат по оплаті висновку експерта, 260,13 грн. витрат по оплаті судового збору та 8,64 грн. поштових витрат. При цьому посилався на те, що з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна подія, в результаті якої належний йому автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а йому самому заподіяно моральну шкоду.

В ході розгляду справи до участі у справі в якості відповідачів притягнуто ТОВ „Житомиренергобуд" та ЗАТ „Страхова компанія „Крона".

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 12 липня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто із ЗАТ „Страхова компанія „Крона" на користь ОСОБА_3 11013 грн.65 коп. матеріальної шкоди, 420 грн. витрат за проведення експертного дослідження, 110,13 грн. витрат по оплаті судового збору, 30 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, а всього - 11573,13 грн. Цим же рішенням з ТОВ „Житомиренергобуд" на користь ОСОБА_3 стягнуто 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 8,5 грн. витрат по оплаті судового збору, 7,5 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, а всього - 2016 грн. В задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування рішення в частині вимог до ЗАТ „Страхова компанія „Крона". Зокрема, апелянт просить збільшити суму стягнутих на його користь коштів з 11013,65 грн. до 17413,65 грн. При цьому посилається на те, що суд не дав належної оцінки зібраним доказам. Апелянт зазначає, що перераховані страховою компанією кошти він не одержував та ремонт його автомашини не проведений. Тому вважає, що не він, а саме страхова компанія повинна повертати з приватного підприємства „ОСОБА_5П." кошти в сумі 6400 грн.

ТОВ „Житомиренергобуд" також порушує питання про скасування зазначеного рішення в частині вимог про відшкодування моральної шкоди з ухваленням нового рішення - про відмову в позові, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи. Зокрема, вважає, що заподіяння позивачеві моральної шкоди та величина цієї шкоди не підтверджені доказами.

У поданій апеляційній скарзі ЗАТ „Страхова компанія „Крона" порушує питання про скасування зазначеного рішення в цілому з ухваленням нового - про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з"ясування обставин справи. Зокрема, зазначає, що страхове відшкодування заподіяної позивачеві шкоди перераховано на підставі його ж заяви ПП „ОСОБА_5П.", яке займається ремонтом автомобілів. Проте, суд на це уваги не звернув. Висновки суду в цій частині суперечать вимогам ст.9 Закону України „Про страхування". На думку апелянта висновок автотоварознавчого дослідження, наданий позивачем, не відповідає закону. Вважає, що факт заподіяння позивачеві моральної шкоди не підтверджений доказами та протирічить встановленим обставинам. Зокрема, сам позивач не заперечував, що після ДТП продовжував користуватися пошкодженою автомашиною.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційних скаргах, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги ТОВ „Житомиренергобуд" та ЗАТ „Страхова компанія „Крона" задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Корольовського райсуду м.Житомира від 11 вересня 2007 року відповідач ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП. Зокрема, зміст вказаної постанови свідчить про те, що 31 серпня 2007 року близько 13 год. 30 хв. на вул.Київській у м.Житомирі з вини ОСОБА_4, який керував автомашиною НОМЕР_1, належною ТОВ „Житомиренергобуд", сталася дорожньо-транспортна подія, в результаті якої автомашина НОМЕР_2, зазнала механічних пошкоджень (а.с.8). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК вказані обставини додаткового доказування не потребують.

Відповідно до поліса обов'язкового страхування від 30 травня 2007 року цивільно-правова відповідальність ТОВ„Житомиренергобуд", як власника автомашини „ВАЗ-2123", р.н. НОМЕР_3, була застрахована за договором, укладеним із закритим акціонерним товариством „Страхова компанія „Крона" на термін до 30 травня 2008 року (а.с.46). При цьому ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, визначений в 25000 грн.

Згідно зі ст.29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі Закону) у зв"язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов"язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законом.

Страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна (ст.37.4 Закону).

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник (ч.17 ст. 9 Закону України „Про страхування").

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви позивача ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування за пошкоджений в результаті ДТП автомобіль в сумі 6400 грн. страховою компанією була перерахована зазначена позивачем сума коштів приватному підприємству ОСОБА_5 за винятком франшизи (а.с.47- 52) .

Проте, згідно з повідомленням ПП ОСОБА_5 перераховані страховою компанією кошти не були використані для ремонту автомашини позивача, оскільки ціни на запасні частини зросли і цих коштів було недостатньо для оплати їх вартості та виконаних робіт (а.с.222-229) .

Проте суд цих обставин не з"ясував.

Разом з тим, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що в даному випадку відповідальність за заподіяння майнової шкоди в межах страхової суми слід покласти на страхову компанію.

При визначенні розміру відшкодування збитків слід врахувати, що відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 320 від 1 листопада 2010 року вартість відновлювального ремонту належної позивачеві автомашини із врахуванням зносу її складових частин складає 13478 грн. 86 коп.

Тому, зважаючи на наведене, саме зазначена сума підлягає відшкодуванню позивачеві.

В зв"язку з цим рішення суду в частині вимог про відшкодування майнової шкоди підлягає зміні із збільшенням розміру стягнутого на користь позивача відшкодування до 13478 грн. 8 6 коп.

Разом з тим, правильними є висновки суду в частині заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до роз"яснень, що викладені в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (надалі - Постанови) моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Покладаючи на ТОВ „Житомиренергобуд" обов"язок відшкодувати позивачу моральну шкоду, суд правильно вважав, що цей відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки, з вини якого сталася ДТП, і така шкода полягає у пошкодженні автомашини, належної позивачеві.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, обставини, за яких завдано такої шкоди. Зокрема, що позивач переніс стрес у зв"язку із скоєнням ДТП. Також судом враховано тривалість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, необхідність докладання ним додаткових зусиль для відновлення попереднього стану.

За наведених обставин суд, виходячи із засад розумності та виваженості обгрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 2000 грн.

Доводи апеляційних скарг висновків суду в цій частині не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст.1187 ЦК України, ст.ст.209, 304, 307,309,313,314,316 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю „Житомиренергобуд" та закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Крона" відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Змінити рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 12 липня 2010 року.

Збільшити розмір відшкодування, стягнутого із ЗАТ „Страхова компанія „Крона" на користь ОСОБА_3, з 11013,65 грн. до 13478,87 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Судді: