Справа № 1407/2-1734/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Радєвій Н.В.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (аліментів) на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

06.09.2011 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів (аліментів) на утримання дружини в розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що 07.03.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.05.2011 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: Владиславу, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Богдана, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні останньої.

Також позивачка вказувала, що вона не працює, прибутків, окрім соціальної допомоги, не отримує, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги.

Тому, враховуючи те, що відповідач має змогу та зобовязаний надавати матеріальну допомогу, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її утримання кошти (аліменти) в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.09.2011 року по 11.11.2012 року (дати досягнення дитиною трирічного віку).

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, оскільки після сплати коштів (аліментів) на утримання двох неповнолітніх дітей та обовязкових виплат та платежів, розмір коштів, що залишається, є значно менше ніж визначений законодавством прожитковий мінімум.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що 07.03.2003 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з відповідачем, який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.05.2011 року було розірвано (а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: Владиславу, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Богдана, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні останньої (а.с.6,7, 8).

Позивачка ОСОБА_1 не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює, сплачує кошти (аліменти) на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходів), відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.11.2010 року (а.с. 10, 16, 17).

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Положення ч.1 ст. 80 СК України вказують на те, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

За встановлених обставин, суд вважає, що відповідач має змогу надавати дружині матеріальну допомогу, яку суд, враховуючи надані сторонами докази, визначає в розмірі 1/10 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 79, п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України, п.п. 5, 18 ст. 4 Декрету КМ України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93 з відповідача підлягають стягненню на користь держави 51 грн. 00 коп. судового збору, а також 120 грн. 00 коп. витрат на інформаційно технічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 209, 212 - 215, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (аліментів) на утримання дружини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 кошти (аліменти) на її утримання в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 06.09.2011 року і до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку, тобто до 11.11.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави (місцевий бюджет м. Вознесенська Миколаївської області, банк одержувача: банк УДК у Миколаївській області, код банку: 23406957, МФО: 826013, код платежу: 22090100, р/р 0007) судовий збір у розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави ( бюджет м. Вознесенська 22050000, р/р № 0007, банк отримувач: ГУДКУ в Миколаївській області, , МФО банку: 826013) витрати на інформаційно - технічне забезпечення в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення.

Суддя Л.В.Лузан