АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 47/1/ Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

30 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі: ОСОБА_3

за участю: представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, позивача ОСОБА_6, третьої особи ОСОБА_7.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 січня 2011 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А :

13.12.2010 року ОСОБА_6 звернулась із вищевказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач є батьком ОСОБА_7

Оскільки син продовжує навчання, знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної допомоги від батька, який її не надає, просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина, який продовжує навчання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку.

Заочним Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24.01.2011 року позов задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку на утримання ОСОБА_7, починаючи з 13.12.2010 року і до закінчення навчання до 30.06.2014 року.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з нього на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 200 грн., оскільки судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи; допущено порушення норм процесуального права. Зокрема, судом не перевірено матеріальний стан відповідача, його можливості матеріально утримувати повнолітнього сина саме у розмірі, який просила позивач.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20.11.2007 року (а.с.4) і від якого 07.12.1992 року народився син ОСОБА_7 /а.с.9/. ОСОБА_7 навчається на денній формі Криворізького технічного університету та отримує стипендію у розмірі 530 грн. (а.с.6).

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_7 проживає із матір*ю, позивачкою по справі, яка його матеріально забезпечує /а.с.5/. Іншого судом не встановлено. В даному випадку, повнолітній син відповідача продовжує навчання і у зв*язку з цим потребує матеріальної допомоги та відповідач за своїм матеріальним становищем може надавати таку допомогу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина до завершення ним навчання.

При вирішенні позову в частині розміру аліментів, суд, у відповідності з вимогами ст.182 СК України, в повному обсязі врахував матеріальне становище відповідача, його заробітну плату (а.с.60), сімейний стан, отже зазначений висновок суду узгоджується з п.17 розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неповно досліджені всі обставини справи, спростовуються матеріалам справи та висновками суду.

Згідно умов ч.2 ст. 200 СК України судом також взято до уваги і можливість надання утримання другим з батьків матірю ОСОБА_6

Посилання в апеляційній скарзі, що ухвалюючи рішення, суду першої інстанції слід було взяти до уваги ті обставин, що його дружина хворіє та не працює, перевірено судом апеляційної інстанції та встановлено, що дружина відповідача знаходилась на лікуванні лише у 2009 році /а.с.55-56/, дані про те, що вона не працює саме із-за тяжкої хвороби відсутні.

Доводи в скарзі стосовно утримання відповідачем доньки його дружини, яка також навчається, є безпідставними, оскільки ОСОБА_8 не є спільною дитиною, на її утримання зобов*язані виплачувати її батьки, крім того вона закінчила навчання 30.06.2011 року /а.с. 36/.

Інші доводи представника відповідача викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з*явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідач, який не приймав участі при ухваленні рішення надав як суду першої інстанції так і суду апеляційної інстанції докази, які були перевірені судом апеляційної інстанції, однак вони не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: