Харківський районний суд Харківської області
Справа № 2-3436/2011
28 липня 2011 року с. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді - Козленко Г.О.,
за участю секретаря - Какоріної Ю.В
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», в особі Харківської філії про стягнення з ОСОБА_1 суми кредиту ,-
Банк виконав всі умови договору та надав вищезгадані грошові - кредит відповідачу, однак відповідач умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Позивачем неодноразово надсилались відповідачу повідомлення про існуючу заборгованість та необхідність виконання умов вищезазначеного кредитного договору: вимога вих.. № 03/2-173/1 від 02.02.2009. вимога вих.. № 03/2-1006/1 від 20.05.2009, вимога вих. № 03/2-1108 від 11.06.2009, вимога вих. № 03/4-2955 від 17.12.2009. однак усі вимоги позивача залишились проігноровані з боку відповідача.
Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі та прийняти по даній справі заочне рішення, (а.с.44).
Відповідач повідомлявся згідно даних СГІРФО про дату призначення справи до розгляду за місцем реєстрації, але в судове засідання не з'явився.
Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причині неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 27 лютого 2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 438 А-60. відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 14 567,00 доларів США. зі сплатою 11.5 % річних, з терміном повернення кредиту в строк до 27 лютого 2013 року. Позивач надав відповідачу вищезазначений кредит, що підтверджується копією заяви про видачу готівки № 2/БО від 27.02.2008 (а.с.12). Згідно п.2.1 Договору відповідач повинен був здійснювати повернення кредиту у готівковій або у безготівковій формі на відкритий позивачем відповідачу позичковий рахунок згідно з графіком, наведеним у додатку № 1 до договору, (а.с.8-11). Однак відповідачем ніяк не виконались умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, позивачем неодноразово надсилались належним чином відповідачу повідомлення про існуючу заборгованість та необхідність виконання умов вищезазначеного кредитного договору: вимога вих.. № 03/2-173/1 від 02.02.2009 (а.с.13), вимога вих. № 03/2-1006/1 від 20.05.2009 (а.с.14), вимога вих. № 03/2-1108 від 11.06.2009 (а.с. 15), вимога вих. № 03/4-2955 від 17.12.2009 (а.с.16), однак усі вимоги позивача залишились проігноровані з боку відповідача.
У відповідності до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст.ст. 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином та у строк, відповідно до умов договору та закону.
Відповідно ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені), тобто правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.
Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів.
Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов'язання за договором та видав позивач надав відповідачу вищезазначений кредит, що підтверджується копією заяви про видачу готівки № 2/БО від 27.02.2008 (а.с.12
Відповідач умови договору не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із пунктом згідно з п.7.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за Кредитом, строків сплати процентів за користування Кредитом та комісій передбачених положеннями Кредитного договору. Банк має право нарахувати позичальнику неустойку в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу та штраф у розмірі 20,00 грн., за кожний день прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до п. 3.1.3 кредитного договору, Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом у випадку наявності хоча б однієї із зазначених обставин:
- прострочення сплати чергового платежу по Кредиту або процентів за користування Кредитом понад 2 (два) місяці,
Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Так згідно ЗУ „Про банки і банківську діяльність, ст. 47, 49, банки мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. А ст. 1049 ЦК України встановлює зобов'язання позикодавця повернути грошові кошти у такій самій сумі.
Оскільки відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої речі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в швидку, що встановлені договором. Враховуючи, що до відносин за кредитним договором застосовуються ті ж положення, що і за договором позики (ч. 2 ст. 1054 ЦК України), позичальник зобов'язаний повернути кредит в тій самій валюті, в якій ним отримано кредит. Згідно зі ст.1054 ЦК України чітко передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Відповідно до закону банк має право за кредитним договором надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити відсотки.
Таким чином, право позивача здійснювати кредитування в іноземній валюті та відповідно, обов'язок відповідача повернути кошти в такій самій валюті встановлені діючим законодавством України та умовами укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
В моменл отримання кредиту не існувало заборони відповідачу взяти кредит, відповідач особисто був присутній при укладенні угоди, підписав її та отримав вказані кошти, чим підтвердив своє бажання на укладення угоди та взяв на себе обов'язок вказану суму повернути згідно до графіків розрахунків (додаток 1 до Договору) від 27.02.2008 №438-А -60.
Факт того, що відповідач на момент укладення договору повністю погоджувався з умовами кредитування підтверджений в судовому засіданні укладанням кредитного договору № 438-А -60. від 27.02.2008 та відповідно до отриманою відповідачем суми кредиту, що підтверджується заявою про видачу готівки № 2/БО від 27.02.2008. (а.с.12).
Відповідно до ст.3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Договори та інші правочини є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст.ст.11, 14 ЦК України).
Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, укладений кредитний договір в іноземній валюті відповідає вимогам діючого законодавства України та підлягають задоволенню.
В силу ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів невідповідності кредитного договору нормам чинного законодавства України.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при предявленні позову до суду були сплачені держмито у сумі1486,11 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 120 гривень. При таких обставинах, суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачені при предявлені позову судові витрати у сумі 1606 грн. 11 коп.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212,214-215, 218, 224-226 ЦПК України ст.ст. 3, 11, 14, 526, 530, 533, 543, 549, 551, 611, 651,1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.2,47,49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", суд -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», в особі Харківської філії про стягнення з ОСОБА_1 суми кредиту задовольнити.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Г.О. Козленко