Справа № 22ц-6657/2010 Головуючий у І інстанції Волчко А.Я.
Доповідач Березовенко Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Сержанюка А.С.,

суддів: Березовенко Р.В.,Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Хворостяній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Виробничого кооперативу "Кооперативна пересувна механізована колона", треті особи без самостійних вимог: Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним Статуту Виробничого кооперативу "Кооперативна пересувна механізована колона", зареєстрованого 17.01.2007 року, скасування запису вчиненого державним реєстратором щодо внесення змін до установчих документів та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВК "Кооперативна пересувна механізована колона" про визнання недійсним рішення загальних зборів, в якому посилався на те, що на сьогодні відповідач згідно Статуту є добровільним об'єднанням фізичних осіб (членів) для спільної виробничої та іншої господарської діяльності на засадах членства, об'єднанні його членами майнових пайових внесків та їхній особистій трудовій участі в кооперативі.

Він з квітня 1995 року був працівником та членом зазначеного кооперативу, та відповідно мав частку (пай) у пайовому фонді кооперативу. 23 квітня 2007 року наказом Голови ВК "Кооперативна пересувна механізована колона" № 12-к його було звільнено з посади слюсаря і одночасно припинилося його членство в кооперативі відповідно до законодавства України. Оскільки він був членом кооперативу, то відповідно мав усі права члена кооперативу, передбаченого його Статутом та Законом України "Про кооперацію".

Після його звільнення йому повинні були видати пай або виплатити вартість паю, однак належний йому пай він не отримав. На даний час його часткою заволоділи незаконно, посадові особи ВК "КМПК". Згідно протоколу № 2 загальних зборів членів (трудового колективу) ВК "КПМК" від 26.12.2006 року, зокрема п. 2. З були прийнятті рішення щодо реорганізації кооперативу, та було створено складений капітал за рахунок паїв членів кооперативу у розмірі 140592.00 грн. Відповідач посилаючись на те, що частки учасників кооперативу не визначені, відмовляє йому у виплаті його паю. Просив визнати недійсними п. п. 2, 3 рішення про реогранізацію кооперативу, затвердженого протоколом № 2 від 26.12.2006 року.

У квітні 2010 року позивач подав уточнення до позову в порядку ст. 31 ЦПК України, в якому просив визнати недійсним статут ВК "КПМК" зареєстрований 17.01.2007 року, скасувати запис вчинений державним реєстратором Києво-святошинської РДА від 17.01.2007 року щодо внесення змін до установчих документів зазначеного кооперативу, які містяться в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, та фізичних осіб - підприємців, зобов'язати Києво-Святошинську РДА Київської області внести запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, про відміну державної реєстрації змін до установчих документів ВК "КПМК" від 17.01.2007 року.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2010 року в задоволенні позову було відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2010 року, щодо заборони держаним реєстраторам юридичних осіб, та фізичниїх осіб - підприємців Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області проводити державну реєстрацію будь-яких змін до статутних документів Виробничого кооперативу "Кооперативна пересувна механізовна колона", в тому числі змін голови кооперативу.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати заочне рішення суду, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 303 ЦПК України, апеляційний суд при перевірці законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі апеляційної скарги, так і за межі вимог заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до п. 1.1 Статуту відповідач є добровільним об'єднанням фізичних осіб для спільної виробничої та іншої господарської діяльності на засадах членства, об'єднанні його членами майнових пайових внесків та їхній особистій трудовій участі у кооперативі.

Пунктом 7.1 Статуту передбачено, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. У відповідності до п. 7.4 Статуту кооперативу загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів. Кожний член кооперативу має на загальних зборах членів кооперативу один голос, незалежно від розміру його пайового внеску, і це право не може бути передане іншій особі. Рішення загальних зборів членів кооперативу приймаються відкритим голосуванням і фіксуються в протоколі зборів, який підписується головою і секретарем зборів.

26 грудня 2006 року на загальних зборах трудового колективу зазначеного кооперативу, у зв'язку із змінами в законодавстві, згідно протоколу № 2 від 26.12.2006 року, було прийняте рішення про зміну найменування "Кооперативної пересувної механізованої колони" на Виробничий кооператив "Кооперативна пересувна механізована колона", так як згідно чинного законодавства організаційно-правова форма кооперативу має входити до її повного найменування. У зв'язку з цими обставинами, члени трудового колективу КПМК набули саттусу членів ВК "КПМК" у кількості 12-ти осіб, які зазначені в протоколі № 2 і були присутні, в тому числі і позивач, на загальних зборах від 26.12.2006 року. Окрім вказаного питання зборами було затверджено розмір складеного капіталу кооперативу, який складається з персоніфікованих паїв членів кооперативу і погоджені кожним членом особистим підписом, що підтверджується розрахунком наявним в матеріалах справи. Вказаний розрахунок паїв є додатком до протоколу № 2 від 26.12.2006 року для проведення державної реєстрації, а тому посилання позивача на відсутність даних про розмір паю, зокрема стосовно нього, є безпідставними і спростовуються вищезазначеними доказами.

Посилання позивача на невідповідність Статуту відповідача і новій редакції, зареєстрованого 17.01.2007 року положенням ст. 8 Закону України "Про кооперацію" є необгрунтованими, так як Статут кооперативу був викладений в новій редакції, у зв'язку із зміною найменування кооперативу, а не його створенням чи реорганізацією, безпідставні також посилання позивача на зазначену статтю в тому, що повинна бути зазначена вартість паїв кожного члена кооперативу, оскільки в цій статті зазначено, що Статут повинен містити відомості про порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членам кооперативу та відповідальність за порушення зобов'язань щодо їх сплати.

Відмовляючи в задоволенні позову, з урахуванням конкретних обставин справи, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку, що позовні вимоги не були підтверджені у судовому засіданні належними та допустимими доказами, тому є необгрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довів і не надав безспірних доказів щодо порушення його прав оспорюваним рішенням, та Статутом кооперативу як це передбачено ст. 3 ЦПК України, так як на час пред'явлення позову він не є членом кооперативу.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Апеляційна скарга висновків суду не спростовує і посилання на обставини, які б свідчили про незаконність ухваленого рішення не містить.

Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: