ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________________
Справа №2-5039/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді О.В. Диби

секретарі Євдоченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Родовід Банк, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 26.12.2007 року між ним та ВАТ РОДОВІД БАНК, який перейменовано в ПАТ РОДОВІД БАНК(далі відповідач 1) було укладено кредитний договір №77.1/АА-00312.07.2 відповідно до якого відповідач 1 відкривав Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 53132 доларів США 14 центів терміном по 26.12.2014 р. включно. Також цього ж дня між ними укладено договір застави транспортного засобу. 12.03.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (далі - відповідач 2) було вчинено виконавчий напис №296 щодо звернення стягнення на автомобіль марки ACURA, модель RDX, реєстраційний №АА2250ЕТ, 2007 року випуску, колір білий, що належить позивачу на праві власності. Даний виконавчий напис було вчинено з метою задоволення грошових вимог у розмірі 88955,43 доларів США, що станом на дату вчинення виконавчого напису становило 709899,91 грн. 15.07.2010 р. постановою про відкриття виконавчого провадження ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва (далі - відповідач 3) розпочав примусове виконання вищезазначеного напису.

Вважає, що даний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом з порушенням встановленого актами цивільного законодавства України порядку вчинення нотаріусами виконавчих написів, вимог Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, яким не передбачено право кредитора на вчинення виконавчого напису щодо заставленого майна, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача 1 позов не визнав, посилаючись на те, що позивач був обізнаним про вчинення виконавчого напису з приводу звернення стягнення на предмет застави. Просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Відповідач 2 та представник відповідача 3 в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не направляли.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача 1 та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 26.12.2007 р. між позивачем та відповідачем 1 укладено кредитний договір №77.1/АА-00312.07.2, відповідно до якого позивачу було надано кредит на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів у розмірі 53132,14 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26.12.2007 р. між позивачем та відповідачем 1 укладено договір застави автомобіля марки ACURA, модель RDX, реєстраційний №АА2250ЕТ, 2007 року випуску.

Відповідно до вказаного договору застави позивач зобовязався відповідати за повне та своєчасне виконання зобовязань за договором кредиту № 77.1/АА-00312.07.2 від 26.12.2007 р., а відповідач 1 має право звернути стягнення на вище зазначене майно з метою погашення заборгованості заставодавця за кредитним договором. Пунктом 2.3 договору застави передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно у заставодержателя здійснюється, у тому числі і на підставі напису нотаріуса.

Оскільки позивач умови кредитного договору належним чином не виконував, на підставі наданих банком документів 20.03.2010 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 296, щодо звернення стягнення на транспортний засіб марки ACURA, модель RDX, реєстраційний №АА2250ЕТ, 2007 року випуску, колір білий, що належить позивачу на праві власності. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету застави, було запропоновано задовольнити вимоги відповідача 1 у розмірі 88955,43 доларів США, що еквівалентно 709899,91 грн.

15.07.2010 р. постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису, а 09.08.2010 р. проведено опис майна, що належить боржнику, а саме автомобіля марки ACURA, модель RDX, реєстраційний №АА2250ЕТ, який позивач прийняв на відповідальне зберігання з правом користування, що підтверджується його підписом в акті опису й арешту майна.

Частиною 1 ст. 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України Про заставу, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Відповідно до вимог ст. 87 Закону України Про нотаріатдля стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 88 цього Закону передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Пунктом 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року за № 20/5, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Доказів на підтвердження того, що відповідачем 2, вчиняючи виконавчий напис не дотримано наведені вище вимоги, позивачем не надано та не встановлено судом.

Твердження представника позивача про те, що надані нотаріусу документи не містили документального підтвердження безспірності заборгованості саме в тому розмірі, який був зазначений у виконавчому написі, суперечать правовій природі кредитного зобовязання, яке передбачає не лише обовязок боржника повернути суму позичених коштів, а й сплатити на користь кредитора додаткові суми, порядок обчислення яких був обумовлений сторонами в момент укладення правочину. Судом встановлено, що позивач розмір заборгованості за кредитним договором не оскаржував, порушення порядку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, не доведено останнім у судовому засіданні.

Отже, посилання представника позивача не те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису суперечить вимогам Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьє безпідставним, оскільки зазначеним Законом не заборонено вчинення виконавчих написів для звернення стягнення на заставлене майно, а сама по собі відсутність у цьому Законі зазначення такого способу звернення на мано, як виконавчий напис, не виключає можливість здійснення таких дій, виходячи з вимог ст. 590 ЦК України і самого договору застави, п. 2.3 якого передбачає звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того Закон України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьне має розбіжностей із змістом ч. 6 ст. 20 закону України Про заставу, яка передбачає звернення стягнення на заставлене майно на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Керуючись статтями 87, 88 Закону України Про нотаріат, Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів від 29 червня 1999 року № 1172, пунктами 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Родовід Банк, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити;

Судові витрати покласти на позивача;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.В. Диба

19.11.2011 Справа № 2-5039/11