АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 (3) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника Відділення Фонду в м. Кривому Розі ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, Міжрайонного Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Бар Вінницької області, третя особа Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам, перерахунку розміру щомісячних платежів, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ВАТ «Кривбасзалізрудком»), Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі Відділення Фонду), Міжрайонного Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Бар Вінницької області (далі Відділення Фонду в. м. Бар) про стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам, перерахунку розміру щомісячних платежів. Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно просив стягнути на його користь з Відділення Фонду недоплату по страховим виплатам за період з 12 вересня 2003 року по 01 грудня 2004 року в сумі 4619,33 грн., з Відділення Фонду в м. Бар недоплату по страховим виплатам за період з 01 грудня 2004 року по 01 лютого 2007 року в сумі 14255,79 грн. та щомісячно, починаючи з 01 лютого 2007 року по 760,93 грн., до зміни обставин, що є підставою для перерахунку страхових виплат.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд першої інстанції необґрунтовано стягнув страхові виплати за період, що перевищує трирічний термін та не перевірив чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати по підприємству, не витребував відомості про нарахування і одержання заробітної плати за професією позивача за оспорюваний період, не надав належної правової оцінки економічному обґрунтуванню застосування або незастосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і посадових окладів. Крім того, судом не взято до уваги, що особова справа позивача знаходиться за місцем його проживання у Відділенні Фонду в м. Бар, а тому відсутня можливість перевірки правильності нарахованих коштів, правомірності застосування коефіцієнтів, відсотку втрати працездатності та професії позивача.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 1984 року по 1994 рік працював стовбурним скіпового підйому на ш. «Октябрьская» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат».

Висновком МСЕК від 18.11.1993 року позивачу встановлено 60 % втрати професійної працездатності. При наступному переогляді 01.12.2004 року позивачу підтверджено 60 % втрати професійної працездатності на безстроковий термін та визнано його інвалідом третьої групи.

Наказом № 620 від 24.12.1993 року позивачу ШУ «Октябрьське» ВО «Кривбасруда» були призначені щомісячні виплати відшкодування втраченого заробітку у розмірі 233057 крб., виходячи із середньої заробітної плати за три місяці до виробничої травми (грудень 1992 року лютий 1993 року) відкоригованої на коефіцієнти підвищення тарифних ставок на підприємстві на 24.12.1993 року 388428 крб., а також призначена одноразова допомога в розмірі 23305680 крб.

Станом на 31 травня 2000 року позивач отримував страхові виплати у розмірі 94 грн. 95 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, адміністрацією ВАТ «Кривбасзалізрудком» невірно коригувалися суми відшкодування шкоди, а саме не було застосовано коефіцієнти 2,0 з 01.07.1994 року; замість коефіцієнта 2,5 застосовано коефіцієнт 1,25; не застосовано коефіцієнти 1,25 та 1,3, а також замість коефіцієнтів підвищення тарифних ставок 1,265 застосовано коефіцієнт 1,15, замість 1,226 1,1 та замість 1,217 застосовано 1,193, у звязку з чим відповідач передав особову справу до Відділення Фонду з невірним розрахунком суми відшкодування шкоди.

Після отримання 01.04.2001 року Відділенням Фонду облікової справи ОСОБА_4, останнім було продовжено виплату щомісячних страхових платежів у розмірі 94,95 грн., в той час як цей розмір повинен складати 314,53 грн., внаслідок чого недоплата за період з 01.04.2001 року по 01.02.2007 року становила 21602,91 грн. (з яких недоплата Відділення Фонду за період з 12.09.2003 року по 01.12.2004 року становить 4619,33 грн. та Відділення Фонду в м. Бар за період з 01.12.2004 року по 01.02.2007 року 14255,79 грн.).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність перерахунку призначених позивачеві підприємством сум відшкодування шкоди, за період з 01 липня 1994 року по 01 квітня 2001 року на коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових окладів), однак при цьому не звернув уваги на доводи представника відповідача про те, що після введення договірної заробітної плати ідеального підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві фактично не проводилось у звязку з тим, що при підвищенні тарифних ставок змінювалася структура заробітної плати.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону праці», пп. 4, 9 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року зі змінами та доповненнями, які діяли на момент виниклих правовідносин (надалі Правил), відшкодування шкоди, завданої працівнику ушкодженням здоров'я, складається з виплати втраченого заробітку (або відповідно його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності та інших виплат.

Відповідно до п. 28 Правил в редакції від 18.07.1994 року, що діяла до 03.10.1997 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводилось у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності; зміни складу сімї померлого; підвищення мінімального розміру заробітної плати в порядку, визначеному законодавством; підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств, заробітної плати відповідно до колективного договору.

При зростанні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві з метою збільшення їх частки в середньомісячній заробітній платі в межах встановленого фонду споживання, при якому змінювалась лише структура заробітної плати (одночасно зменшувалися інші складові заробітної плати без зміни її загального розміру), не передбачено підстав для проведення перерахування щомісячних страхових виплат на коефіцієнт росту посадових окладів і тарифних ставок, що витікає з положень нормативно-правових актів, діючих на час виникнення спірних правовідносин, якими визначено порядок нарахування та перерахунку сум відшкодування шкоди працівникові у звязку із ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків.

Отже, госпрозрахункові підприємства, виходячи із своїх фінансових можливостей, самостійно визначали зростання коефіцієнтів тарифних ставок (посадових окладів) та терміни їхнього запровадження.

З 01 липня 1994 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 449 збільшило тарифні ставки та посадові оклади в 2,0 рази, позивачу ж перерахунок щомісячних сум відшкодування шкоди не проводилось, у звязку з тим, що заробітна пата не збільшилася.

З 01.01.1996 року на підставі спільної постанови адміністрації і профспілкових комітетів ВО «Кривбасруда» № 1/6 від 26.01.1996 року тарифні ставки і оклади працівникам було збільшено в 2,5 рази, в той час як реальний ріст заробітної плати відбувся на коефіцієнт 1,25, який і був застосований підприємством до сум відшкодування шкоди позивача з 01.01.1996 року.

Відповідно до спільної Постанови адміністрації і профспілкових комітетів ВО «Кривбасруда» від 21.05.1997 року № 3/91/06 на підприємстві з 01.06.1997 року тарифні ставки були збільшені у 1,25 рази без збільшення заробітної плати працюючих, а з 01 січня 1998 року відповідно до спільної постанови адміністрації і профспілкових комітетів ВО «Кривбасруда» від 25.12.1997 року № 6/195 «Про перегляд структури заробітної плати» тарифні ставки були збільшені в 1,3 рази, також без збільшення заробітної плати працюючих.

З 01.07.1999 року згідно спільної постанови адміністрації та профспілкових комітетів від 27.10.1999року № 14/17/8 ; з 01.01.2000 року згідно наказу № 59 від 27.03.2000 року та з 01.05.2000 року відповідно до наказу №229 від 04.08.2000 року підприємство перерахувало суми відшкодування шкоди позивачеві на коефіцієнти фактичного збільшення заробітної плати, відповідно на 1,15; 1,1 та 1,193, оскільки заробітна плата на підприємстві, у тому числі за професією позивача, збільшилася саме на зазначені коефіцієнти.

За оспорюваний період з 01 липня 1994 року по 01 квітня 2001р. підприємство перерахувало суми відшкодування шкоди позивачу на коефіцієнти фактичного збільшення заробітної плати, що не суперечать закону, оскільки заробітна плата на підприємстві, у тому числі за професією позивача збільшилася саме на них.

Відповідно до ст. 17 вказаного Закону України від 23.09.1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обовязковим для виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Згідно положень цього закону та Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого постановою Правління ФССНВ України № 83 зі змінами та доповненнями , просте арифметичне множення страхової виплати на коефіцієнт не передбачено.

Пунктом 3.7.2 Порядку № 83 передбачено, що перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, а відкоригована заробітна плата не може перевищувати максимальну величину, з якої справляються страхові внески до Фонду на дату проведення перерахунку.

Суми граничної заробітної плати з яких справляються страхові внески складають з 01.03.2002 року 1600,00 грн.; з 01.03.2003 року 2200,00 грн.; з 01.03.2004 року 2660,00 грн.

Враховуючи, що судом першої інстанції не були враховані перелічені положення, а позивачем всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження позовних вимог, колегія суддів вважає, що підстави для перерахунку суми відшкодування шкоди позивачеві у звязку з ушкодженням здоровя, починаючи з 01 липня 1994 року відсутні.

Беручи до уваги, що на час передачі особової справи до Відділення Фонду ВАТ «Кривбасзалізрудком» правильно визначило розмір щомісячних сум відшкодування шкоди, у суду першої інстанції не було підстав для перерахунку страхових виплат та стягнення недоплати по щомісячним страховим платежам за період з 12.09.2003 року по 01.12.2004 року в сумі 4619,33 грн. з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_4

В апеляційній скарзі Відділення Фонду в м. Кривому Розі ставить питання про скасування рішення суду і в частині стягнення з Міжрайонного Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Бар Вінницької області на користь недоплати по щомісячним страховим виплатам за період з 01.12.2004 року по 01.02.2007 року в сумі 14255,79 грн. та щомісячно з 01.02.2007 року по 760,93 грн. до зміни обставин, які тягнуть перерахунок виплат. Однак колегія суддів вважає, що в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки названим відповідачем рішення суду не оскаржено, перший відповідач не має відповідних повноважень від другого відповідача на апеляційне оскарження рішення суду в частині, яка стосується другого відповідача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення з Відділення Фонду на користь позивача недоплати по щомісячним страховим виплатам за період з 12 вересня 2003 року по 01 грудня 2004 року в сумі 4619,33 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, нового рішення про відмову ОСОБА_4 в цій частині позову

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2011 року в частині стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_4 недоплати по щомісячним страховим виплатам за період з 12 вересня 2003 року по 01 грудня 2004 року в сумі 4619,33 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_4 в цій частині позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: