Справа № 2-208/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2011 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Стеценко В. С.

при секретарі Лігерко Т. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Буринь справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Комісії з питань захисту прав дитини Буринської районної державної адміністрації про зміну способу участі батька в вихованні дитини

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 та Комісії з питань захисту прав дитини Буринської районної державної адміністрації про зміну його участі у вихованні дитини, мотивуючи тим, що відповідно до рішення № 1 комісії з питань захисту прав дитини Буринської районної державної адміністрації від 26 травня 2011 року відповідачу визначено час спілкування з неповнолітньою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щосуботи кожного тижня з 14 год. до 18 год. терміном до листопада 2011 року, а вдома у матері у будь-який час за попередньою домовленістю з матір"ю Після винесення рішення у позивачки виникли підстави змінити спосіб участі відповідача у вихованні дитини, оскільки при винесенні рішення не було враховано того, що вихованням та утриманням доньки із самого її народження займалася лише вона і дитина батька не знає. Крім того дитина постійно хворіє і відповідно до висновку ЛКК потребує домашнього догляду, тоді як у відповідача взагалі відсутні навики спілкування з дитиною. Тому просить суд змінити спосіб участі батька у вихованні неповнолітньої дочки лише у присутності матері дитини.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала і просила суд, врахувати попередню поведінку відповідача по відношенню до дитини та змінити спосіб участі батька в вихованні малолітньої доньки, і враховуючи стан її стану здоров"я дозволити відповідачу спілкування з донькою лише у межах господарства де проживає дитината і лише в її присутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що у відповідності до закону він має рівні з позивачкою права і обов"язки щодо дитини. Порядок його спілкування з дитиною вже визначено рішенням комісії з питань захисту прав дитини, до складу якої входять компетентні люди в тому числі і вчителі і лікарі, які приймаючи рішення враховували всі обставини, а також і стан здоров"я дитини. Крім того побачення з дитиною вдома у позивачки та за її участі перетворяться у сварки і він просто не зможе приділити уваги дитині. Тому просить суд відмовити позивачці у позові.

Представник відповідача комісії з питань захисту прав дитини Буринської районної державної адміністрації позов не визнав та пояснив, що комісія всебічно та повно вивчила питання визначення часу побачення ОСОБА_2 з малолітньою дитиною і з урахуванням інтересів дитини прийняла рішення у відповідності до закону, вважає це рішення законним і обгрунтованим, а вирішення даного позову покладає на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, свідків та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Між сторонами склались правовідносини, які регулюються Сімейним Кодексом України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі в якому у них 2 грудня 2007 року народилася донька ОСОБА_3, що вбачається з копій свідоцтва про шлюб, про народження. Рішенням Буринського районного суду від 2 грудня 2010 року шлюб між сторонами розірвано, донька залишилася проживати з позивачкою. Після чого відповідач ставить питання щодо його участі у вихованні дитини. Так комісія з питань захисту прав дитини Буринської районної адміністрації, до якої звернувся відповідач, прийняла рішення за № 1 від 26 травня 2011 року згідно якого,відповідачу визначено час спілкування з неповнолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щосуботи кожного тижня з 14 год. до 18 год. терміном до листопада 2011 року, а вдома у матері у будь-який час за попередньою домовленістю з матір"ю. Однак позивачка, вважає, що у ОСОБА_2 відсутні навики у спілкуванні з донькою, яка не знає відповідача ні як батька, ні як знайомого, а тому він не може бачитися з нею на одинці. Крім того дитина хвороблива, має аденоїди та страждає на алергічні дерматити і відповідно до висновку ЛКК потребує домашнього догляду, який відповідач не спроможний надати.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Згідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.Той з хто батьків,проживає окремо від дитини, зобов"язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У відповідності до ст. 159 ч.2 СК України суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини, місце на час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Як було встановлено в ході судового засідання позивачка визнала ту обставину, що батько дитини повинен брати участь у її вихованні, зустрічатися з дитиною, але просить, щоб ці зустрічи проходили виключно у неї вдома і в її присутності, так як дитина часто хворіє, потребує домашнього догляду, постійно, по годинах приймає ліки, а відповідача дитина не знає і він не зможе забезпечити її догдяд так як він ніколи доньку не доглядав, що підтверджується поясненням позивачки та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідач, не заперечуючи хворобливості доньки, вважає, що її хвороби не є небезпечними для життя, а тому наполягає на особистому спілкуванні з дитиною в себе вдома так як він має для цього всі необхідні умови, а саме будинок з усіми зручностями, в якому він проживає зі своїми батьками. Запевнив, що він спроможний забезпечити дитині, яка його знає як батька, домашній догляд, а також запевнив, що в силу своїх знань медицини і життєвих навиків, він здатен виконати всі рекомендації лікарів, щодо лікування та харчування дитини, при цьому завірив, що не буде вимагати побачення з донькою у період загострення її захворювань, що підтвердилии свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Суд, на підставі викладеного також вважає, що батько диттини ОСОБА_2 має право зустрічатися з донькою, разом з тим і наодинці, так як в судовому засіданні знайшло свое підтвердження те, що сумісне спілкування сторін приводить до з"ясування між ними стосунків у присутності дитини, що може негативно впливати на її виховання та розвиток. При цьому позивачка у судовому засіданні не надала відповідних доказів про те, що позивач може негативно вплинути на дитину під час зустрічей наодинці.

Оцінюючи медичні довідки, довідки ЛКК та пояснення лікаря педіатра ОСОБА_10, щодо стану здоров"я дитини, суд, прийшов до висновку, що захворювання, якими страждає неповнолітня ОСОБА_3, не відносяться до тих, що становлять небезпеку для здоров"я дитини під час чотирьох годинного побачення з батьком.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і тому задоволенню не підлягають. Виходячи з інтересів дитини, суд вважає, що ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст. 10, 60, 212-215, 218 223 ЦПК України, ст. ст. 141, 157-159 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_11 та Комісії з питань захисту прав дитини Буринської районної державної адміністрації про зміну способу у4часті батька у вихованні дитині - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Буринський райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Головуючий