АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/817/11 Справа № 22ц-9211/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Куценко Т.Р.

при секретарі: Коляді О.І.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпро-дзержинськ ради Дніпропетровської області

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2011 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпро-дзержинськ ради Дніпропетровської області про визнання права користування житловим приміщенням та зобов'язання надати ордер на жиле приміщення, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Абонент-ХХІ», Відділ громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського районного відділу Дніпродзержинського МУ ГУМВС України у Дніпропетровській області, -

В с т а н о в и в :

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ВК Дніпровської районної у м. Дніпродзержинськ ради про визнання права користування житловим приміщенням та визнання осіб такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням посилаючись на те, що він, разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 та малолітньою донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Житлова площа цієї квартири складається з 12,5 квадратних метрів. Цю квартиру позивач зі своєю сім'єю отримали за ордером, виданим ВК Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська. Фактично ж його сім'я проживає і у квартирі № 935, і у квартирі № 936, при цьому ніяких перебудов по з'єднанню цих квартир вони не проводили, оскільки зазначений будинок за адресою пр. Перемоги № 29 - це будівля гуртожитку малосімейного типу та зазначені квартири об'єднані між собою як конструктивна властивість цього будинку за його проектом. З ОСОБА_3, яка зареєстрована у квартирі № 935 позивач познайомився приблизно у 1996-1997 році, як з сусідкою. На той час вона зі своєю донькою ОСОБА_4 проживали в цій квартирі. Але приблизно у 1999 році ОСОБА_3 разом зі своєю донькою виїхали до АР Крим на проживання. Зазначену квартиру № 935 вона залишила як житло на позивача за умови, що він сумлінно буде за ним доглядати. 3 того часу як ОСОБА_3 разом донькою поїхали, позивач не отримував від них ані листа, ані телефонних повідомлень, тобто зв'язок перервався. Комунальні платежі за квартиру № 935 позивач здійснює самостійно. У цій квартирі позивач зі своєю дружиною зробили ремонтні роботи, замінили сантехнічне обладнання, яке вийшло з ладу через свою застарілість. За весь час проживання позивача зі своєю сім'єю в зазначених квартирах № № 935,936 з 1999 року, відповідачі жодного разу не з'являлися та не заявляли про себе. Позиває вважає що він та його сім'я у зв'язку з наведеним набули права користування зазначеною квартирою № 935 та проживання в ній, а зареєстровані в ній ОСОБА_3 та ОСОБА_4 втратили право користування житлом в зв'язку з їхньою відсутністю в цьому житлі без поважних причин понад термін, за яким за відсутнім зберігається житло. У звязку з цим просив суд визнати за ним право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 395 по пр. Перемоги, 29 у м. Дніпродзержинськ, зобов'язати ВК Дніпровської районної ради міста Дніпродзержинська видати йому ордер на зазначене житлове приміщення, визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування зазначеною квартирою, зобов'язати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського районного відділу Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зобов'язати ТОВ "Абонент-XXІ" внести відповідні зміни до особового рахунку: виключити цих осіб з особового рахунку (а.с.1-4).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено (а.с. 47-48).

В апеляційній скарзі (а.с.53-55) ВК Дніпровської районної у м. Дніпродзержинськ ради Дніпропетровської області просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та закрити провадження у справі, оскільки:

- суд не звернув уваги на те, що одним з відповідачів є неповнолітня особа, а тому участь у розгляді справи представника органа опіки та піклування була обовязковою;

- позивачу не було надано письмової згоди щодо вселення у спірну квартиру, як це передбачено ст.65 ЖК України;

- при розгляді справи судом не зроблено жодного запиту для зясування причин не проживання відповідачів у спірній квартирі;

- згідно технічній документації будинок, в якому знаходиться спірна квартира, має статус житлового будинку, а не гуртожитку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що квартира АДРЕСА_1 розподілена позивачу та його сімї, де були зареєстровані та проживають до теперішнього часу, а в квартирі № 935 того ж будинку зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_7В, які там не мешкають з 2001 року та добровільно передали своє право на проживання позивачу, який разом з сімєю набули право на користування спірною квартирою, що підлягає документальному оформленню шляхом видачі виконкомом ордеру на спірну квартиру.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухваливши судове рішення, суд першої інстанції не з'ясував, чи є відповідачі наймачами спірної квартири, не встановив підстави відсутності відповідачів у цій квартирі та чи є вони відсутніми понад шість місяців з причин, що не є поважними.

Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користу-вання жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За змістом цієї норми ЖК України правом подання позову про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням, є наймадавець (житлово-експлуатаційні організації та інш.) та особи, які мають право постійного користування жилим приміщенням: наймач, члени його сім'ї, колишні члени сімї).

А особи, які користуються житловим приміщенням тимчасово, тобто які не мають самостійного права на нього (піднаймачі, тимчасові жильці) не мають права на подання такого позову до суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачами не надано доказів, а судом не встановлено законних підстав вселення позивача до спірної квартири.

У суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що він наглядав за квартирою відповідачами ОСОБА_3, а потім на свій розсуд вселився до цієї квартири.

У зв'язку з цим відсутні правові підстави для звернення позивача до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в спірній квартирі.

Відповідно до ч.1 ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб; на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази з приводу того, що вселення позивача до спірної квартири було здійснено за згодою ОСОБА_3.

Тому відсутні підстави вважати, що позивач з сімєю набули рівного з відпо-відачами ОСОБА_3 права користування жилим приміщенням в спірній квартирі.

Відповідно до ст.51 ЖК України жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом район-ної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Позивачем не надано суду доказів, що Виконавчим комітетом Дніпровської районної у м. Дніпродзержинськ ради позивачу відмовлено у наданні жилого приміщення у спірній квартирі з порушенням Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач доказів на підтвердження порушення відповідачами його та членів його сімї житлових прав не надав.

З огляду на це колегія суддів вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська про визнання права користування житловим приміщенням та зобов'язання надати ордер на жиле приміщення, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку слід відмовити.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2011 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинськ ради Дніпропетровської області про визнання права користування житловим приміщенням та зобов'язання надати ордер на жиле приміщення, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: