АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-814/11 Головуючий у 1-й інстанції Сорока К,М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Гальонкіна С.А.,

Суддів: Касмініна О.В., Корнієнка В.І.,

при секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» про визнання договорів недійсними , -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2010 року в задоволенні позову ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Позов ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним ^договором від 21.06.2007 року задоволено частково.

Позов ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» про визнання договорів недійсними задоволено.

Визнано недійсними правочини, укладені між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_7, які оформлені кредитними договорами № 014/6561/82/84205 від 21 червня 2007 року та № 014/6561/82/113584 від 21 жовтня 2008 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» усе отримане за правочином який оформлений кредитним договором від 21 червня 2007 року в сумі 51 005 грн. та стягнуто отримане за кредитним договором від 21 жовтня 2008 року в сумі 278 517 грн. 96 коп. на користь ПАТ «ОСОБА_5 Аваль».

Частково припинено зобовязання ОСОБА_2 та повернуто на користь ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» усе отримане за правочином, який оформлений кредитним договором № 014/6561/82/84205 від 21 червня 2007 року в сумі 39895 грн., шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 39 895 грн. з кожної сторони правочину.

Визнати недійсними правочин, який оформлений договором поруки

№ 1966/6561/331605 від 21 червня 2007 року, договір іпотеки № 001969/6561/331605 від 21 червня 2007 року, укладений між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_4, договір іпотеки № 17384/6561/331605 від 21 жовтня 2008 року укладений з ОСОБА_3 на нерухоме майно - житлову квартиру № 121 по

ОСОБА_8ОСОБА_9, буд. З в м. Полтаві загальною площею 64,1 кв. м.

Зобовязано ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» в особі начальника шостого Полтавського відділення Полтавської обласної дирекції виключити з реєстру обтяжень нерухомого майна запис про заставу нерухомого майна - житлового будинку №44 по вул.. Артема в м. Полтаві, яке було передано у заставу за договором іпотеки від 21 червня 2007 року

№ 001996/6561/331605 укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та виключити з реєстру обтяжень нерухомого майна запис про заставу нерухомого майна - житлову квартиру №121 по бул.. ОСОБА_9, буд. З в

м. Полтаві.

З даним рішенням суду не погодилося ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та подало на нього апеляційну скаргу.

Просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2010 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 відмовити повністю.

Вважає, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно зясовано обставини, що мають значення для справи. Також посилається на не доведеність обставин, що мають значення для справи та які суд вважав встановленими. .

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення.

Відповідно п. 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч. 1ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним на позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Як вбачається із матеріалів справи, 21 червня 2007 року між АТ "ОСОБА_5 Аваль" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/6561 /82/84205.

Відповідно до п.1 кредитного договору Відповідач надав за меморіальним ордером №ТЯ014/6561/82/84205 від 21.06.2007 року грошові кошти в сумі 18000 доларів США .

З метою забезпечення виконання Позичальником грошового зобов'язання за кредитним договором Банком укладено з ОСОБА_4 договір поруки №1966/6561/331605 від 21 червня 2007 року, договір іпотеки №001969/6561/331605 від 21.06.2007 року на нерухоме майно - житловий будинок № 44 по вул.. Артема в м. Полтаві.

Відповідно до договору поруки у разі неналежного виконання ОСОБА_2 грошового зобов'язання за кредитним договором поручитель та позивач несуть солідарну відповідальність перед Банком.

21 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 і Банком був укладений кредитний договір №014/6561/82/113584 відповідно до п.1 якого Відповідач-Банк надав гроші в сумі 57000 доларів США.

З метою забезпечення виконання Позичальником грошового зобов'язання за кредитним договором Відповідачем було укладено з ОСОБА_3 договір іпотеки 17384/6561/331605 від 21.10.2008 року на нерухоме майно - житлову квартиру №121 у

м. Полтаві ОСОБА_8 ОСОБА_9, буд.№3 загальною площею 64.1 кв.м..

Відповідно до договору іпотеки у разі неналежного виконання Позивачем ОСОБА_11 грошового зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 та ОСОБА_3 несуть солідарну відповідальність перед Банком.

Відповідно до ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 15.10.2010 року експертами Полтавської обласної психіатричної лікарні ім.. ОСОБА_12 проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу.

В висновку експертизи від 16 листопада 2010 року зазначено, що ОСОБА_2 в теперішній час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизотипового розладу з початком захворювання у березні-квітні 2007 року.

Даний психічний розлад істотно впливає на здатність ОСОБА_2 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в теперішній час, а також істотно впливав на здатністю під експертного усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на 21.06.2007 року.

Враховуючи те, що шизотиповий розлад здоров»я ОСОБА_2 зафіксовано з березня - квітня 2007 року та він продовжується і по теперішній час, суд вірно прийшов до висновку про те, що останній під час вчинення правочинів від 21.06.2007 року та 21.10.2008 року не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними.

Тому правомірно визнано недійсними правочини , укладені між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_2, які оформлені кредитними договорами від 21.06.2007 року та від 21.10.2008 року.

Обґрунтовано також суд визнав недійсними і договори поруки та іпотеки, які є похідними від недійсних кредитних договорів та зобовязав сторони повернути одна одній все отримане за договорами.

При винесенні рішення суд першої інстанції посилався на недійсність правочину з підстави порушення зі сторони відповідача - Банку положень про єдиний законний засіб платежу на території України.

Таке твердження є помилковим з наступних підстав.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час. обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет КМУ).

Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша , фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог підпункту "в" п. 4 ст. 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 р. № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосуванні, індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правової, підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Тому при розгляді спорів про визнання недійсними договорів про надання кредиту в іноземній валюті слід враховувати, що у випадку наявності у банку 5 відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України, здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про виключення з мотивувальної частини рішення посилання на недійсність кредитних договорів з підстав надання кредиту в іноземній валюті.

Також безпідставними є посилання районного суду при винесенні рішення на відсутність згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, а саме ціни та загальної вартості кредиту. Тому вони також підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення районного суду.

Не знайшло свого підтвердження і укладення ОСОБА_2 договорів під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умов.

Хибним є застосування районним судом Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки між сторонами виникли договірні відносини, які Законом України «Про захист прав споживачів» не регулюються.

Застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору.

Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватися, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Колегія суддів приймаючи до уваги викладене, приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» підлягає частковому задоволенню, рішення суду в частині посилання на недотримання вимог Закону України « Про захист прав споживачів», на недійсність кредитних договорів з підстав надання кредиту в іноземній валюті, відсутності згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, ціни та загальної вартості кредиту зміні, укладення договорів під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умов.

В іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Колегія суддів, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» - задовольнити частково .

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2010 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на недотримання вимог Закону України « Про захист прав споживачів», на недійсність кредитних договорів з підстав надання кредиту в іноземній валюті, відсутності згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, ціни та загальної вартості кредиту, укладення договорів під впливом тяжкої обставини.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_13

(підпис) ОСОБА_14

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1