Справа № 22-ц-3258/2011 Провадження № 22-ц/2590/2823/11 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Требух Н.В. Доповідач - Смаглюк Р. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2011 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Чернігівської області в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 7 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк про визнання недійсним кредитного договору і договору іпотеки та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

В липні 2011 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, укладених ним з ПАТ „Укрсоцбанк 22 липня 2008 року, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 липня 2011 року Деснянського відділу державної виконавчої служби, зобовязання відповідача прийняти від позивача кошти в сумі 156 084 грн. 36 коп. з розстрочкою платежу на 60 місяців по 2 605 грн. щомісячно, мотивуючи такими обставинами.

За вказаним кредитним договором ОСОБА_5 отримав від відповідача кошти в сумі 39 302, 32 дол. США строком до 21 липня 2033 року зі сплатою 13,5% річних.

Відповідачем при укладенні цього договору порушені вимоги Конституції України та ст. 524 ЦК України, оскільки кредит виданий в іноземній валюті, позивач не був відповідачем поінформований щодо можливих кредитних ризиків, без згоди позивача підвищена відсоткова ставка за користування кредитом, не дотриманий принцип рівності прав та обовязків сторін, включено положення про розгляд спору третейським судом.

Крім того, за цим договором 1 квітня 2011 року видано виконавчий напис і на його виконання накладено арешт на квартиру, яка є предметом договору іпотеки, що суперечить ст.ст. 30, 47 Конституції України.

Виходячи з викладених обставин, позивач просив задовольнити його позов.

Заявою від 7 листопада 2011 року позивач змінив розмір позовних вимог та підстави позову таким чином: зобовязати відповідача прийняти від позивача кошти в сумі 154 599 грн. 36 коп. з розстрочкою платежу на 60 місяців по 2 576 грн. 66 коп. щомісячно.

Підставами визнання недійсним кредитного договору є порушення вимог ст. 203, 524, 533 ЦК України, оскільки кредит виданий в іноземній валюті на придбання нерухомості, яка може бути придбана за національну валюту - гривню, що свідчить про незаконність виконання зобовязання в іноземній валюті, порушення ст. 11 Закону „Про захист прав споживачів в частині підвищення процентної ставки в односторонньому порядку та реального подорожчання кредиту у гривневому еквіваленті.

Рішенням суду в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд прийшов до висновку про те, що кредитний договір, укладений 22 липня 2008 року між сторонами, відповідає закону, тому що відповідач має генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, до яких відноситься видача позивачу кредиту в іноземній валюті, зміна в односторонньому порядку процентної ставки за користування кредитом станом на 10 жовтня 2008 року не суперечить умовам договору, вимоги про визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки обумовлені виконанням виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитом.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 липня 2008 року сторони уклали кредитний договір, за яким відповідач видав позивачу кредит в сумі 39 302, 32 дол. СІЛА на купівлю нерухомості строком до 21 липня 2033 року / л.с. 6- 9/.

На забезпечення основного зобовязання за цим кредитом укладено між сторонами договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 заставною вартістю 224 235 грн. 90 коп. / л.с. 15-19/. Вказана квартира належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 22 липня 2008 року, посвідченого нотаріально за реєстр. № 6593 / л.с.88/.

Видача кредиту в іноземній валюті є валютною операцією, право на здійснення якої мав відповідач відповідно до генеральної ліцензії, виданої Національним Банком України / л.с.89-96/.

Отже, доводи апеляційної скарги відносно відсутності права відповідача на здійснення таких операцій, є необґрунтованими.

Доводи, що апелянтом заявлено 8 підстав недійсності кредитного договору, а суд розглянув тільки одну, проігнорувавши інші, не відповідають фактичним обставинам. Апелянт наводить вказані доводи на обґрунтування факту незаконності видачі іноземної валюти, посилаючись на ст.ст. 524, 533 ЦК України про те, що виконання грошових зобовязань має здійснюватись в національній валюті - гривні.

Однак як видача, так і стягнення боргу в іноземній валюті не суперечить в даному випадку закону.

Про це вказано в п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі , де передбачено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом ( частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК, Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 „Про систему валютного регулювання і валютного контролю).

Доводи скарги, що судом врахований тільки один елемент недійсності правочину - дефект волі - і не враховані дефекти змісту, форми, субєктного складу є необгрунтованими, оскільки відсутність цих дефектів при укладенні кредитного договору між сторонами підтверджена наведеними вище обставинами.

Доводи про укладення цього договору під впливом обману банку щодо зміни процентної ставки за кредитом та валюти кредиту є безпідставними з наведених вище обставин. Крім того, вимога про визнання недійсним договору відповідно до ст.230 ЦК України позивачем не заявлялася, при зверненні до суду він посилався на ст. 233 ЦК України ( вчинення правочину під впливом тяжкої обставини).

Доводи щодо незаконності дій банку при зверненні стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса та дій державного виконавця не відносяться до предмету спору і стосуються осіб, як ним були залучені до справи як треті особи, а не відповідачі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не дають підстав для її задоволення. Тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 7 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: