АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2011 року

10 січня 2011 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Можелянської З.М.

суддів - Прозорової М.Л., Ремеза В.А.

при секретарі Панченко Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Ленінського районний суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ЖБК № 295 про визнання права власності на частину квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа ЖБК № 295 про визнання права власності на частину квартири.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилалися на те, що ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_6 з 12 грудня 1969 року. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є їх синами. У 1980 році ОСОБА_6 стала членом ЖБК № 295 та за ордером № 513 від 07 травня 1980 року на їх сім'ю була видана квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1. У період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 внесли 19 березня 1980 року перший пайовий внесок та 12 червня 1992 року повністю виплатили усі платежі за квартиру, однак реєстраційне посвідчення на квартиру оформлено та отримано не було.

30 квітня 1998 року ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрила спадщина на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1. Вони є спадкоємцями першої черги за законом, як чоловік, що пережив дружину та син спадкодавця, фактично прийняли спадщину. В даний час вони вирішили оформити документи на спадкове майно, що і змусило їх звертатись до суду. Просили суд визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1, в порядку ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину вказаної квартири, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 30.04.1998 року; визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину вказаної квартири, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6,

Рішенням Ленінського районний суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2010 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

З такім рішенням позивачі не погодилися і звернулися з апеляційною скаргою, в який просять скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства /а.с. 82-84/.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення згідно п. 3 с. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа ЖБК № 295 про визнання права власності на частину квартири, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст.. 60 ЦПК України сторони не надалі відповідні докази.

З таким висновком колегія суддів не може погодитися, оскільки він не відповідає матеріалам справи та вимогам діючого законодавства.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що що ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_6 з 12 грудня 1969 року. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є їх синами. У 1980 році ОСОБА_6 стала членом ЖБК № 295 та за ордером № 513 від 07 травня 1980 року на їх сім'ю була видана квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1.

Під час шлюбу за спільні грошові кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_6 внесли 19 березня 1980 р. перший пайовий внесок в ЖБК-295 в сумі 3177 руб.. та в період до 12 червня 1992 р. повністю виплатили всі платежі за квартиру в сумі 3886 руб.

Згідно повідомлення КП «ДМБТІ» від ЗО червня 2010 року за № 6783, реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_2 не проводилась.

30 квітня1998 року ОСОБА_6 померла, не залишивши заповіту.

Згідно зі ст.15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 р.. який діяв на момент її смерті, право власності на кооперативну квартиру виникає після повної оплати вартості квартири.

Статтею 384 ЦК України передбачено, що член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння та користування, а за згодою кооперативу - і розпорядженням квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб і сім'ю України ( в редакції 1969 р.) який діяв на момент смерті ОСОБА_6, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і згідно зі ст. 28 Кодексу про шлюб і сім'ю України ( в редакції 1969 р.) . ділиться між ними в рівних частках.

Таким чином, за життя ОСОБА_6 набула право власності на квартиру АДРЕСА_3 в ОСОБА_7. Оскільки ця квартира є спільним майном ОСОБА_2 і ОСОБА_6, то після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на ? частину вищезазначеної квартири.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і відповідач ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6. Вони були зареєстровані і проживали в квартирі на момент смерті спадкодавця, фактично прийняли спадщину, успадкувавши по 1/6 частині-квартири, що підтверджується довідкою ЖБК № 295.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і находить можливим рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення по справі, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4, а за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - право власності на 1/6 частини вказаної квартири за кожним у порядку спадкування за законом, задовольнивши апеляційну скаргу частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районний суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2010 року - скасувати.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_4 у порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_4 у порядку спадкування за законом.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяті днів з цього часу.

Судді :