Справа № 22-ц-4827/11 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р. О.
Провадження № 22-ц/1390/4648/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.,

суддів: Мусіної Т.Г., Шумської Н.Л.

при секретарі: Гордій У.М.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 4 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення коштів на утримання дружини, -

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2, 08.08.1980р. народження, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4, 19.04.1988р. народження, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання ОСОБА_5 - 22.09.2005р. народження в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно, починаючи з 01.06.2010 року і до його повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2, 08.08.1980р. народження, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4, 19.04.1988р. аліменти на її утримання в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісячно, починаючи з 01.06.2010 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 державне мито в дохід держави в розмірі 51 грн.

Дане рішення оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі покликається на те, що не враховано, він повною мірою бере участь в утриманні сина та додаткових витратах, пов'язаних із вадами розвитку дитини.

Син отримує державну соціальну допомогу як дитина інвалід, а також позивачка отримує матеріальну допомогу по догляду за дитиною інвалідом. Враховуючи державну соціальну допомогу на утримання дитини інваліда, а також його посильну участь в утриманні сина та додаткових витратах на дитину він не заперечував свого зобов'язання сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивачки, то непрацездатність позивачки жодним чином не повя'зана із шлюбом та народженням і утриманням дитини. Передбачене ст. 75 Сімейного кодексу України право позивачки на утримання може бути застосоване лише за умови, коли він може надавати таку допомогу, а в даному разі він є безробітним і відповідно такої допомоги надавати не може.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову

щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_4 та стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку.

При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище як дітей так і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, дружини, батьків, та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З матеріалів справи вбачається, що вчервні 2010 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення коштів на утримання дружини.

Позивач зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що був укладений 29.10.2005р. у Бібрській міській раді Перемишлянського району Львівської області. Від спільного подружнього життя у них є малолітня дитина: ОСОБА_5 - 22.09.2005р. народження. Відповідач впродовж двох років не проживає з сім'єю, ухиляється від виховання сина, добровільно кошти на утримання сина не надає, не цікавиться здоров'ям сина, який є інвалідом з дитинства. Дитина страждає дитячим церебральним паралічем та потребує безперервного медикаментозного лікування, стаціонарного профілактичного лікування 3-4 рази в рік. Щоб забезпечити нормальний рівень життя сина і стабільний стан здоров'я позивач постійно змушена купувати медикаменти, проводити щоквартальний курс лікування в стаціонарі, купувати спеціальний одяг та взуття. Самостійно не має змоги забезпечити дитині належне проживання і харчування, оскільки не має можливості працювати так, як здійснює догляд за сином і сама являється інвалідом 3-ї групи.

Посилаючись на вказані обставини, які позивач підтвердила в судовому засіданні просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 800 грн. щомісячно до її повноліття та стягнути кошти на утримання дружини у розмірі 700 грн. щомісячно.

Встановлено, що згідно представленого свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що був укладений 29.10.2005р. у Бібрській міській раді Перемишлянського району Львівської області, запис за №33, та від якого, відповідно до копії свідоцтва про народження, у них є малолітня дитина: ОСОБА_5 - 22.09.2005р. народження.

Проаналізувавши обставини та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та вирішено стягувати з ОСОБА_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 600 грн. щомісячно.

Апелянт покликається на те, що слід зменшити цей розмір аліментів з врахуванням того, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто він згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Однак ці окликання апелянта на те, що слід зменшити цей розмір аліментів не знайшли свого підтвердження

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки розмір аліментів встановлено з врахуванням стану здоров'я дитини, матеріального становища дитини, яка потребує лікування дитини та того, що на час ухвалення рішення відповідач не працював, тому підстав для зменшення розміру аліментів немає.

Крім того допускається виняток передбачений статтею 184 СК України про те, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В частині позову щодо стягнення коштів на утримання дружини, суд вважав за доцільне задоволити частково, оскільки позивач є інвалідом 3 - ї групи має на утриманні малолітню дитину - інваліда з дитинства, яка потребує постійного догляду.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Покликання апелянта на те, що слід відмовити в задоволенні позову в частині щодо стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 заслуговують на часткове задоволення.

Розглядаючи спір, ухвалюючи рішення і задовольняючи позовні вимоги в цій частині щодо стягнення аліментів на користь ОСОБА_4,суд виходив із положень ч.ч.2,4,6 ст.84 СК України, встановивши і перевіривши потребу утримання позивачки, яка має пенсію 544 грн. та з якою проживає дитина, та можливість відповідача надавати таку допомогу.

Оскільки позивачка у звязку з вихованням дитини не має можливості працювати та отримувати заробітну плату, а відтак потребує матеріальної допомоги, яку колишній чоловік може надавати на її утримання, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивачка має право на утримання після розірвання шлюбу відповідно до вимог ст.ст. 75,76 СК України і вважає, що суд обґрунтовано визначив розмір утримання у твердій грошовій сумі, як це передбачено ст. 77,80 СК України.

Разом з тим, при визначенні розміру утримання, колегія суддів, враховуючи сімейний стан та те, що належно не враховано неспроможність надавати матеріальну допомогу відповідача, вважає за необхідне ухвалене в справі рішення частково змінити, зменшивши розмір аліментів в цій частині до 250 грн., щомісячно.

При зміні матеріального чи сімейного стану, відповідач не позбавлений можливості порушувати питання про зміну розміру аліментів визначених судом.

В решті частині рішення суду слід залишити без зміни.

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Керуючись ст.ст. 75, 77-80,180 -184 СК України, ст.ст. 10, 60, 212, п.1, п. 2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, п.1ч.1, ч. 2 ст. 314 ст. 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2, 08.08.1980р. народження, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4, 19.04.1988р. аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно- змінити та ухвалити нове рішення.

Стягувати з ОСОБА_2, 08.08.1980р. народження, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4, 19.04.1988р. аліменти на її утримання в в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 01.06.2010 року.

В решті частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий : Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_7