справа № 2- 10/11
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.08. 2011 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Жмурка П.Я.
при секретарі - Шаршонь Т.М., Козлової Т.В.
за участю:
представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2
позивача ОСОБА_3
відповідачів ОСОБА_4 ,ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Свої вимоги мотивував тим, що 10 травня 2010 року близько 11 години 00 хвилин внаслідок дорожньо транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_4, який на момент її скоєння керував трактором Т-16 з номерним знаком 2144ФК, було пошкоджено належний позивачу на праві приватної власності автомобіль НОМЕР_1. Засобами доказування даної обставини є: довідка ДАІ вих. №699 12.05.2010 року, постанова про відмову у порушенні кримінальної справи віднос ОСОБА_4, матеріали справи про притягнення ОСОБА_4 адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України, свідоцтво про реєстраї згаданого автомобіля та пояснення позивача.
Крім майнової шкоди позивачу на його думку було заподіяно і моральної шкоди. Відповідно до п.2 та п.З ч.2 ст. 23 ЦК України, ця шкода полягала у душевних стражданнях, яких Позивач зазнав у зв'язку із протиправною поведінкою щодо нього та із пошкодженням його майна (автомобіля) . Розміром компенсації за душевні страждання, яких позивач зазнав у зв'язку із протиправною поведінкою щодо нього, позивач вважає 1000,00 грн., а за душевні страждання, яких позивач зазнав у зв'язку із пошкодженням його автомобіля - 700,00 грн. , а разом - 1700,00 грн. .
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.Такою особою у даному випадку є ОСОБА_5 відповідач №2 - власник згаданого трактора.
Представник позивача у судовому засіданні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі . Суду також надав заяву з додатком про відшкодування ( компенсацію) судових витрат .
Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, з підстав зазначених в запереченнях /а.с.95-98/
Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та справи про адміністративне правопорушення, відмовного матеріалу дійшов висновку, про те що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом було встановлено, що згідно технічного паспорту власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_3 /а.с. 5/ , а власником трактора Т-16 реєстраційний номер 2144ФК , по технічному паспорті є ВАТ Карлівське РТП/а.с.211/.Згідно договору купівлі продажу СЮ 47-3170392 від 5.08.2003 року , продавець ВАТ Карлівський РТПпродав ОСОБА_5 , покупцю : трактор Т-16 , 1979 року випуску /а.с.21 відмовного матеріалу/
Також було встановлено , що 10 травня 2010 року близько 11.00 годині на перехресті вул..Полтавська та пров.Харчовиків в м. Карлівка сталося зіткнення автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 з трактором Т-16 під керуванням водія ОСОБА_4 . По даному факту відносно ОСОБА_4 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП /а.с.2 матеріалу про адміністративне правопорушення/.
Натомість, під час судового розгляду по даній справі була призначена автотехнічна експертиза, згідно висновку якої швидкість руху автомобіля Renaultперед початком гальмування складала не менше 84 км/год.У даній дорожній обстановці дії водія RenaultОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п12.3 та 10.1 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору , знаходяться в причинному звязку з виникненням даної ДТП /а.с. 116-119/. Крім цього, експерт зазначив, що дії водія трактора Т-16 ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п.10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України і знаходилися , з технічної точки зорк , у причинному звязку з виникненням даної пригоди .
За результатами судового розгляду суд дійшов висновку про одинакову ступінь виннуватості обох учасників в даній дорожній . Інших експертиз по справі не проводилось
Зміст ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначає обовязок особи, яка на правових підставах володіє транспортним засобом, механізмом або іншим обєктом, що створює підвищену небезпеку, відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.
Відповідно ч. 2 ст. 1188 ЦК України - якщо унаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
В абзаці 1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р.(з наступними змінами) Пленум розяснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.440, 450 ЦК(ст.ст.1166, 1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Аналізуючи у сукупності встановлені обставини судом щодо причини ДТП, а саме показами допитаних в судовому засіданні свідками: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 де було встановлено саме місце ДТП і розташування транспорту після ДТП на місці пригоди , поведінку сторін , де технічна можливість уникнути даної ДТП для водія трактора Т-16 ОСОБА_4 визначалась виконанням ним вимог п.п. 10.1 та 16.11Правил дорожнього руху України , для чого у нього не було буль яких перешкод технічного характеру , суд дійшов висновку про наявність причинного звязку на 50% між діями ОСОБА_4 , як власника джерела підвищеної небезпеки та настанням дорожньої транспортної пригоди.
Але, разом з тим суд не може погодитись з позовними вимогами в тому обємі в якому вони заявлені позивачем .
Згідно ст. 1188 ЦК України відшкодування шкоди завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки , за наявності вини всіх осіб , діяльністю яких було завдано шкоди , розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин , що мають істотне значення .
Як вбачається з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року (з послідуючими змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкодиобовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної(немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діяннями її заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З урахуванням викладеного, суд вважає , що моральна шкода в даному випадку не може бути стягнута з ОСОБА_4 оскільки дії водія RenaultОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п12.3 та 10.1 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору , знаходяться в причинному звязку з виникненням даної ДТП .
У зв'язку із тим, що позивач не має спеціальних знань в галузі права - він був змушений звернутися за правовою допомогою.
Дотримуючись вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь позивача судові витрати, а саме: за сплату судового збору в сумі 453 грн., за сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60 гривен, витрати, за сплату вартості проведеного автотоварознавчого дослідження в сумі 725 грн. та за сплату витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги позивачем 4505,20 грн., 94 грн. добові на користь представника оскільки вони підтверджені відповідними розрахунковими документами . В іншій частині відмовити .
В позовній заяві другим відповідачем по справі є ОСОБА_5
Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
В судовом засіданні ОСОБА_5 надав суду а суд прийняв копію договору збереження , яким він передав трактор Т-16 на відповідальне збігання своєму батькові ОСОБА_4 , а останій прийняв , про що маються підписи /а.с.105/ Доказів про недбалість ОСОБА_5 в зберіганні чи утриманні трактора Т-16 в судовому засіданні не було встановлено , оскільки на зберігання Т-16 знаходився у відповідача ОСОБА_4
Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що ОСОБА_5 є неналежним відповідачем .
Разом з тим, відповідно до ст. 1193 ч.4 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від матеріального становища, крім випадків, шкоди завдано вчиненням злочину.
Враховуючи ступінь вини позивача ОСОБА_3 50% у скоєнні дорожно-транспортної пригоди і виникненні шкоди, характер правопорушення , що особа ОСОБА_4 є особою похилого вік 75 років /а.с. 16 відмовного матеріалу/, пенсіонер /а.с.210/ і має мінімальну пенсію .
На підставі ст. ст. 23, 1187, 1188, 1192,1193 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 61, 79,82, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України та Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , задовольнити - частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати: за сплату судового збору в сумі 453 грн., за сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60 гривен, за сплату вартості проведеного автотоварознавчого дослідження в сумі -725 грн. та за сплату витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги позивачем 4505,20 грн., 94 грн. добові на користь представника .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Карлівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя П.Жмурко