_____________________________________________________________________________
Справа№1512/2-1736/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2011 року місто Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді Непоради М. П.

при секретарях Єрьоменко Л.В., Яіцькой А. І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Сейп Автотранс», ПрАТ СУ «ВУСО», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі позовом до ТОВ «Сейп Автотранс»та ОСОБА_3, третя особа ПрАТ СК «ВУСО»про відшкодування матеріальних та моральних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та проси суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів 21 108,81 грн. в якості відшкодування матеріального збитку, судового збору в розмірі 211,10 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120 грн., а також стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн.

Пізніше, в ході судового слідства, позивач уточнив свої вимоги, та просив стягнути з відповідача ПрАТ СК «ВУСО»на його користь матеріальні збитки, пов'язані з відновлю чим ремонтам пошкодженого автомобілю в розмірі 14 027,46 грн., пеню в сумі 3 125,62 грн. за прострочку виплати страхового відшкодування та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.

Також стягнути з відповідача ТОВ «Сейп Автотранс»на його користь матеріальні збитки, пов'язані з величиною втрати товарної вартості, спричинені джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 7 081,35 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн., а також стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача судовий збір та суму витрат на ІТЗ.

У судове засідання зявились позивач ОСОБА_1 та його представник, відповідач ОСОБА_3

В судове засідання не з'явились представники відповідачів ПАТ СК «ВУСО»та ТОВ «Сейп Автотранс», сповіщалися належним чином про час та місце слухання справи, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи за їх відсутністю до суду не надходило, у попередніх засіданнях надали суду вичерпні пояснення по суті заявлених позовних вимог, тому суд, відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає можливим слухати справу за відсутності представників ПрАТ СК «ВУСО»та ТОВ «Сейп Автотранс».

У судовому засідання позивач та його представник підтримали уточнені позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник відповідача ПрАТ СК «ВУСО»у своїх запереченнях від 03.02.2011 року вих. № 455 позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що дійсно, між ПрАТ «СК ВУСО»(страховик) та ТОВ «Сейп Автотранс»(страхувальник) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/2659541 від 18.07.2009 року (надалі Поліс), відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є а/м Dacia Logan, д/н НОМЕР_1. Даний поліс є договором 1 типу, тобто застрахованою вважається відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю майну третіх осіб внаслідок експлуатації ТЗ будь-якою особою, що експлуатує його на законних підставах. 03.08.2009 року із заявою на виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК ВУСО»звернувся ОСОБА_1, якому було роз'яснено порядок та строки виплати страхового відшкодування, а також наведений перелік документів, необхідний страховику для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування по даній події. В той же день до ПрАТ «СК ВУСО»звернувся представник ТОВ «Сейп Автотранс», який повідомив про настання події, що має ознаки страхової, та надав копії свідоцтва про реєстрацію т/з, копію посвідчення водія ОСОБА_3, копію паспорту та ІНН ОСОБА_3 та копію Договору оренди ТЗ № 232 від 24.06.2009 року, укладеного з останнім, відповідно до якого ТОВ «Сейп Автотранс»зобов'язалося передати ОСОБА_3 зазначений автомобіль у тимчасове використання в якості таксі. Вказаний договір був укладений в простій письмовій формі, тобто складений з порушенням вимог ч. 2 ст. 799 ЦК України (нотаріальне посвідчення), та на підставі вище переліченого, ПрАТ «СК «ВУСО»було прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 по факту ДТП від 01.08.2009 року, що підтверджується страховим актом № 7687-24 від 30.12.2009 року.

В своїх запереченнях представник відповідача ОСОБА_4 «СК»ВУСО»просить суд відмовити позивачу в частині вимог до ПрАТ «СК»ВУСО»в повному обсязі.

Заслухавши думку позивача та його представника, відповідача ОСОБА_3, доводи та пояснення сторін, наданих в судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, встановивши дійсні правовідносини які виникли між сторонами справи, оцінивши всі докази зібрані у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи.

Судом встановлено, що 01.08.2009 року в 15 год. 30 хв. на Фонтанській дорозі в м. Одесі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, який належить ТОВ «Сейп-Автотранс», під керуванням водія ОСОБА_3, та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням позивача ОСОБА_1

Судом встановлено, що дорожньо транспортна пригода сталась внаслідок порушення пункту 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 з боку ОСОБА_3

Відповідальна за шкоду особа звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини, відтак предметом доказування у деліктних зобовязаннях є наявність шкоди, протиправність поведінки, вина заподіювача шкоди, причинно наслідковий звязок. Данні факти за своїм характером є правоутворюючими.

Під час судового розгляду, обґрунтовано та доведено, що відповідач ОСОБА_3 є заподіювачем шкоди.

Вина ОСОБА_3 у скоєнні вказаного правопорушення підтверджена матеріалами адміністративної справи № 3-4758/09 Київського районного суду міста Одеси, і згідно з постановою від 1 вересня 2009 року по цій справі ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАп України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вина Відповідача ОСОБА_3О в скоєні адміністративного правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню.

Також судом встановлено, що на час ДТП, ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ТОВ «СЕЙП АВТОТРАНС», що також ними не заперечувалось сторонами по справі.

Факт перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з ТОВ «СЕЙП АВТОТРАНС»підтверджується також наявною в матеріалах справи копією наказу № 1 від 10 травня 2009 року.

Згідно полісу ВС/№2659541 від 18.07.2009 року ТОВ «СЕЙП АВТОТРАНС», застрахувало відповідальність перед третіми особами внаслідок заподіяння шкоди у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО».

Згідно Звіту № 130-09 наданого СПД «ОСОБА_5В.»вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю Subary Forester, держномер ВН 5140 СА становить 21 108,81 грн., вартість відновлювального ремонту становить 14 027,46 грн.

Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, що завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обємі, особою, що завдала цю шкоду.

Згідно ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками визначаються втрати, які зазнала особа та доходи, які вона не отримала. Такі збитки повинні відшкодовуватись у повному обсязі.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що суд зобовязує винну особу відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, при цьому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.4 Постанови, Пленуму Верховного Суду України, від 27.03.1992, № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Керуючись ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 22.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, оскільки розмір матеріальної шкоди не перевищує ліміту, зазначеного у полісі ВС/№ 2659541 від 18.07.2009 року, суд доходить висновку про необхідність стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»вартості відновлювального ремонту у розмірі 14 027,46 грн.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у вигляді втрати товарної вартості в розмірі 7 081,35, то суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Сейп Автотранс», оскільки величина втрати товарної вартості це величина зниження ринкової вартості транспортного засобу, яка відноситься до матеріального збитку особи в розумінні положень діючого законодавства, щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Суд доходить до висновку що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 3 125,62 грн., слід задовольнити, оскільки у відповідності до п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Умовами страхового полісу ВС/№ 2659541 від 18.07.2009 року передбачено, що «за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який нараховується пеня, тому суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позивачем вимоги щодо стягнення пені.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зі змісту п. 5 Постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи те, що позивач частково обґрунтував в чому саме виразилася моральна шкода, чим це підтверджується та з чого він виходив коли просив суд стягнути саме 7 000,00 грн., суд доходить висновку про часткове задоволення в позовних вимогах в цій частині, а саме стягнути з ТОВ «Сейп Автотранс»в якості компенсації моральної шкоди 1000,00 грн., а з ОСОБА_3 500,00 грн., при цьому виходячи із засад розумності та справедливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням вимоги ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 331,10 грн., з яких судовий збір у розмірі 211,10 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 56, 88, 209, 212- 215, 218 , ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1192, 1994 ЦК України, ст.ст. 22.1, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів суд», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмежено відповідальністю «СЕЙП АВТОТРАНС», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 14027 (чотирнадцять тисяч двадцять сім) грн. 46 копійок, яка складається з вартості відновлюваного ремонту автомобілю марки Subary Forester, держномер ВН 5140 СА, пеню в розмірі 3 125 (три тисячі сто двадцять п'ять) грн.. 62 коп., взагалі 17 153 (сімнадцять тисяч сто п'ятдесят три) грн. 08 коп.

Стягнути з ТОВ «Сейп автотранс»на користь ОСОБА_1 7 081 (сім тисяч вісімдесят одна) грн. 35 коп. в якості відшкодування втрати товарного вигляду автотранспортного засобу, та компенсацію моральної шкоди в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., взагалі 8 081 (вісім тисяч вісімдесят одна) грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. в якості компенсації моральної шкоди.

Стягнути в солідарному порядку з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо», ТОВ «Сейп Автотранс», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 311,10 грн., з яких судовий збір у розмірі 211,10 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення у розмірі 120 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : Непорада М. П.