Справа 2-271
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2011 року Балтський районний суд Одеської області в складі

ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ ІЛЬНІЦЬКОЇ К.М.

ПРИ СЕКРЕТАРІ - ПОГРЕБНЮК Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Балті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Балтського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

27.01.2011 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Балтського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та пояснив, що батько позивачки ОСОБА_5 за життя склав заповіт, яким заповів їй усе своє майно. 3.06.2010 р. ОСОБА_5 помер. Оскільки позивачка проживає в м.Києві, що ускладнює її звернення до нотаріуса для оформлення спадщини, 13.11.2010 р. вона оформила заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом, яка посвідчена приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу ОСОБА_4, вважаючи що майно успадкує за законом її матір дружина померлого ОСОБА_5 ОСОБА_2 Однак при зверненні ОСОБА_2 до нотаріальної контори зясувалося, що заяву про прийняття спадщини також подала ОСОБА_3, яка є спадкоємицею за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 Враховуючи, що вчиняючи відмову від прийняття спадщини, вона вважала, що відмовляється від спадщини на користь тільки ОСОБА_2, отже діяла під впливом помилки, просить визнати її заяву про відмову від прийняття спадщини від 13.11.2010 р. недійсною, в звязку з цим визначити для неї додатковий строк тривалістю у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала та пояснила, що її чоловік ОСОБА_5 заповів усе належне йому майно їхній дочці ОСОБА_1 В листопаді 2010 року ОСОБА_1 передала їй нотаріально посвідчену заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом та повідомила, що у звязку з цією відмовою вона успадкує все майно, якщо не буде інших заяв. У ОСОБА_5, крім неї та позивачки, залишились спадкоємці за законом його діти від попереднього шлюбу. В грудні 2010 року їй стало відомо, що дочка ОСОБА_5 ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 Погоджується з доводами позивачки про те, що при вчиненні відмови від прийняття спадщини, остання діяла внаслідок помилки, оскільки вважала, що відмовляється від прийняття спадщини на її користь.

Відповідачка ОСОБА_3 до суду не зявилася, але подала заперечення, згідно якого позов не визнає, вважає, що доказів вчинення правочину під впливом помилки позивачкою не надано, як вбачається з тексту заяви, зміст вчинення правочину їй був розяснений.

Третя особа приватний нотаріус Балтського районного нотаріального округу ОСОБА_4 проти задоволення позову не заперечувала, пояснила, що позивачці було відомо про наявність інших спадкоємців першої черги, окрім її матері, однак враховуючи, що вони тривалий час не спілкувалися зі своїм батьком ОСОБА_5, то вона була впевнена в тому, що вони не будуть претендувати на спадщину, і майно успадкує саме ОСОБА_2 Зміст та наслідки відмови від прийняття спадщини позивачці були розяснені.

Суд, заслухавши доводи сторін, пояснення третьої особи, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно заповіту, посвідченого Миронівською сільською радою Балтського району 26.01.2009 р., ОСОБА_5 заповів усе своє майно ОСОБА_1 03.06.2010 р. ОСОБА_5 помер, відповідно відкрилася спадщина.

Згідно ст..1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст..1270 цього Кодексу.

13.11.2010 р., тобто в межах строку, встановленого ст..1270 ЦК України, ОСОБА_1 відмовилася від прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується відповідною заявою, посвідченою приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованою в реєстрі №3485. Як зазначено у вказаній заяві, їй розяснено зміст ст..ст.225, 229-231, 233, 1273-1275 ЦК України, тобто вона була ознайомлена із правовими наслідками відмови від прийняття спадщини, а також, що спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Оскільки спадкоємицею за заповітом була тільки ОСОБА_1, то вона не вправі була відмовлятися від спадщини на користь будь-кого із спадкоємців, в т.ч. і своєї матері ОСОБА_2 Зазначені обставини вказують на те, що позивачка розраховувала на відсутність заяв про прийняття спадщини з боку інших спадкоємців за законом, крім ОСОБА_2, отже в такому випадку остання могла б успадкувати все майно.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків встановлених законом.

Як визначено п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

За зазначених обставин позивачкою не доведено, що при вчиненні оспорюваного правочину вона діяла під впливом помилки, яка не була наслідком її власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення, отже підстав для задоволення позову немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.229, 1272, 1273 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 209 ,212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Балтського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів.

СУДДЯ