Справа № 2-107/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2011 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: Бабоїд О. М.

при секретарі - Гура Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: про тлумачення заповіту, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом.

В судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, проте в позові зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Всі судові витрати бере на себе.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, проте надала до суд заяву посвідчену секретарем сільської ради, в якій зазначила, що позов визнає в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 02 серпня 2010 року померла мати сторін - ОСОБА_3, яка проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя 15 лютого 2001 року ОСОБА_3, склала заповіт відповідно до якого заповіла, все майно на: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Даний заповіт 15.02.2001 року було посвідчено секретарем виконавчого комітету Плосківської сільської ради Таращанського району (зареєстровано в реєстрі за№ 08).

ОСОБА_4 помер 18 квітня 2004 року, ще до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3. ОСОБА_2 відмовилася від отримання спадщини після смерті матері.

При складанні даного заповіту було допущено помилку в імені спадкодавця. Так, в заповіті зазначено ім'я спадкодавця як "Евдокія", а в інших документах та у свідоцтві про смерть ім'я спадкодавця зазначено як «Євдокія».

Протягом встановленого законодавством терміну позивачка звернулася до Приватного нотаріуса Таращанського нотаріального округу Київської області з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 02 серпня 2010 року, проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено та повідомлено, що оскільки у заповіті невірно зазначене імя спадкодавця, тому їй рекомендовано звернутися до суду з позовом щодо тлумачення заповіту. (Про дане свідчить письмове роз'яснення по спадковій справі № 41/2010 )

Тлумачення заповіту необхідно для отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який посвідчено 15 лютого 2001 року секретарем виконавчого комітету Плосківської сільської ради Таращанського району (зареєстровано в реєстрі за № 08).

Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України.

Частиною 3 ст. 213 ЦК України передбачено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять. Їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Сторони по справі не заперечують проти того, що їхня мати, ОСОБА_3, яка померла 02 серпня 2010 року, 15 лютого 2001 року склала заповіт на користь своїх дітей, тобто на їхню користь та підтверджують той факт, що вони є рідними сестрами та братом.

Той факт, що заповіт складено спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла 02 серпня 2010 року, на користь своїх дітей сторін по справі, вбачається із змісту самого заповіту, оскільки спадкодавець конкретно виразила свою волю, заповівши все майно в рівних частинах сторонам, а згідно Свідоцтв про народження та одруження сторін по справі, їх паспортів, довідки № 521 від 13.12.2010 року, виданої виконкомом Плосківської сільської ради ОСОБА_3 була матірю сторін і проживала та була зареєстрованав ІНФОРМАЦІЯ_2 по день смерті 02.08.2010 року.

Отже, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3, яка померла 02 серпня 2010 року, складаючи заповіт 15.02.2001 року за № 08, мала намір заповісти все своє майно сторонам по справі.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Судові витрати позивачка бере на себе.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 130, 174, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 213, 1221, 1235, 1256 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. „Про судову практику в справах про спадкування", суд, -

вирішив:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом.

В судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, проте в позові зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Всі судові витрати бере на себе.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, проте надала до суд заяву посвідчену секретарем сільської ради, в якій зазначила, що позов визнає в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 02 серпня 2010 року померла мати сторін - ОСОБА_3, яка проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя 15 лютого 2001 року ОСОБА_3, склала заповіт відповідно до якого заповіла, все майно на: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Даний заповіт 15.02.2001 року було посвідчено секретарем виконавчого комітету Плосківської сільської ради Таращанського району (зареєстровано в реєстрі за№ 08).

ОСОБА_4 помер 18 квітня 2004 року, ще до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3. ОСОБА_2 відмовилася від отримання спадщини після смерті матері.

При складанні даного заповіту було допущено помилку в імені спадкодавця. Так, в заповіті зазначено ім'я спадкодавця як "Евдокія", а в інших документах та у свідоцтві про смерть ім'я спадкодавця зазначено як «Євдокія».

Протягом встановленого законодавством терміну позивачка звернулася до Приватного нотаріуса Таращанського нотаріального округу Київської області з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 02 серпня 2010 року, проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено та повідомлено, що оскільки у заповіті невірно зазначене імя спадкодавця, тому їй рекомендовано звернутися до суду з позовом щодо тлумачення заповіту. (Про дане свідчить письмове роз'яснення по спадковій справі № 41/2010 )

Тлумачення заповіту необхідно для отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який посвідчено 15 лютого 2001 року секретарем виконавчого комітету Плосківської сільської ради Таращанського району (зареєстровано в реєстрі за № 08).

Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України.

Частиною 3 ст. 213 ЦК України передбачено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять. Їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Сторони по справі не заперечують проти того, що їхня мати, ОСОБА_3, яка померла 02 серпня 2010 року, 15 лютого 2001 року склала заповіт на користь своїх дітей, тобто на їхню користь та підтверджують той факт, що вони є рідними сестрами та братом.

Той факт, що заповіт складено спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла 02 серпня 2010 року, на користь своїх дітей сторін по справі, вбачається із змісту самого заповіту, оскільки спадкодавець конкретно виразила свою волю, заповівши все майно в рівних частинах сторонам, а згідно Свідоцтв про народження та одруження сторін по справі, їх паспортів, довідки № 521 від 13.12.2010 року, виданої виконкомом Плосківської сільської ради ОСОБА_3 була матірю сторін і проживала та була зареєстрованав ІНФОРМАЦІЯ_2 по день смерті 02.08.2010 року.

Отже, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3, яка померла 02 серпня 2010 року, складаючи заповіт 15.02.2001 року за № 08, мала намір заповісти все своє майно сторонам по справі.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Судові витрати позивачка бере на себе.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 130, 174, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 213, 1221, 1235, 1256 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. „Про судову практику в справах про спадкування", суд, -

Головуючий:ОСОБА_5.