Справа №22-ц-1245/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - Бойко
Категорія - 5 Суддя-доповідач - Ільченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2011 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого - Ільченко О. Ю.,

суддів - Білецького О. М., Маслова В. О.,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 травня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_2

про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 травня 2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким її вимоги задоволити. При цьому посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначає, що між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу автомобіля у простій письмовій формі. Вважає, що законом не передбачено дотримання спеціального порядку набуття права власності на автомобіль, тому вона є власником автомобіля і накладення на нього арешту на підставі постанови ОСОБА_3 від 13 серпня 2010 року є таким, що порушує її права щодо вільного володіння, користування та розпорядження ним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається із уточнених позовних вимог, позивачка просила визнати за нею право власності на автомобіль марки DAEWOO, модель Lanos D4XM556, 2003 року випуску, колір синій, номер шасі № SUPTF696D3W166130, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобовязати ОСОБА_3 звільнити зазначений автомобіль з-під арешту. Вважає, що даний автомобіль був придбаний нею на підставі договору купівлі-продажу від 17 липня 2008 року.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог позивачки з тих причин, що нею не був дотриманий спеціальний порядок набуття права власності на автомобіль.

Пунктами 7,8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, усіх типів , марок і моделей , причепів, напівпричепів та мотоколясок , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, визначено, що власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи або їх представники зобовязані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення , чи тимчасового ввезення на територію України , або виникнення обставин ,що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу і правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості. Правомірність придбання транспортних засобів, вузлів, агрегатів, які мають ідентифікаційні номери , підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою , виданими субєктами підприємствами діяльності , які реалізують транспортні засоби та видають довідки рахунки, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАЇ , а також угодами, укладеними на товарних біржах.

Проте позивачка вказані вимоги закону не виконала.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником автомобіля НОМЕР_2, є ОСОБА_4 (а.с. 54).

Із матеріалів справи також вбачається, що 17 липня 2008 року ОСОБА_5, діючи від імені ОСОБА_4, на підставі довіреності уповноважив ОСОБА_6 та ОСОБА_1 від його імені експлуатувати, розпоряджатися з правом зняття з обліку у ДАІ, продати, обміняти, здавати в оренду, передавати в позичку тощо належний йому автомобіль.

18 березня 2009 року ОСОБА_4 на підставі довіреності уповноважив ОСОБА_6 та ОСОБА_1 від його імені здійснювати ті ж самі дії.

Відповідно до п. 16 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, у тому випадку, коли власник транспортного засобу передав в установленому порядку право керування та розпорядження їх іншій особі , така особа повинна отримати в органах Державтоінспекції тимчасовий реєстраційний талон.

У матеріалах справи тимчасовий реєстраційний талон відсутній.

Тобто, оформлення продажу автомобіля шляхом видачі загальної довіреності не відповідає вимогам законодавства.

Видачу загальної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб, що був у експлуатації, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений у відповідності з законом і допускати перехід права власності до третіх осіб.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Позивачка не вчиняла дій, спрямованих на зняття автомобіля з обліку в ДАІ та оформлення його на власне імя. Вона лише використовувала свої розпорядчі повноваження, надані їй довіреністю.

Крім того, доводи ОСОБА_1 про належність їй автомобіля на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу та акту приймання-передачі автомобіля від 17 липня 2008 року повністю спростовуються наявною у матеріалах справи довіреністю від 18 березня 2009 року, виданою ОСОБА_4, з якої вбачається, що він є власником автомобіля, а ОСОБА_1 він уповноважив експлуатувати та розпоряджатися автомобілем. (а.с. 5, 6, 10)

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачка не спростувала висновків суду першої інстанції і не довела факт набуття права власності на автомобіль з підстав не заборонених законом, а тому в задоволенні позову їй слід відмовити.

Судом першої інстанції в рішенні наведені обґрунтовані висновки щодо виниклих спірних правовідносин та вірно застосовано діюче законодавство, що їх регулює, тому посилання на Закон України «Про власність» є зайвим. Разом з тим, це не дає підстав для скасування чи зміни рішення суду.

За викладених умов, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивачки.

Керуючись ст.ст. 307 ч. 1 п. 2, 309 , 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -