Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/345/16-ц
Провадження №: 2/332/331/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2011 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. за участі секретаря Ковтуна В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3

ОСОБА_4, Заводського районного

відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, 3-я особа: ОСОБА_5

про усунення перешкод у користуванні власністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, Заводського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, 3-я особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 11 жовтня 2004 року та зареєстрованого у реєстрі за №8168, він є власником ? частини квартири № 10, що розташована в будинку № 54 по вул. Алмазній м. Запоріжжя. В зазначеній квартирі значаться зареєстрованими відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою за № 331 від 01.02.2016 року, виданою Центром з обслуговування абонентів. Але, з 2011 року та по теперішній час відповідачі в спірній квартирі не проживають та нею не користуються, що підтверджується актом складеним 12.11.2015 року. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном і оскільки факт реєстрації відповідачів у належній йому на праві власності квартирі, порушує його право власності та позбавляє можливості у повній мірі використовувати обєкт права власності, у нього виникло право звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні належним йому нерухомим майном, шляхом позбавлення відповідачів права користування спірним житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації за вище вказаною адресою. Просить суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує та просить його задовольнити(а.с.23).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявились. Про день та час розгляду справи відповідачі були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчать їх розписки в отриманні судових повісток. Від відповідачів 05.04.2016 року через канцелярію суду надійшли заяви з прохання провести розгляд справи у їх відсутності. Зі змісту цих заяв вбачається, що позовні вимоги кожен з відповідачів підтримує та проти задоволення позову кожен з них не заперечує(а.с.58,60).

Представник відповідача - Заводського районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Суду надана заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. При вирішенні спору покладаються на розсуд суду(а.с.40).

Третя особа-ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Від 3-ої особи через канцелярію суду надійшла заява з прохання провести розгляд справи у її відсутності. Зі змісту цієї заяви вбачається, що позовні вимоги вона підтримує та проти задоволення позову не заперечує(а.с.52).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

З договору дарування від 11 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованому в реєстрі за №8168, вбачається, що позивач ОСОБА_1 та 3-я особа ОСОБА_5 у рівних частках є власниками квартири №10, що розташована в будинку № 54 по вулиці Алмазній в м. Запоріжжі(а.с.5). Згідно технічного паспорту, складеного Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації, власниками квартири АДРЕСА_1 зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_5, яким належить по ? частки цієї квартири на підставі договору дарування, посвідченого 11.10.2004 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 8168(а.с.6).

Відповідно до інформації адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області від 09.02.2016 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2004 року значаться зареєстрованими за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.16).

Згідно довідки Єдиної абонентської служби Центру обслуговування абонентів за № 331 від 01.02.2016 року в квартирі № 10, що розташована в будинку № 54 по вулиці Алмазній в м. Запоріжжі значаться зареєстрованими ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_5, син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3Є.(а.с.8).

З акту № 219 від 12.11.2015р., складеного комісією ЦОП МКП «Основаніє» за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 2011 року фактично не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4(а.с.10).

Згідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, відповідно до якої, до членів сімї належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є ані власниками, ані співвласниками спірної квартири, договір найму житла з ними не укладався і вони, в розумінні ст.64, 156 ч.4 ЖК України, є лише членами сімї співвласника спірної квартири ОСОБА_1, як його діти і саме з цих підстав вони були зареєстровані в спірній квартирі.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення позову і усунення перешкод у здійснені позивачем ОСОБА_1 права власності на квартиру, шляхом визнання відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування спірною квартирою, оскільки вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідачі не проживають без поважних причин у спірній квартирі з 2011 року, не беруть участь у витратах, повязаних з ремонтними роботами та утриманням житла, що свідчить про те, що відповідачі не ставляться до цього житла, як до свого постійного міста проживання та втратили до нього будь-який інтерес. При цьому суд також враховує, що відповідачі в судове засідання не з»явились, не скористались своїми процесуальними правами сторони у процесі і не надали суду жодного з доказів, якщо у них такі малися, в обґрунтування своїх заперечень, а навпаки, подали суду заяви відповідно до яких, вони не заперечують проти задоволення позову, тобто визнають його. Положеннями ч.4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Що стосується позовних вимог в частині зобовязання Заводський РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області знятти ОСОБА_2, ОСОБА_3 з реєстраційного обліку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені судом, оскільки у відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється крім іншого, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, судове рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, яке набере законної сили і буде підставою для зняття їх з реєстрації місця проживання. При цьому суд також враховує, що на час розгляду справи питання забезпечення здійснення реєстрації/ зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб віднесено до компетенції Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, та не є компетенцією УДМС України в Запорізькій області.

Керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст. 319 ч.1, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 10,11,60,209,212-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності на квартиру № 10, що розташована в будинку № 54 по вулиці Алмазній м. Запоріжжя, шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_2.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Андрюшина Л.А.