Копія
Справа № 2-6/11

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2011 року Локачинський районний суд Волинської області
у складі: головуючої - судді Вознюк І.І.,
за участю: секретаря Марчук Н.Я.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах
справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

25 жовтня 2010 року позивач звернулась з даним позовом до суду, посилаючись на те, що під час розгляду справи за її позовом до ОСОБА_3 про виділ 1/2 будинковолодіння по вул.Зеленій, 39 в с. Великий Окорськ Локачинського району відповідачі представили угоду про відчуження спірного майна, яку вона вважає незаконною.
Спірне майно належало її матері, ОСОБА_8. Після її смерті 3 березня 1996 року його успадкували у рівних частках позивач та її брат ОСОБА_9 Після його смерті в грудні 2008 року його частину майна успадкували дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3
Під час розгляду судом справи за її позовом до ОСОБА_3 відповідачі незаконно відчужили дане будинковолодіння, продавши також її 1/2 частку цього майна.
Рішенням суду від 12.04.2010 року за позивачем було визнано право власності на 1/2 житлового будинку. Просить визнати недійсним договір купівлі продажу в частині продажу 1/2 будинковолодіння.

В судовому засіданні представник ОСОБА_7 ОСОБА_1 позовні вимоги змінив і просить визнати недійсним договір купівлі продажу спірного будинку. Пояснив, що позивач прийняла спадщину після смерті матері і отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку земельного і майнового паїв. Є рішення сільської ради від 26.05.2000 року про оформлення на неї права власності на будинок. Це зазначено в ухвалі апеляційного суду від 03.02.2010 року. Оформити право власності на свою частку будинковолодіння ОСОБА_7 не могла через відсутність правовстановлюючих документів на нього та опір відповідачів по справі.

Під час розгляду судом справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відповідачі 21 жовтня 2009 року продали будинок ОСОБА_5 У договорі купівлі-продажу від 21 жовтня 2009 року вказано, що продавці стверджують, що на момент укладання цього договору предмет договору не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори. Проте на той час по справі вже було проведено попереднє судове засідання.

Крім цього, основним документом, який підтверджував право власності відповідачів ОСОБА_3 на будинок, було рішення суду від 28 серпня 2009 року, яке скасоване апеляційним судом 3 лютого 2010 року. Договір купівлі-продажу було укладено, щоб приховати власність. Рішення суду від 12 квітня 2010 року про визнання за ОСОБА_7 1/2 частини спірного майна було скасовано лише з тієї підстави, що суд не залучив ОСОБА_5 до участі в розгляді справи.

Представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3Л . ОСОБА_4 позову не визнав і пояснив, що позивач не повідомила ОСОБА_3 про оформлення документів на спадщину, вони утримували майно багато років і як власники продали будинок ОСОБА_5

Оскільки при укладенні угоди сторонами дотримані вимоги ст. 203 ЦК України, підстав для скасування договору немає. Відповідачі згодні відшкодувати позивачу завдані їй збитки.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 позов не визнав і пояснив, що ОСОБА_3 на момент продажу будинку були його власниками, будинок продано в жовтні 2009 року, а рішення суду про право власності за ОСОБА_10 було ухвалено у квітні 2010 року. Якщо позивач оформила право на частку у земельному та майновому паях, не брала участь в утриманні будинку, значить, вона не претендувала на будинок. Договір оформлено ноторіально, спору щодо нього не було. ОСОБА_5 є добросовісним набувачем. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши її матеріали, суд встановив, що 7 вересня 2009 року ОСОБА_7 подала до Локачинського районного суду позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права на спадщину за законом, посилаючись на те, що вона після смерті матері у 1996 році прийняла спадщину разом з братом, оформила свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельного і майнового паїв і має право на половину будинку в с. Великий Окорськ. 1 жовтня провадження по справі було відкрито, а 14 жовтня 2009 року проведено попереднє судове засідання, на яке відповідачі не зявились, хоча своєчасно були повідомлені про час і місце розгляду справи. Повідомлення про отримання ними судових повісток та копій позовної заяви з доданими документами повернулись у суд з відміткою «отримали особисто 8 жовтня». (а.с.18, 27, 23-24 справи № 225/09). 19 листопада 2009 року провадження по справі було зупинено до вирішення апеляційним судом скарги ОСОБА_7 на рішення суду від 28 серпня 2009 року, яким було визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на спірний будинок після смерті ОСОБА_9 брата позивача ОСОБА_7

21 жовтня 2009 року за договором купівлі продажу ОСОБА_3 і ОСОБА_2 відчужили житловий будинок в с. Великий Окорськ Локачинського району по вул. Зеленій, 39 ОСОБА_5 І.( а.с. 5). У договорі вказано, що продавці стверджують, що на момент укладання цього договору предмет договору не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, він не заставлений, треті особи не мають прав на предмет договору.

3 лютого 2010 року ухвалою апеляційного суду Волинської області назване рішення Локачинського суду від 28 серпня 2009 року було скасовано (а.с. 7 ).

12 квітня 2010 року суддею Корнелюком В.С. ухвалено рішення, яким за ОСОБА_7 визнано право власності на 1/2 частину спадкового майна житловий будинок з господарськими будівлями в с. Великий Окорськ Локачинського району, яке набрало чинності 23.04.2010 року

( а.с. 4 ).

Відповідно до ч. 3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особ заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину ( ч.1 ст.216 кодексу).

Зі змісту статей 215, 216 ЦК України вбачається, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Враховуючи, що ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись у нотаріальну контору і оформивши свідоцтво про право власності на спадщину за законом, вона має право на 1/2 частину спадкового майна, в тому числі на житловий будинок. Укладеннням договору про відчуження даного житлового будинку порушено її права та інтереси як власника.

Твердження представника відповідача ОСОБА_6 про те, що дії позивача свідчать про відмову від претензій на будинок, невірні, оскільки не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням (ч.2 ст. 1268 ЦК України), а заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріуса за місцем відкриття спадщини ( ч.1 ст.1273 кодексу). Згідно спадкової справи, яка витребовувалась судом, позивач своєчасно прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса.

Відчужили спірне майно відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 21 жовтня 2009 року, в той час, коли справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права на спадщину за законом перебувала в провадженні Локачинського районного суду. Відповідачі отримали копію позовної заяви з доданими до них документами 8 жовтня ( а.с. 6), попереднє судове засідання по справі проведено 14 жовтня 2009 року, отже їм було відомо про розгляд даної справи судом і суть спору. Проте, укладаючи договір купівлі продажу будинку, і зазначивши в цьому документі, що судові спори щодо майна не ведуться, треті особи не мають прав на предмет договору, відповідачі приховали дані факти.

Крім цього, в оспорюваному договорі вказано, що цілий житловий будинок з надвірними будівлями належить продавцям на підставі рішення Локачинського районного суду від 28.08.2009 року. Проте дане рішення суду скасовано ухвалою апеляційного суду Волинської області від 3 лютого 2010 року саме з тієї підстави, що ОСОБА_7 раніше було оформлено право власності на 1/2 його частину (а.с. 7) Таким чином, на даний час відсутня підстава визнання права власності за Павлюками.

Враховуючи викладене, а також те, що право власності на спадкове майно виникає з моменту набрання чинності відповідного рішенням суду, позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 216 ЦК України слід застосувати реституцію.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 215, 216 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Визнати недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку від 21 жовтня 2009 року, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Зобовязати ОСОБА_5 повернути придбане майно - житловий будинок по вул. Зеленій, 39 в с. Великий Окорськ Локачинського району - ОСОБА_2, ОСОБА_3, а ОСОБА_2, ОСОБА_3 повернути ОСОБА_5 сплачені за будинок кошти в сумі 49416 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Волинської області через Локачинський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча /підпис/

Оригіналу відповідає:

Суддя Локачинського районного суду І. І. Вознюк