Справа №22ц-23,2011р. Головуючий в 1-й інстанції
ОСОБА_1
Категорія: 44 Доповідач Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року січня місяця «25»дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Пузанової Л.В.

Суддів: Закарян К.Г., Воронцової Л.П.

при секретарі Красношапка О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від «08»вересня 2010 року в справі

за позовом

відкритого акціонерного товариства «Херсонський завод карданних валів»до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ВГУРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області, ДП ЖЕД ВАТ «Херсонський завод карданних валів»про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2008 року відкрите акціонерне товариство «Херсонський завод карданних валів»звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, зазначаючи, що завод є власником житлового будинку для малосімейних, розташованого по вул. Димитрова,19 в м.Херсоні.

Відповідачі, будучи зареєстрованими у квартирі №234 за зазначеною адресою, більше року в ній не проживають і фактично перешкоджають заводу, як власнику будинку, використовувати житло за призначенням.

З підстав, передбачених ст. 391 ЦК України позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зобовязання відділення громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комсомольського ВМ ХМО УМВС України в Херсонській області зняти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

В липні 2010 року позивач уточнив заявлені первісно вимоги і просив, з тих підстав, що відповідачі не проживають у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, визнати їх такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням.

В січні 2010 року з аналогічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_4, посилаючись на те, що на підставі ордера №135 від 10.11.2009 року він вселився в спірну квартиру в установленому законом порядку. Зазначав, що не проживаючи в спірній квартирі більше двох років та не будучи членами його сімї, відповідачки втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою від 08 вересня 2010 року суд обєднав позовні заяви відкритого акціонерного товариства «Херсонський завод карданних валів»та ОСОБА_4 в одне провадження.

Рішенням суду від 08 вересня 2010 року постановлено визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №234 в будинку №19 по вул. Димитрова в м.Херсоні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, зазначаючи, що суд необґрунтовано визнав їх такими, що втратили право користування спірною квартирою, в той час, як вона їм належить на підставі технічного паспорта.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ВАТ «Херсонський завод карданних валів»її доводи не визнав, а рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачі, як наймачі спірної квартири станом на день звернення з позовом до суду (19.12.2008 року) були відсутні в ній понад шість місяців без поважних причин, а тому втратили право користування цією квартирою відповідно до вимог ст.ст. 71,72 ЖК України.

Проте до такого висновку суд прийшов, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Із матеріалів справи вбачається, що первісно, 19 грудня 2008 року, ВАТ «Херсонський завод карданних валів»як власник житлового будинку для малосімейних №19 по вул. Димитрова в м.Херсоні, звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, які чинять йому відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, не проживаючи у квартирі, що розташована у вказаному будинку, але зберігаючи в ній реєстрацію.

При цьому позивач надав суду докази, які підтверджували його право на вказане нерухоме майно, а отже, - підтверджували право на звернення до суду за захистом цього порушеного права.

В липні 2010 року ВАТ «Херсонський завод карданних валів»змінив спосіб захисту порушеного права і звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій із підстав, передбачених ст. 71 ЖК України, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою.

Однак, із наданих до суду апеляційної інстанції доказів вбачається, що на виконання ухвали господарського суду Херсонської області від 29.10.2009 року ВАТ «Херсонський завод карданних валів»в установленому законом порядку 19 січня 2010 року здійснив передачу житлового будинку №19 по вул. Димитрова в м.Херсоні до комунальної власності, а рішенням виконкому Херсонської міської ради від 19.01.2010 року №40 балансоутримувачем цього будинку визначено обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Димитрова-19».

Зазначені обставини свідчать про те, що, як на час заявлення позовної вимоги про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, так і на час вирішення судом спору по суті, права позивача, як власника житлового будинку, в якому розташована спірна квартира, припинилися.

Факт припинення права власності на вказаний будинок з січня 2010 року представник позивача в суді апеляційної інстанції не заперечував.

Таким чином, враховуючи наведене та зважаючи, що за станом на липень 2010 року (предявлення вимоги про визнання відповідачок такими, що втратили право користування житловим приміщенням) ВАТ «Херсонський завод карданних валів»не був наймодавцем у відносинах з відповідачами щодо спірної квартири, колегія суддів вважає, що будучи припиненим, право власності позивача не підлягало захисту у обраний ним спосіб і товариство є неналежним позивачем у спірних правовідносинах.

Неналежним позивачем у даному спорі є також ОСОБА_4, який ніколи не перебував у правовідносинах із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і у них не виникали права і обовязки по відношенню один до одного щодо спірної квартири до вселення в неї ОСОБА_4, тобто у спірний період (зазначений позивачами період відсутності відповідачів у квартирі більше шести місяців без поважних причин).

Правомірність зайняття ОСОБА_4 спірної квартири в даній справі не оспорюється, питання про вселення в квартиру відповідачами не порушувалося, а тому висновки суду щодо наявності підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою для ОСОБА_4 не мають правового значення.

Суд першої інстанції зазначені обставини не врахував і необґрунтовано задовольнив позовні вимоги неналежних позивачів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст.ст. 18,61,71 ЖК України, керуючись ст. ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_3 частково задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 08 вересня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ВАТ «Херсонський завод карданних валів»та ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити, як неналежним позивачам.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

Копія вірна:

Суддя: Л.В.Пузанова

бт.