Справа № 2-1533/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2011року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Мички Б.Р.

при секретарі Назарко О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ПАТ «Просто-страхування»до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 49220,44грн. затрат по виплаті страхового відшкодування та понесені при подачі позову до суду судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 травня 2006 року між АТ «Просто-страхування»та ДП «ГАЗ-ТЕПЛО» було укладено договір страхування №АТК 105794 майнових інтересів власника автомобіляBenz», реєстраційний номер НОМЕР_1, вигодонабувачем відповідно до умов якого був відповідач по справі. 01 квітня 2007 року на автодорозі Київ-Одеса мала місце дорожньо-транспортна пригода учасниками якої були автомобіль марки «Volkswagen», реєстрацій номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та застрахований автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3. З постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2007 року вбачається, що причиною дорожньо-транспортної пригоди було порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахованому автомобілю «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, було завдано технічних пошкоджень, вартість матеріального збитку згідно висновку товарознавчого дослідження становить 49220,44грн., які були виплачені АТ «Просто-страхування»відповідачу ОСОБА_1 - вигодонабувачу за договором страхування. 07 травня 2010 року АТ «Просто-страхування»звернулося до Оболонського районного суду м.Києва з позовом про стягнення шкоди в порядку регресу до ОСОБА_2. У ході судового розгляду справи було встановлено, що у ОСОБА_3, який керував застрахованим автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди, були відсутні документи, які б надавали йому право на керування зазначеним автомобілем, а довіреність на право керування від імені ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_3 була видана 02 квітня 2007 року, тобто вже після дорожньо-транспортної пригоди. А відтак, були відсутні підстави для визнання випадку страховим та виплати страхового відшкодування, та відповідно підстави для відшкодування шкоди в порядку регресу. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва АТ «Просто-страхування» було відмовлено в задоволенні позову про відшкодування шкоди в порядку регресу, а тому просить стягнути з відповідача помилково виплачене страхове відшкодування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснила, що про факт відсутності підстав на виплату страхового відшкодування ПАТ «Просто-страхування»дізналося лише з рішення суду від 23.11.2010р., яким було встановлено, що у ОСОБА_3 були відсутні документи щодо права керування застрахованим автомобілем.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав, що страхове відшкодування виплачене його довірителю не є шкодою, яка підлягає відшкодуванню в порядку регресу. Зазначає, що позивач звернувся до суду лише 27 травня 2011р., тоді як страхове відшкодування було виплачене його довірителю 11 червня 2007 року, тобто з пропуском строку позовної давності, поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не наведено. Просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог та у звязку із пропуском строку позовної давності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 17 травня 2006 року між АТ «Просто-страхування» та ДП «Газ-Тепло»було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів №105794 серії АТК, згідно якого був застрахований транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, вигодонабувачем за даним договором був власник автомобіля - ОСОБА_1. Згідно п.1.6 Договору особами допущеними до керування вказаним транспортним засобом були штатні працівники ДП «Газ-Тепло». З 2.9 Договору вбачається, що виплата страхового відшкодування здійснюється страхувальнику чи особі допущеній до керування ТЗ згідно даного договору.

01 квітня 2007р. ОСОБА_2, рухаючись по а/д Київ-Одеса, керуючи автомобілем НОМЕР_3, перевищив встановлену швидкість руху, чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz»д.н.з. ВС 0110АН, завдаши транспортним засобам технічних пошкоджень, що підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Києвської області від 13 червня 2007р., яка не оскаржувалась і вступила в законну силу.

З акту товарознавчого дослідження №895/2563 від 24 травня 2007 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mercedes-Benz»д.н.з. ВС 0110АН становить 49220,44грн.

06 червня 2007 року ПАТ «Просто-страхування»складено страховий акт №3783, згідно якого даний випадок за умовами договору страхування №АТК 105794, Правилами №2062 «Добровільного страхування наземного транспорту»та наданими документами визнано «страховим випадком»та згідно платіжного доручення від 11 червня 2007 року №7280 виплачено ОСОБА_1 49220,44грн. страхового відшкодування.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 23 листопада 2010 року ПАТ «Просто-страхування»відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, оскільки були відсутні підстави для виплати страхового відшкодування, так як ОСОБА_3, який керував застрахованим автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди не був штатним працівником ДП «Газ-Тепло»та у нього не було довіреності на право керування даним транспортним засобом.

Відповідно до ст.1212 ЦПК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Згідно п.2.11.2.14 Договору добровільного страхування транспортних засобів №105794 серії АТК від 17 травня 2006 року страхувальник зобов'язаний повернути страховику отримане страхове відшкодування в повному обсязі або у певній частці, якщо протягом передбачених чинним законодавством України строків позовної давності були виявлені обставини, що за чинним законодавством або відповідно до цього договору страхування повністю або частково позбавляють страхувальника (вигодонабувача) права на страхове відшкодування.

Слід зазначити, що згідно умов даного договору страхувальником за договором являється ДП «Газ-Тепло», а ОСОБА_1 - вигодонабувачем.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що початок перебігу строку позовної давності слід обчислювати починаючи з 23 листопада 2010 року - дня винесення рішення Оболонським районним судом м.Києва, оскільки зазначеним рішенням нових обставин у справі не встановлено.

З матеріалів справи, а саме довідки Києво-Святошинського РВ УМС України у Київській області від 17 квітня 2007 року, яка була надана ПАТ «Просто-страхування»для визнання випадку страховим, вбачається, що застрахованим автомобілем марки «Mercedes-Benz»д.н.з. ВС 0110АН під час дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_3, який не працює. Незважаючи на це, позивачем не було належним чином перевірено наявність підстав для визнання випадку страховим та виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування.

А відтак, 11 червня 2007 року - день виплати ОСОБА_1 суми страхового відшкодування, слід вважати днем, коли ПАТ «Просто-страхування»дізналось про порушення своїх прав та особу яка його порушила, тобто днем початку перебігу строку позовної давності, який, відповідно, сплив 11 червня 2010 року. До суду ПАТ «Просто-страхування»звернулося 27 травня 2011р. Про застосування строку позовної давності заявлено відповідачем по справі, доказів поважності пропуску строку позовної давності позивачем ПАТ «Просто-страхування»суду не надано.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності без поважних причин, є самостійною підставою для відмови у позові.

На підставі ст.ст.256, 257, 261, 267, 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України „Про страхування», та керуючись ст.ст.10, 15, 52, 60, 84, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

В задоволені позову ПАТ «Просто-страхування»до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.