Справа № 2-2911/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 жовтня 2011 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Кругового О.О., при секретарі Хоменко Н.Ю., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в період часу 10 та 11 червня 2008 року позичила відповідачу 31000гривень про що останній надав розписку. Відповідач прийняв на себе зобовязання щодо повернення позичених коштів та зобовязався до 13.06.2008року їх повернути, однак не виконав прийнятих зобовязань. Дії відповідача змусили позивача звернутися із даним позовом про стягнення заборгованості суми позичених коштів з урахуванням індексу інфляції в сумі 42446,23 гривень, а також вона просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2790гривень.

В судовому засіданні позивач, посилаючись на доводи викладені в позові та зазначені в судовому засіданні, просив позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь в рахунок боргу заборгованості з урахуванням індексу інфляції 42446,23 гривень, а також 2790 гривень в рахунок 3% річних.

Відповідач, в судове засідання не зявився, про час розгляду справи був належним чином повідомлений, про поважні причини неявки суд не проінформував, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Враховуючи вищезазначене, в порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та аналізуючи все у своїй сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність у задоволенні позову.

Так, за правилами, передбаченими ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає позичальнику у власність гроші, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошей.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом встановлено що між сторонами був укладений договір позики на загальну суму 31000гривень, який був оформлений розписками (а.с.8,9).

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором.

Як передбачає ст.. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом розписок, відповідач зобовязався повернути грошові кошти у розмірі 17000 гривень не пізніше 12.06.2008року та 14000гривень не пізніше 13.08.2008року, однак не виконав прийнятих на себе зобовязань.

З приводу зазначеного суд погоджується з доводами позивача, що відповідач не виконав прийнятих на себе зобовязань та з нього необхідно стягнути суму коштів, що були предметом договору позики.

Також, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача кошти із розрахунку індексу інфляції та 3% відсотка річних.

Згідно ст. 625,1050 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Отже, з урахуванням індексу інфляції борг відповідача перед позивачем складає 42446 гривень 23 копійок із розрахунку:

31000 х 1,008,х0,995х0,999х1,011х1,017х1,015х1,021х1,123х1,091х1,01х1009х1,014х1,013=42446 гривень 23 копійок.

Також, прострочення виплати боргу становить 36 місяців з червня 2008 року по травень 2011 року включно, а тому 3% річних з простроченої суми за 36 місяців становить 31000х0,09= 27909гривень.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати понесені останнім при подачі позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок заборгованості за договором позики з урахуванням індексу інфляції 42446 ( сорок дві тисячі чотириста сорок шість) гривень 23 копійок та 2790 (дві тисячі сімсот девяносто ) гривень 00 копійок, а всього 45236 (сорок пять тисяч двісті тридцять шість) гривень 23 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок сплачених судових витрат 572 (пятсот сімдесят дві ) гривень 36 копійок, з яких 452 (чотириста пятдесят дві) гривень 36 копійок сума судового збору та 120 (сто двадцять) гривень витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в 10-денний строк з дня проголошення шляхом подачі апеляційної скарги, а особи які не були присутні при його оголошенні, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_3