Справа № 2-266/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"24" травня 2011 р. Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

в складі: головуючого судді Марченко Н. В.

при секретарі Диченко І.О.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Апостолівського районного суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, штрафу та пені. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 09 квітня 2010 року між ним та відповідачем був укладений договір поставки, предметом якого було молоко у кількості 36 тон 117 кілограм, вартістю 3 гривня за 1 кілограм. В той же день відповідачу було передана дана кількість молока на загальну суму 108 352 гривень. Строк дії договору поставки закінчився 19 квітня 2010 року, однак відповідач свої договірні вимоги не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 108 352 гривень. Крім того умовами договору було передбачено, в разі несплати відповідачем заборгованості нарахування штрафу та пені. Відповідач добровільно сплатити заборгованість не бажає. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки від 09 квітня 2010 року в сумі 108 352, 00 гривень, штраф 27 088,00 грн., пеню в сумі 14976, 62 грн., а всього 150 416 гривень 62 копійок.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та пояснив, що 09 квітня 2010 року він уклав договір з відповідачем на доставку молока. Він свої зобовязання виконав, однак відповідач ухиляється від сплати заборгованості. Крім того умовами договору було передбачено в разі несвоєчасної сплати нарахування штрафу та пені. На неодноразові вимоги повернення боргу відповідач не реагує, тому змушений був звернутися до суду. Також просить стягнути судові витрати по справі.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що дійсно 09 квітня 2010 року він уклав договір з позивачем на поставку молока. Позивач свої вимоги виконав, а він не зміг, так як його бізнес не реалізував його сподівань, тому він не має коштів, щоб сплатити заборгованість. В подальшому він має намір сплатити заборгованість позивачу, штраф та пеню.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

З договору поставки від 09 квітня 2010 року, встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був заключний договір, на умовах даного договору постачальник зобовязується передати у власність покупцеві продукцію, а покупець зобовязаний прийняти та оплатити продукцію.

Відповідно до договору поставки від 09.04.2010 року п.6.2 передбачено, що строк його дії складає 10 днів з моменту його укладення.

Таким чином строк дії даного договору закінчився 20 квітня 2010 року, однак відповідач у встановлений термін свої зобовязання не виконав.

Відповідно до п.4.2 договору поставки від 09.04.2010 року, встановлено, що за ухилення від оплати продукції покупець виплачує постачальнику за його вимогою штраф у розмірі 25 % суми від якої покупець ухиляється.

Відповідно до п.4.3. договору поставки від 09.04.2010 року встановлено, що за прострочення в оплаті продукції покупець виплачує постачальникові за вимогою останнього пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення.

З накладної № 121 від 09 квітня 2010 року встановлено, що позивач передав відповідачу молоко вагою 36,117 кг на загальну суму 108 352,00 гривень, а той його отримав.

З свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється приватним підприємцем з 16.02.1999 року.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні встановлено, що позивачем понесені витрати, пов'язані зі сплатою державного мита, в розмірі 88,42 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, в розмірі 120,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст.ст. 525, 526, 624-625 ЦК України та керуючись ст. ст. 10,11, 60, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором поставки від 09 квітня 2010 року в сумі 108 352,00 грн., штраф у сумі 27 088,00 грн., пеню в сумі 14 976,62 грн. на загальну сумі 150 416 грн. 62 коп. та понесені витрати на державне мито в розмірі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Суддя:ОСОБА_3