АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2772/11 Номер провадження 22-ц/1690/4275/11Головуючий у 1-й інстанції Городівський О.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Триголов В.М.

Суддів: Омельченко Л.М., Бондаревської С.М.

при секретарі: Ачкасової О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційні скарги Державного казначейства України та ОСОБА_2, Миргородської міськраонної прокуратури, Головного управління юстиції у Полтавської області

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 8 липня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Миргородського МВ (з обслуговування м. Миргород та Миргородського району) УМВС України в Полтавській області, та Державного казначейства України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання та досудового слідства, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду , завдану незаконними діями органів дізнання та досудового слідства в сумі 500 000 грн.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 8 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету шляхом списання коштів з рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_2 40 000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні позову до Миргородського МВ (з обслуговування м. Миргород та Миргородського району) УМВС України в Полтавській області відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодились позивач, Державне казначейство України та Миргородська міськраонна прокуратура , в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення позивач про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, ДКУ та Миргородська міськраонна прокуратура - про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та не заперечувалось сторонами, 24.10.1999 року відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу по ч. 3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року).

21.03., 24.03 2001 року відносно ОСОБА_2 слідчим СВ Миргородського МРВ УМВС України в Полтавській області були порушені кримінальні справи за ч. 3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року), які 14.04.2001 року були обєднані в одне провадження.

До цього 15.03.2001 року позивач був затриманий в м. Кременчуці за підозрою у вчиненні незаконного носіння та зберігання вогнепальної зброї, а 16.03.2001 року відповідно до постанови Крюківського районного суду м. Кременчука позивача було притягнуто до адмінвідповідальності у вигляді 10 діб арешту.

20.03.2001 року позивача було переведено до Миргородського МРВ УМВС України в Полтавській області, де було предявлено обвинувачення по трьом епізодам крадіжок з проникненням у житло за ч. 3 ст. 140 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згодом кримінальну справу відносно позивача за ч. 3 ст. 140 КК України постановою від 7.11.2006 року було закрито по підставі п. 2 ст. 6 КПК України, в звязку з відсутністю в його діях складу злочину.

Встановивши зазначені обставини, та те, що позивач перебував під вартою 1 рік 2 місяці 10 днів районний суд прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

За змістом п. 10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішення спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, суд має виходити з того, що відповідачем у такій справі повинен бути цей орган, якщо це передбачено відповідним законом.

Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативно-правовим актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд з відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди районний суд вірно застосував вимоги ч.ч.2,3 ст.13 Закону України «про порядок відшкодування шкоди завданої громадянові незаконними діями органів дізнання , досудового слідства , прокуратури і суду» , а саме відшкодування маральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться , виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Доводи апеляційних скарг не містять відповідних доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія судів приходить до висновку про те, що рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим не вбачається підстав для скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, апеляційну скаргу Державного казначейства України , Миргородської міськраонної прокуратури, Головного управління юстиції у Полтавської області - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 8 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді

Апеляційного суду:

Копія згідно: