АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: із договорів доповідач Кірсанова Л.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Цвірюка В.О., Крилової Т.Г.

при секретарі Козир Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ВАТ СТ «Гарантія» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 травня 2011 року по цивільній справі за позовом кредитної спілки «Золоте сторіччя» до ОСОБА_2, ВАТ «Страхова компанія «Гарантія» про стягнення суми за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:

В червні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 34053.71грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те. що 26 серпня 2009 року між КС «Золоте сторіччя» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 5, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 24000,00 гривень на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Відповідач, в свою чергу. Зобов»язався повернути отримані кошти та сплатити нараховані відсотки у строк до 12 травня 2011 року. Відповідно до умов договору погашення кредиту в розмірі 1264,00 гривень та проценти за користування кредитом кожного місяця здійснюватиметься не пізніше останнього робочого дня. починаючи з вересня 2009 року. Позивач виконав свої зобов»язання в повному обсязі, а відповідач не виконує умови договору, у зв»язку з чим. створилася заборгованість у вищевказаній сумі.

До початку розгляду справи по суті позивачем змінено позовні вимоги та подано позов, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ВАТ «Страхова компанія «Гарантія» 34053.71 гривень. Посилався на те, що між позивачем та відповідачами укладено тристоронній договір страхування фінансового ризику настання збитків № 07-074-01/09 у зв»язку з кредитним договором № 5 від 26.08.2009 року. Відповідно до умов зазначеного договору ВАТ «Страхова компанія «Гарантія» зобов»язалася в разі настання страхового випадку надати вигодонабувачу страхове відшкодування. Об»єктом страхування є майнові інтереси позивача, а страховим випадком є факт виконання відповідачем ОСОБА_3 своїх зобов»язань за кредитним договором в частині своєчасності повернення кредитних коштів. Позивач повідомив ВАТ «Страхова компанія «Гарантія» про настання страхового випадку, проте, страхового відшкодування не отримав.

У судовому засіданні були збільшені позовні вимоги, згідно яким позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 40671.80 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився повторно, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Тому справа розглянута у його відсутність.

Представник відповідача ВАТ «Страхова компанія «Гарантія» в судовому засіданні районного суду заперечував проти позову . Зазначав, що всупереч положенням договору № 07-074-01/09 страхування фінансового ризику та нормам права позивач не надав суду належних доказів щодо підтвердження факту належного повідомлення СТ «Гарантія» про настання страхового випадку. Крім того, вказує, що викликає сумнів походження штампу та печатки ВАТ СТ «Гарантія» на заявах КС «Золоте сторіччя».

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19 травня 2011 року позовні вимоги кредитної спілки «Золоте сторіччя» задоволені частково.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства страхова компанія «Гарантія» на користь кредитної спілки «Золоте сторіччя» заборгованість за кредитним договором № 5 від 26 серпня 2009 року та договором страхування фінансового ризику № 07-074-01/09 від 26.08.2009 року в сумі 26200.00 грн. (двадцять шість тисяч двісті гривень).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Золоте сторіччя» заборгованість за кредитним договором № 5 від 26 серпня 2009 року в сумі 14471.80грн. (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят одна гривня 80 копійок).

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства страхова компанія «Гарантія» на користь держави судовий збір в розмірі 262. 00грн. (двісті шістдесят дві гривні 00 копійок) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 80.00грн. (вісімдесят гривень 00 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 144.72грн. (сто сорок чотири гривні 72 копійки) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляд) справи в розмірі 40.00грн. (сорок гривень 00 копійок).

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_1, який діє в інтересах ВАТ СТ «Гарантія», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значенні у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове рішення , як5им повністю відмовити у позові Кредитної спілки «Золоте сторіччя» до ВАТ «Страхове товариство «Гарантія». В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на ті ж докази, що і в суді першої інстанції.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи свідчать, що між ОСОБА_2 та кредитною спілкою «Золоте сторіччя» 26 серпня 2009 року укладено кредитний договір № 5, відповідно до якого Кредитна спілка надала відповідачу кредит в сумі 24 000.00 гривень на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути отриману суму кредиту та сплатити нараховані відсотки у строк до 12 травня 2011 року.

Відповідно до п. 3.3. зазначеного договору погашення кредиту в розмірі 1264.00 грн. здійснюватиметься не пізніше останнього робочого дня. починаючи з січня місяця 2010 року та погашення процентів за користування кредитом здійснюватиметься кожного місяця не пізніше і останнього робочого дня. починаючи з вересня 2009 року.

Кредитна спілка виконала свої зобов'язання за вказаним договором у повному обсязі, переда: відповідачу зазначену суму коштів, відповідачем зазначені кошти отримано, що підтверджено видатковим касовим ордером від 26 серпня 2009 року.

Відповідно до п.п. б), г). 5.4.4. п. 5.4. укладеного договору позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом у випадку затримання сплати позичальником (відповідачем) процентів користування кредитом на строк, що перевищує 1 календарний місяць, а також несплати більше однієї виплати, яка перевищує 5 відсотків від суми кредиту.

Відповідач не виконав свої зобов'язання за укладеним договором, а саме не сплачував відсотки за користування кредитом відповідно до умов та строків, передбачених договором, а також не повернув суму наданого кредиту повністю.

В зв'язку з наведеним у відповідача склалася заборгованість перед Кредитною спілкою в розмірі 40761.80грн.. з яких 24000.00 гривень - основна заборгованість та 16671.80 гривень - заборгованість зі сплати відсотків.

26 серпня 2009 року між кредитною спілкою «Золоте сторіччя», ОСОБА_2 та ВАТ «Страхова компанія «Гарантія» було укладено тристоронній договір страхування фінансового ризику № 07-074-01/09.

Відповідно до умов зазначеного договору предметом договору є страхування майнових інтересів Вигодонабувача, пов»язаних з ризиком фінансових втрат в результаті невиконання Страхувальником своїх зобов»язань за кредитним договором № 5 від 26.08.2009 року, за яким Страхувальнику видано кредит в розмірі 24000.00 гривень. Об»єктом страхування за цим договором є майнові інтереси Вигодонабувача, що не суперечать чинному законодавству України, пов»язані із можливими збитками, які можуть бути спричинені в результаті невиконання Страхувальником своїх зобов»язань за Кредитним договором щодо несвоєчасного повернення кредиту.

Відповідно до п.5.1 загальний ліміт відповідальності Страховика перед Вигодонабувачем дорівнює сумі кредитних коштів, отриманих Страхувальником за Кредитним договором та коштів, які Страхувальник повинен сплатити за користування кредитом (відсотки по кредиту) і за цим договором становить 26200.00 гривень.

Згідно п. 7.1 договору страхування фінансового ризику в разі невиконання Страхувальником своїх зобов»язань за Кредитним договором Вигодонабувач зобов»язаний повідомити про це Страховика на протязі двох робочих днів.

Позивач неодноразово повідомляв ВАТ «Страхова компанія «Гарантія» на виконання п. 7.1. договору страхування фінансового ризику, про настання страхового випадку шляхом направлення заяв, що підтверджено наявними в матеріалах справи заявами, на яких мається штамп ВАТ «Страхова компанія «Гарантія» про отримання заяв про страхові випадки, проте страхового відшкодування не отримав.

В зв»язку з наведеним, судом першої інстанції зроблено правильний та обґрунтований висновок, що доводи представника ВАТ «Страхова компанія «Гарантія» про те, що позивачем не було належним чином повідомлено про настання страхового випадку не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Факт підробки печатки ВАТ «Страхове товариство «Гарантія» на супровідних листах, в даному випадку не є дове6деним. Крім того, ВАТ «Страхова компанія «Гарантія» знає, що вказана справа слухається в суді і необхідно виконувати обов»язки за дговором, але не виконує вказані обов»язки.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 Цивільного Кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодекс) України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодекс) України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ч. 1 ст. 981 ЦК України, договір страхування укладається в письмовій формі.

Згідно ст. ст. 509. 510 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно з п. 9.3.5. Правил добровільного страхування фінансових ризиків, страховик має право відстрочити виплату страхового відшкодування на строк від 2-х до 6-ти місяців на умовах, передбачених п. 13.2. цих Правил.

У відповідності до п. 13.2. Правил добровільного страхування фінансових ризиків, страховик має право відстрочити строк складання страхового акту та виплату страхового відшкодування у випадку коли у нього з'явились обгрунтовані сумніви стосовно законності прав страхувальника на отримання страхового відшкодування. Відшкодування не виплачується до тих пір, поки не будуть пред'явлені необхідні докази, але не більше ніж 2 місяці.

У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплат) відповідно до умов договор) на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до п. 4 ст. 129 Конституції України та ст.ст. 10.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Ви зв»язку з наведеним суд першої інстанції правильно та обгрунтованно встановив, що розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), за даним договором становить 26200.00грн.. Вказану суму районний суд правильно стягнув з ВАТ «Страхова компанія «Гарантія», а залишок суми -14471,80грн. районний суд правильно стягнув з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Судові витрати суд першої інстанції розподілив згідно ст.. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вони фактично повторюють доводи, викладені відповідачем в судовому засіданні суду першої інстанції та не спростовують висновків районного суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до ст. 308 ЦПК України з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ВАТ СТ «Гарантія» відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у 20- денний термін з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: