АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Петешенкової М.Ю., Григорченко Е.І.

при секретарі Коляді О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона» про переукладання договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території,-

встановила:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ТОВ «Крона» про переукладання договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 липня 2010 року в задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилається на незаконність га необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що відповідно копії ордеру №1427 від 26 вересня 1989 року ОСОБА_2 є наймачем та ОСОБА_1, ОСОБА_3 членами сім'ї наймача жилого приміщення - квартира АДРЕСА_1.

Відповідно договору № 3 від 30 січня 2009 року, укладеному з Управлінням житлового господарства від імені Дніпродзержинської міської ради відповідач є підприємством, якому передані на утримання житлові будинки лівобережної частини м. Дніпродзержинська та яке зобов'язується забезпечити якісне утримання житлових будинків і прибудинкових територій та укладати договори з власниками і наймачами квартир.

03 вересня 2007 року вперше, а в ході судового засідання у зв'язку із зміною законодавства, повторно 03 лютого 2009 року позивачі звернулись до відповідача з проханням надіслати на їх адресу проект договору «Про участь квартиронаймачів, власників квартир у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. 15 вересня 2007 року та повторно 03 лютого 2009 року позивачі отримали проект такого договору №6894/2, але з умовами проекту були частково не згодні, тому склали в остаточній редакції протокол розбіжностей від 03 лютого 2009 року до договору, у якому пропонували ТОВ «Крона» укласти договір зі змінами та доповненнями.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що необхідно відмовити у задоволенні вимог позивачів з наступних підстав.

Відповідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір(оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтями 641, 646 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір може зробити кожна із сторін майбутнього договору, а відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 648 ЦК України передбачено, що зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства.

Відповідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем, на основі типового договору, а згідно ст. 21 цього Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Стаття 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади у сфері стандартизації, центральний орган виконавчої влади з питань житло»:-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством. Інші центральні органи виконавчої влади затверджують нормативно-правові акти у сфері житлово-комунальних послуг, що видаються в межах їхніх повноважень після погодженні ах спільно з центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунальних господарства і реєструються в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору.

Згідно п.2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМУ від 20 травня 2009 р. № 529, послуги надаються відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг.

При цьому суд вірно зазначив, що зміст договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», який запропонував як проект договору між сторонами відповідач, повинен відповідати типовому договору. Такий типовий договір затверджений Постановою КМУ від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». У зв'язку з цією ж постановою втратила чинність постанова КМУ №560 від 12 липня 2005 року «Про затвердження порядку формування тарифів та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», на яку посилається відповідач в обґрунтування своїх заперечень проти позову. Отже, на день постановления рішення не відповідають діючому типовому договору з питань надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій ні проект договору, який запропонував для укладення між сторонами відповідач, ні положення протоколу розбіжностей, наданого відповідачу позивачами.

За таких обставин, суд дійшов до вірного висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити. Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 липня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді