АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 ( 1 ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

«29» листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Михайлів Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: представника позивача ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2010 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.12.2006р. між Банком та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту в сумі 175 тис. доларів США під 12,3% річних та із строком повернення кредиту 13.12.2017р. Із метою забезпечення виконання взятих зобовязань між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, згідно якого поручитель поручається відповідати за виконання кредитного договору у повному обсязі.

У звязку із невиконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань, станом на 01.03.2010р. виникла заборгованість в сумі 168033,74 доларів США, що за курсом НБУ становить 1342589,61грн., з яких : 147867,33 доларів США основного боргу, заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 18440,95 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 647,38 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 1078,08 доларів США.

Посилаючись на ці обставини позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 1342589,61грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2010 року позов задоволено, стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1342589,61грн., судовий збір в сумі 1700грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120грн.

В апеляційні скарзі відповідачі просять заочне рішення суду скасувати та визнати недійсними кредитний договір і договір поруки у з тих підстав, що рішення є незаконним та необґрунтованим. Зокрема, суд не взяв до уваги, що Банком в односторонньому порядку було підвищено процентну ставку за кредитним договором; кредитний договір укладено у іноземній валюті; судом не враховано фінансове становище і не взято до уваги довідку про інвалідність.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи між ПАТ «УкрСиббанк»та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року на строк не пізніше 13 грудня 2017 року на суму 175000 доларів США зі сплатою річних 12,3 % (а.с. 7-9).

В якості забезпечення виконання зобов,язань за вищевказаним договором з ОСОБА_4 було укладено договір поруки за №0 П від 10 січня 2007 року (а.с.6).

Відповідачем ОСОБА_3 було допущено невиконання умов кредитного договору.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ «УкрСиббанк», станом на 01 березня 2010 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить: 147867,33 доларів США основного боргу, заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 18440,95 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 647,38 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 1078,08 доларів США (а.с. 19-21).

Пунктами 1.1, 1.3 і 1.4 договору поруки передбачено, що поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник і їх відповідальність є солідарною (а.с. 6).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 договір про надання споживчого кредиту №0 від 14 грудня 2006 року на строк не пізніше 13 грудня 2017 року на суму 175 тис. доларів США зі сплатою річних 12,3 % підписала і з його умовами погодилася (а.с. 7-9).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов,язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Колегія не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що порука за договором кредиту припинилась з моменту підвищення відсоткової ставки, оскільки ОСОБА_4 не надавалась згода на збільшення обсягу її відповідальності, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 559 ЦК України передбачає, що порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

З матеріалів справи убачається, що відповідно до п. 1.3.2 кредитного договору сторони домовилися, що за умовами даного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом, передбачені п. 9.2 договору який також зазначає, що сторони погодили, що протягом дії цього ОСОБА_6 відповідно до умов п. 1.3.1 може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення (а.с. 8 зворот).

А згідно п. 1.1 договору поруки від 10.01.2007р. поручитель зобовязується перед кредитодавцем відповідати за виконання боржником усіх його зобов,язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору, в повному обсязі існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, а п. 1.2 зазначає, що поручитель ознайомлений з умовами основного договору ніяких заперечень, а також непорозумінь до його умов не має (а.с. 6), тобто, укладаючи договір поруки ОСОБА_4 погодилась із його умовами та з умовами кредитного договру, не оскаржила умови кредитного договору і свої застереження ніяким чином не виклала.

Тому, суд правильно дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглядаючи справу в досить повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

Не приймає до уваги колегія посилання в апеляційній скарзі на те, що кредитний договір укладено в іноземній валюті.

Умовами кредитного договору, а саме п.1.1 передбачено надання і повернення кредиту в іноземній валюті, про що при підписанні договору позичальнику з поручителем було відомо і вони усвідомлювали всі наслідки їх укладання.

Згідно зі статтею 192 ЦК України до грошових коштів - платіжних засобів, які використовуються на території України, окрім грошової одиниці України - гривні, віднесено також іноземну валюту. Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. А за ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони в договорі мають право визначати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк, крім перелічених у частині першій цієї статті операцій, має право здійснювати операції з валютними цінностями. На здійснення операцій, визначених пунктами 1 - 4 частини другої статті 47 цього Закону надає дозвіл Національний банк України.

Згідно п. 2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 275 від 17 липня 2001 р., за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право залучати та розміщувати іноземну валюту на валютному ринку України.

Дозвіл на право здійснення операцій з валютними цінностями видано ПАТ «УкрСиббанк» за № 75 від 28.10.1991 року, у додатку до якого до переліку операцій, які має право здійснювати ПАТ «УкрСиббанк», включено, зокрема, право залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, що в повній мірі відповідає характеру укладених спірних угод, в яких валютою кредитування є саме іноземна валюта (а.с. 182-185).

Безпідставними вважає колегія доводи в апеляційній скарзі про підвищення Банком в односторонньому порядку процентної ставки, оскільки п. 9.2 кредитного договору було передбачено зміна розміру процентної ставки в сторону збільшення з обставин, які передбачені договором (а.с. 8 зворот), а саме порушення позичальником кредитної дисципліни (тобто неналежного виконання умов договору).

Інші доводи відповідачів, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем доведені, обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: