АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія - «стягнення аліментів» Доповідач: Піддубний Р.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Швецової Л.А.,

при секретарі: Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 15 липня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

встановила:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи який зазначив, що на підставі рішень Купянського міськрайонного суду Харківської області від 09 та 20 серпня 2010 року зобовязаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей Дениса та Євгенія 2002 та 2007 років народження відповідно у розмірі по 1/4 частині його заробітку на кожну дитину. Посилаючись на те, що після утримання з його заробітної плати аліментів у вищевказаному розмірі, у нього залишається близько 1 500 грн., яких після сплати комунальних послуг, погашення заборгованості за кредитним договором та надання матеріальної допомоги своїм непрацездатним батькам, не вистачає на утримання власної родини, ОСОБА_1 просив на підставі ст. 192 СК України зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей Дениса та Євгенія з 1/4 до 1/6 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, посилаючись на те, що доводам ОСОБА_1, наведеним в обґрунтування позовних вимог, зокрема про надання ним матеріальної допомоги непрацездатній матері та її чоловіку, який не є батьком позивача, вже була надана належна оцінка у рішенні Купянського міськрайонного суду від 20 серпня 2010 року, яким стягнуто з позивача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4. Також зазначила, що позивач проживає разом з відповідачкою ОСОБА_2 та сином ОСОБА_5, шлюб між ними не розірвано, а звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів має на меті погіршення матеріального становища їх сина ОСОБА_4.

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 15 липня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, перевіривши законність та обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем наявності обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України можуть бути підставою для зменшення визначеного рішеннями суду розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом установлено, що на підставі рішень Купянського міськрайонного суду Харківської області від 09 та 20 серпня 2010 року ОСОБА_1 зобовязаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей Дениса та Євгенія 2002 та 2007 років народження відповідно у розмірі по 1/4 частині його заробітку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Належних та допустимих доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я платника або одержувачів аліментів позивач не надав, що є його обовязком згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Доводи позивача про те, що він вимушений частину свого заробітку витрачати на погашення заборгованості за кредитним договором, сплату комунальних послуг, надавати матеріальну допомогу непрацездатній матері не є обставинами, з якими закон повязує можливість зменшення раніше визначеного розміру аліментів, крім того, враховувались судом під час ухвалення 20 серпня 2010 року рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313 -315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 15 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді