АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 46 (І) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

23 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Савіної Г.О., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Алісовій Т.С.

за участю: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на її ? частину, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та визнання права власності на її ? частину, посилаючись на факт її придбання в період перебування у шлюбі з відповідачем за спільні кошти та рівність часток її та відповідача в ній.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 травня 2011 року задоволено частково позов ОСОБА_4

Визнано право спільної сумісної власності на 5/6 частин квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнано право власності за ОСОБА_4 на 5/12 частин квартири АДРЕСА_1 та за ОСОБА_5 на 7/12 частин квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави недоплачені нею при подачі позову судові витрати пропорційно частині задоволених на її користь вимог, а саме: судовий збір в сумі 554 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 10 грн.75 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави недоплачені позивачем при подачі позову судові витрати пропорційно частині задоволених на його користь вимог, а саме: судовий збір в сумі 847,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 10 грн.75 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений нею судовий збір в сумі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 8 грн.50 коп.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що суд необґрунтовано зменшив її частку в праві власності на квартиру, не врахувавши докази, якими підтверджується спільна участь обох сторін у її придбанні та рівність їх часток в майні. При цьому, відповідачем не надано доказів в підтвердження розміру внесених ним коштів на купівлю спірної квартири та наявність підстав у звязку з цим для збільшення розміру його частки в спільному сумісному майні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони, перебуваючи в шлюбі з 13 червня 2008 року, придбали 08.07.2008 року за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано на ім'я ОСОБА_5

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спільною сумісною власністю подружжя є тільки 5/6 частин придбаної квартири, й саме ця частина квартири підлягає поділу між подружжям порівну, тоді як її 1/6 частина належить відповідачу на праві приватної власності, оскільки придбана за його особисті кошти.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Разом з тим ч.1 ст. 57 СК України передбачено виключення з цього правила, в п.3 якої зазначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Аналогічне розяснення надане й в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, відповідно до якого не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Згідно ч.7 ст. 57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2008 року відповідачем ОСОБА_5 було продано належну йому на праві особистої приватної власності квартиру № 42 за адресою: м. Кривий Ріг, Військове містечко, 35 за 24430 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21.06.2008 року (а.с. 35).

Як посилається відповідач, заперечуючи проти позову, кошти, виручені від реалізації вказаної квартири витрачено ним на придбання квартири АДРЕСА_1.

Оскільки позивач ОСОБА_2, в порушення ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, не спростувала вказаного факту належними та допустимими доказами, й враховуючи те, що спірна квартира була придбана майже відразу після продажу відповідачем належної йому на праві власності квартири, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачу ОСОБА_5 на праві особистої власності повинна належати 1/6 її частина що еквівалентно розміру вкладених ним коштів у її придбання, виходячи з ціни придбання останньої в розмірі 145203 грн.(а.с. 19).

Інша ж частина квартири, як вірно визначив суд першої інстанції, в розмірі її 5/6 частин належить до спільної приватної власності подружжя й у відповідності до ст. 69, ч.1 ст. 71 СК України підлягає поділу між ними порівну.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд необґрунтовано зменшив її частку в праві власності на квартиру, не врахувавши докази, якими підтверджується спільна участь обох сторін у її придбанні та рівність їх часток в майні колегія суддів вважає необґрунтованими й такими, що спростовуються матеріалами справи.

До уваги не може бути прийнято колегією суддів посилання позивача про безпідставне зменшення розміру її частки та збільшення частки відповідача в спірній квартирі, оскільки в даному випадку йде мова не про відступ судом від рівності часток при поділі майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у відповідності до ч.2, 3 ст. 71 СК України, а йде мова про виключення частки в квартирі, що є особистою приватної власністю одного з подружжя у відповідності до ст. 57 СК України зі складу квартири, що підлягає поділу та поділ іншої її частини, яка є його спільним майном, між подружжям порівну.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: