Справа № 22-ц-2676/11 Головуючий у І інстанції Журавський В.В.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 53 11.04.2011
УХВАЛА

Іменем України

11 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Поліщука М.А.

суддів: Голуб С.А., Малорода О.І.

при секретарі Ходаківській А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бориспільского міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2011 року про роз»яснення рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», треті особи: Генеральний директор ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» ОСОБА_3, первинна профспілкова організація Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено. ОСОБА_2 поновлений на роботі в Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 08.07.2009 р. на посаді машиніста устаткування розподільних нафтобаз базового складу паливно-мастильних матеріалів служби забезпечення паливно-мастильних матеріалів. Зобов»язано державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 8 липня 2009 року по час фактичного поновлення на роботі у розмірі 2402,83 грн. за кожен місяць.

23 грудня 2010 року ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернувся до суду із заявою, в якій просив роз»яснити вказане рішення суду, а саме за який період та який розмір виплат має провести відповідач на користь позивача, враховуючи положення ч. 2 ст. 235 КЗпП України .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду 28 січня 2011 року роз»яснено, що періодом, за який відповідач має провести виплати на користь ОСОБА_2, враховуючи положення ч.2 ст. 235 КЗпП України є момент його звільнення до моменту набрання рішенням суду законної сили.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що суд своєю ухвалою фактично змінив рішення суду. Просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити відповідачу у розгляді його заяви про роз»яснення рішення суду як такої, що не містить конкретних питань, які дійсно є незрозумілими для відповідача.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Роз»яснюючи рішення суду і встановлюючи період, за який відповідач має сплатити позивачеві середній заробіток, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не вчинив ніяких дій, для звернення рішення суду до виконання, хоча мав об»єктивну можливість це зробити.

Також суд врахував положення ч.2 ст. 235 КЗпПУкраїни відповідно до якої при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судова колегія не може погодитись із такими висновками суду виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їхньої заявою постановляє ухвалу, в якій роз»яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

В рішенні суду від 11 грудня 2009 року зазначений кінцевий строк стягнення виплат за час вимушеного прогулу, а саме по час фактичного поновлення на роботі і зазначений розмір стягнень 2402,83 грн. за кожен місяць.

Таким чином додаткового роз»яснення цього рішення не потрібно, оскільки строки і розмір стягнення ним встановленні.

Посилання суду на ч.2 ст. 235 КЗпП України є неправомірним, оскільки ця норма матеріального права мала застосовуватись судом лише при ухваленні рішення по суті спору і не може застосовуватись після набрання рішенням суду законної сили.

Фактично відповідач не погоджується із змістом рішення суду, оскільки рішенням суду позивачу не стягнуті кошти за період з часу його звільнення по час ухвалення рішення суду по суті, а цей строк продовжений до часу фактичного виконання рішення суду. Але відповідач в апеляційному порядку рішення суду не оскаржував, тобто погодився саме із наведеною редакцією резолютивної частини рішення .

Роз»яснивши рішення , суд фактично змінив його зміст, що суперечить вимогам ст. 221 ЦПК України.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для роз»яснення свого рішення, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви відповідача про роз»яснення рішення суду. .

Керуючись ст. 307,312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2011року скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити Державному підприємству «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» в роз»ясненні рішення суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: