АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 (І) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

27 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів - Савіної Г.О., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Алісовій Т.С.

У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, згідно з вимогами ч.2 ст. 197 ЦПК України, судовий розгляд здійснювався без фіксації судового процесу технічними засобами.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13 липня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2011 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на невиконання відповідачем ОСОБА_2 умов укладеного з позивачем кредитного договору від 12.09.2008 року в частині повернення кредиту та оплати відсотків за його користування, пені, внаслідок чого утворилася заборгованість.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за укладеним кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 12.09.2008 року укладено договір поруки.

Оскільки відповідачі, як солідарні боржники, в добровільному порядку за вимогою позивача не сплатили заборгованість за кредитним договором, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту станом на 01.09.2010 року в загальному розмірі 104967,07 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13 липня 2011 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 429/15/4 від 12 вересня 2008 року станом на 01.09.2010 року в сумі 103767,07 грн., а також 1048,37 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність ухваленого по справі рішення нормам діючого законодавства, оскільки судом не враховано, що позивачем, в порушення норм діючого законодавства, надано кредит в іноземній валюті за відсутності у нього індивідуальної ліцензії та інших дозвільних документів, які видаються НБУ. Вважають, що значне ж зниження курсу національної валюти України відносно до гривні й призвело до неможливості з боку боржника своєчасно виплачувати кредит та проценти за його користування, тобто суттєво змінилися обставини, які мали місце при укладенні договору, а також, що у звязку з вищенаведеним кредитний договір повинен бути визнаний недійсним. Також не погоджуються відповідачі з розрахунком пені, вважаючи, що його позивач провів з порушенням діючого законодавства.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» просить апеляційну скаргу відхилити й залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 429/15/4 про надання кредиту в сумі 12053 дол. США на строк з 12.09.2008 року по 11.03.2010 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 1 % річних та 0,2% щомісячної комісії.

12 вересня 2008 року в забезпечення виконання зобовязання за укладеним кредитним договором між тими ж сторонами укладено договір застави автомобіля, належного на праві власності відповідачу ОСОБА_2, а також того ж дня між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 - договір поруки №429/15/4/1п.

У звязку з невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування станом на 01.09.2010 року виникла заборгованість в загальному розмірі 104 967,07 грн., в тому числі:

- прострочений кредит 76576,23 грн.;

- прострочені проценти 129,82 грн.;

- пеня, нарахована на суму простроченого кредиту 28213,42 грн.;

- пеня, нарахована на суму прострочених процентів 47,60 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк», суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобовязання за укладеним кредитним договором боржником ОСОБА_2 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, а також поручителем ОСОБА_3 щодо усунення такого порушення, й права банку, у звязку з цим вимагати від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як солідарних боржників, повернення грошових коштів за прострочення кредиту, прострочення процентів за його користування та пені за вирахуванням фактично сплачених ними під час розгляду справи 1200 грн. в рахунок погашення заборгованості.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі рішення відповідає вказаним вимогам законності та обґрунтованості.

Статтею 526 ЦК України встановлюється обовязок виконання зобовязання належним чином у відповідності до умов договору, цивільного кодексу та інших нормативно-правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Вказаний обовязок передбачений й умовами укладеного між ОСОБА_2 та позивачем кредитного договору (а.с. 7-10).

Так згідно з п. 3.3.3 кредитного договору позичальник зобовязується здійснювати повернення суми кредиту щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/18 від суми отриманого кредиту, що становить 669,61 дол. США, а останній платіж не пізніше 11 березня 2010 року.

Відповідно до п.п. 3.3.4 кредитного договору позичальник зобовязується сплачувати проценти та комісію за обслуговування кредиту та користування кредитом щомісячно у відповідності до п.п. 1.1 кредитного договору, тобто виходячи з із 1 % річних та 0,2% щомісячної комісії не пізніше 10-го числа наступного за місяцем користування кредитом, а також в день дострокового погашення заборгованості або в день дострокового розірвання кредитного договору.

Згідно п.п. 3.1.10 кредитного договору на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються, виходячи із процентної ставки, зазначеної у п.1.1. кредитного договору, збільшеної на 1%, а саме виходячи із 2,0 %, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Відповідно до умов п. 5.3 кредитного договору за порушення строків (термінів) повернення та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 укладеного договору поруки №429/15/4/1п від 12.09.2008 року, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу, пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань - в тому ж обємі (а.с. 12-13).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 порушив виконання основного обовязку погашення заборгованості по кредиту, починаючи з 12.01.2009 року й після спливу строку його дії, станом на теперішній час умови кредитного договору не виконав. Не виконано й цей обовязок його поручителем ОСОБА_3

Отже, встановивши факт неналежного виконання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування та пені відповідно до вищенаведених умов договору, суд першої інстанції відповідно до ст. 554 ЦК України й умов кредитного договору та договору поруки, дійшов вірного висновку про обовязок позичальника ОСОБА_2 та його поручителя ОСОБА_5 нести солідарну відповідальність перед банком щодо погашення заборгованості по кредиту станом на 01.09.2010 року в загальній сумі 103767,07 грн.

Перевіривши правильність даних розрахунку (а.с. 51), колегія суддів погоджується з розміром, стягнутої судом заборгованості за кредитним договором з урахуванням сплачених відповідачами під час розгляду справи 1200 грн. в рахунок погашення заборгованості. й вважає, що суд першої інстанції правильно визначив її розмір в сумі 103767,07 грн. Оспорюючи розрахунок заборгованості в частині нарахування пені, відповідачі не надали доказів у відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України, в спростування його правильності.

Не встановлено колегією суддів й порушень чинного законодавства позивачем при укладенні 12.09.2008 року ним кредитного договору № 429/15/4 з відповідачем ОСОБА_2 щодо використання іноземної валюти при видачі кредиту.

Так, ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до діючого законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

З аналізу положень Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 19.02.1993 року, Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-III від 07.12.2000 року, Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України № 275 від 17.07.2001 року, якими регулюються правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог п.п. «в» п. 4 ст. 5 Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до пункту 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 вказаного Декрету є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Укладаючи 12.09.2008 року з відповідачем ОСОБА_6 кредитний договір № 429/15/4 ВАТ «Укргазбанк», діяло на підставі виданої Національним банком України ліцензії № 123 від 10.11.2001 року, якою передбачено право на здійснення банківських операцій, визначених ч.1 та п.5-11 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», а також на підставі дозволу № 123-3 від 05.072007 року, додатком до якого передбачено право ВАТ «Укргазбанк» на здійснення валютних операцій, у тому числі операцій щодо залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України (а.с. 26-28).

Отже, при укладенні кредитного договору, здійснивши кредитну операцію в іноземній валюті (доларах США), позивач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

А тому доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачем при укладенні кредитного договору вимог ст.ст. 533, 524 ЦК України щодо національної валюти виконання зобовязання безпідставні й спростовуються вищенаведеним та матеріалами справи.

Що ж стосується посилання відповідача в апеляційній скарзі на підвищення курсу іноземної валюти з моменту укладення договору по момент звернення позивача з позовом, колегія суддів зазначає, що незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, а укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Отже, підстави вважати, що договір про надання споживчого кредиту укладено в порушення вимог чинного законодавства, у колегії суддів відсутні, як і відсутнє право у відповідачів вважати вказаний договір недійсним, оскільки така вимога не була предметом розгляду справи суду, а його висновок про це ґрунтується тільки на припущеннях.

На думку колегії суддів, вирішуючи даний спір суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: