АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія № 40 (1) ОСОБА_1
Доповідач Соколан Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: Соколан Н.О.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі Бондарі Ю.А.

за участю: позивача ОСОБА_4

та її представника ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2010 року за позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання розпоряджень незаконними, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2009 року ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та просила суд визнати розпорядження № 121 від 16.03.2009 року «Про призначення екзаменаційної комісії з перевірки знань у машиністів кранів, № 294-к від 19.03.2009 року «Про відсторонення від роботи працівника РЗФ-1», № 160 «Про призначення екзаменаційної комісії з перевірки знань у машиністів кранів» незаконними,зобовязати відповідача провести навчання та прийняти іспити у позивача, поновити на раніше займаній посаді, стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу на її користь у розмірі 1959 грн. 37 коп., у відшкодування моральної шкоди стягнути 15314 грн. 06 коп.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2010 року в позові ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про скасування наказів стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи; не взято до уваги; що розпорядження відповідача № 100 та № 121 не відповідають вимогам нормативно-правового акту «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці»; що 19.03.2009 року у позивача був вихідний день, на який відповідач призначив складання іспитів та не закінчився річний термін з часу складання позивачем екзамену в грудні 2008 року; розпорядження про відсторонення її від роботи видане головним інженером РЗФ-1 ОСОБА_8, який не має таких повноважень.

В запереченнях на апеляційну скаргу ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» просить апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції позивач працює машиністом електромостового крану 4 розряду виробничої дільниці з ремонту та утримання механічного устаткування № 1 рудозбагачувальної фабрики № 1 Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».

Професія позивача входить до «Переліку робіт з підвищеною небезпекою», затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці № 15 від 26.01.2005 року.

У відповідності із Законом України «Про охорону праці», «Типовим положенням про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці», « Положенням про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці у ВАТ «ПівнГЗК», «Правил будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів», «Інструкції з охорони праці для машиністів крана мостового типу РЗФ-1 (кранівника)», розпорядженням начальника РЗВ-1 від 02.03.2009 року № 100 «Про призначення екзаменаційної комісії з перевірки знань у машиністів кранів» було наказано організувати і провести перевірку знань машиністів кранів у 2009 році.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України сторони уклали трудовий договір та позивач зобовязаний виконувати роботу, визначену трудовою угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч. 7 ст. 153 КЗпП України на власника або уповноважений ним орган покладається систематичне проведення інструктажу /навчання/ працівників з питань охорони праці.

Відповідно до вимог вищевказаного трудового законодавства, адміністрацією ВАТ «ПівнГЗК» було видано розпорядженням начальника РЗВ-1 від 02.03.2009 року № 100 «Про призначення екзаменаційної комісії з перевірки знань у машиністів кранів» було наказано організувати і провести перевірку знань машиністів кранів у 2009 році.

Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що видача наказів та розпоряджень по підприємству відноситься виключно до компетенції адміністрації підприємства, тому позовні вимоги про зобовязання відповідача провести навчання та прийняти іспити у позивача та про визнання розпоряджень незаконними не ґрунтуються на правій основі та не підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги щодо невідповідності розпоряджень відповідача вимогам нормативно-правових актів є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо проведення екзамену призначено у вихідний день позивача, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки 09.03.2009 року був робочим днем на підприємстві, тому розпорядження адміністрації підприємства щодо проведення екзамену в цей день не суперечить вимогам трудового законодавства.

Однак позивач, в порушення вимог трудового законодавства , «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці», «Положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці у ВАТ «ПівнГЗК», відмовились виконувати вищевказані накази.

Тому відповідач, відповідно до вимог ст. 46 КЗпП України, відсторонив позивача від виконання обовязків машиніста крану, у звязку з ухиленням від перевірки знань по охороні праці.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відповідно до ст. 46 КЗпП України, дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позову про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що беруть участь в справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, і дав їм правильну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обгрунтовані і підтверджуються письмовими матеріалами справи і поясненнями сторін.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні позивач не надала належних та допустимих доказів тій обставині, що розпорядження про відсторонення її від виконання обовязків машиніста крану є незаконним, тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності повноважень у головним інженером РЗФ-1 ОСОБА_8 видавати такі розпорядження є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо не закінчення річного терміну з часу складання позивачем екзамену в грудні 2008 року, колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в посвідченні № 533 виданому 11.12.2008 року зазначено, що позивач пройшла навчання та виявила знання згідно програми спеціального навчання з основних нормативно-правових знань з охорони праці, а відповідно до розпорядження № 100 було призначено склад екзаменаційної комісії з перевірки знань у машиністів кранів з питання «Правил будови та безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів» і беззаперечних доказів, що таке яке питання було включено в перевірку знань в грудні 2008 року позивачем не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційную скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: