Справа № 22-ц-3092/11 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н. Л.
Провадження № 22-ц/277/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

ОСОБА_2

суддів: Мусіної Т.Г., Бакуса В.Я.,

при секретарі: Гордій У.М.,

з участю ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

та адвоката ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 липня 2010 року за позовом ОСОБА_8 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права на користування жилим приміщенням, укладення договору найму, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_8 право на користування жилим приміщенням під №3 у квартирі № 79а будинку по вул.Тичини,15 в м.Львові площею 11,6кв.м, приміщення №1 площею 1,8кв.м та приміщення №2 площею 4,1кв.м. залишити у спільному користуванні.

Зобов'язано Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ОСОБА_8 договір найму приміщенням під №3 у квартирі № 79а будинку по вул.Тичини,15 в м.Львові площею 11,6кв.м, приміщення №1 площею 1,8кв.м та приміщення №2 площею 4,1кв.м. залишивши у спільному користуванні.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_4

В апеляційній скарзі покликається на те, що порушені її права, т.я. вона не приймала участі в справі. Не враховано, що 15.02.1989 року вона на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету була зарахована на квартирну чергу на цьому підприємстві.

У 2003 році гуртожиток отримав статус сімейного і вона була перереєстрована за адресою вул. Тичини, 15 з вказанням кімнати №79.

У 2007 році отримала ордер на вселення у цей гуртожиток у кімнату №79.

Наказом департаменту житлового господарства Львівської міської ради від 14.05.2009 року №193 цьому гуртожитку був наданий статус житлового будинку. Відповідно до цього наказу Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради повинна укласти договори житлового найму з мешканцями, які зареєстровані і проживають у цьому будинку.

Кімната, на яку їй у 2007 році виданий ордер, є тільки частиною блоку, у який входять дві кімнати площею 17.4 кв. м та площею 11.6 кв. м, санвузол площею 4.1 кв. м і коридор площею 1.8 кв. м. У суміжній кімнаті до цього часу не був прописаний ніхто і ордер на вселення нікому не видавався. Кухні у цьому блоці немає. Нема загальної кухні взагалі на поверсі. Кухня, яка колись була загальною для поверху, після реконструкції сімейного гуртожитку у житловий будинок приєднана до однієї з квартир, внаслідок чого вона позбавлена можливості приготування їжі. В інших квартирах, як видно з поверхового плану, передбачені кухні з електричними плитами.

Якщо рішення суду не буде скасоване, то приміщення №79, що складатиметься з однієї кімнати, матиме спільний з іншою квартирою санвузол, не матиме кухні, не буде ізольованим помешканням і квартирою відповідно до ст. 382 Цивільного кодексу України та ст. 2.22 ДБН В.2.2-15-2005 після реконструкції сімейного гуртожитку вважатися не може. Не може вважатися з тих же підстав квартирою і приміщення №79-а.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги,заперечення ОСОБА_3, ОСОБА_6та виступ адвоката ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що 22.02.2010 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила винести рішення та визнати за нею право на користування жилим приміщенням під №3 у квартирі № 79а будинку по вул.Тичини,15 в м.Львові площею 11,6кв.м, приміщення №1 площею 1,8кв.м та приміщення №2 площею 4,1кв.м. залишити у спільному користуванні, зобов'язати Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з нею договір найму приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог покликалася на те, що за вказаною адресою вона постійно проживає з 1990р., коли була прийнята на роботу швеєю і їй надали ліжко-місце в гуртожитку від фірми «Маяк». Вона дотепер працює швеєю фірми «Спецстиль». Вона на протязі 20 років постійно проживає у спірній кімнаті, оплачує комунальні послуги за займане жиле приміщення. Неодноразово зверталася до адміністрації за місце роботи, а потім і до ЛКП «Балатон» з проханням провести реєстрацію її місця проживання, в чому їй відмовляли. Вважала, що вона має право на користування спірною кімнатою, тому просила задовольнити позов.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 з 15.07.1990р. працює швеєю ЛШФ «Спецодяг». У зв'язку з працевлаштуванням ОСОБА_8 було надано ліжко-місце у гуртожитку по вул.П.Тичини, 15 в м.Львові. З цього часу вона проживає у вказаному будинку та займає приміщення кімнати №79а площею 11,6кв.м., приміщення №1 площі 1,8кв.м та приміщення №2 площею 4,1кв.м. знаходяться спільному користуванні.

Суд встановив, що позивачці було надано ліжко-місце в гуртожитку по вул.П.Тичини,15 в м.Львові і вона займає спірну кімнату впродовж 20 років зі згоди балансоутримувача житла. Вона постійно проводить оплату комунальних послуг за займане жиле приміщення, що стверджується наданими суду для огляду оригіналами квитанцій та долученими до справи копіями квитанцій. Іншого житла в м.Львові позивачка не має. За цією адресою вона отримує кореспонденцію, користується медичною допомогою.

Оцінюючи зібрані ці обставини, суд прийшов до вірного висновку, що, враховуючи тривале проживання позивачки у спірному жилому приміщенні, виконання нею обов'язків наймача, відсутність у неї іншого житла, позовні вимоги про визнання за позивачкою права на користування цим жилим приміщенням є підставними.

Тому голослівними є покликання апелянта на те, що н суміжній кімнаті, тобто в жилому приміщенні під №3 у квартирі № 79а, до цього часу не був проживав.

Апелянт покликається на те, що не враховано, що наказом департаменту житлового господарства Львівської міської ради від 14.05.2009 року №193 цьому гуртожитку був наданий статус житлового будинку і відповідно до цього наказу Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради повинна укласти договори житлового найму з мешканцями, які зареєстровані і проживають у цьому будинку.

Вона вважає, що саме з нею відповідач має укласти договір житлового найму, як з мешканкою квартири №79.

Однак це не заслуговує на увагу, т.я. встановлено, що не дивлячись на те, що гуртожитку надано статус житлового будинку, однак в будинку є квартири, які мають у спільному користуванні коридор, санвузол та інші приміщення.

При цьому судова колегія враховує, що листом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №2-548/36-1 від 3.08.2011 року підтверджено, що на виконання наказу департаменту житлового господарства Львівської міської ради №193 від 14.05.2009 року станом на 01.08.2011 року, головою районної адміністрації видано 121 розпорядження про укладення договорів найму квартир. Із них - 60 розпоряджень про укладення договорів найму на квартири, які мають у спільному користуванні коридор, санвузол та інші приміщення, а саме на квартири №№: 4, 11а, 13а, 19, 19а, 25, 25а, 30а, 37, 33, 35а, 40, 40а, 44а, 47, 47а, 51, 51а, 52, 53, 53а, 54, 54а, 56, 57, 57а, 60а, 67, 67а, 68, 68а, 69, 69а, 72, 72а, 77а, 78а, 79а, 80а, 81, 81а, 83, 83а, 84, 84а, 91, 91а, 94, 96а, 97, 97а, 98, 98а, 99, 99а, 100,100а, 102а, 104, 404а (а.с.177).

Як пояснила в засіданні судової колегії представник Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_6 квартири сторін № 79ата № 79мають у спільному користуванні коридор, санвузол та інші приміщення, як і інші квартири будинку згідно вказаних 60 розпоряджень. Реконструкція сімейного гуртожитку не проводиться.

Тому ця вказана апелянтом обставина не доводить порушення її прав.

До того ж вона не заперечує, що ордер її й видавався на кімнату площею 17.4 кв. м., а кімната позивачки площею 11.6 кв. м. не вказана в ньому. В ордері також зазначено, що в неї спільні комунальні вигоди 3,5 кв.м. без кухні. (а.с.99).

З цих підстав не заслуговує на увагу покликання апелянта на те, що не може вважатися з тих же підстав квартирою і приміщення №79-а.

Таким чином апелянт не може претендувати на квартиру позивачки - приміщенням під №3 у квартирі № 79а будинку по вул.Тичини,15.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Керуючись ч.1 п. 1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 липня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_9