Справа № 2117/2-902/11 .
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 вересня 2011 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Сапронової Л.В.

при секретарі: Хорольській О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Нова Каховка, Херсонської області в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними,

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12.10.2007р між сторонами був укладений кредитний договір № HEN0AN00080100. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав Відповідачеві кредит у розмірі 14806.60 дол.США на термін до 10.10.2014 р. В порушення умов кредитного договору Відповідач станом на 04.04.2011 року має заборгованість - 9703.04 доларів США, яка складається з наступного:

8480.14 доларів США - заборгованість за кредитом;

794.43 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

108.78 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

319.69 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

Просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 9703.04 доларів США за кредитним договором № HEN0AN00080100 від 12.10.2007 року та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з зазначених підстав, зустрічний позов не визнала, посилаючись на правомірність дій ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення процентної ставки; 07.09.2011 року в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати незаконними дії публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк щодо підвищення з 01.11.2008 року в односторонньому порядку відсоткової ставки до 15 % річних та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, умовам кредитної угоди №HEN0AN00080100 від 12.10.2007р. Зобовязати публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» відновити з 01.11.2008 року відсоткову ставку - 12,96 відсотків річних на суму залишку заборгованості по кредиту відповідно до умов, укладеної кредитної угоди №HEN0AN00080100 від 12.10.2007р. Зобовязати публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк» зробити перерахунок по кредитній угоді №HEN0AN00080100 від 12.10.2007р. і зарахувати, отриману відповідачем суму різниці по відсотках від одностороннього збільшення щомісячного платежу за кредитом в рахунок сплати заборгованості позивача за основною сумою кредиту.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги Банку не визнала, пояснивши, що ОСОБА_1 не повідомляв ОСОБА_4 про збільшення відсоткової ставки за кредитом, а також не повідомляв про дострокове розірвання кредитної угоди відповідно до умов кредитного договору. Зустрічний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, зазначених в позові; 07.09.2011 року в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.10.2007р Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» в особі Новокаховського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» уклав з ОСОБА_2 кредитний договір №HEN0AN00080100 .

Відповідно до умов кредитної угоди банк надав Позичальнику кредитні кошти на строк до 10.10.2014 року в розмірі 14 806,60 доларів США на придбання легкового автомобіля зі сплатою 1,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту щомісячно у період сплати.

Відповідно до умов кредитного договору сторони визначили порядок дострокового розірвання договору, а саме згідно п.п. 2.3.3. кредитного договору № HEN0AN00080100 ОСОБА_1 має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди і процентів за його користування, виконання інших зобовязань по договору в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому у разі, якщо підставою направлення зазначеного повідомлення є порушення Позичальником умов договору, останній має право здійснити такі платежі на протязі 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від Банку. Якщо на протязі даного періоду Позичальник усуне порушення умов договору, вимога Банку втрачає силу.

Відповідно до положень ст. 627 629 Цивільного кодексу України, умови договору, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, є обовязковими для виконання сторонами.

Проте в порушення умов договору банк звернувся до суду з позовом про дострокове повернення кредитних коштів, при цьому, не надавши жодного належного доказу в підтвердження виконання умов кредитної угоди відносно дострокового розірвання договору, а саме відсутні докази вручення зазначеного повідомлення відповідачеві.

Зазначені обставини свідчать про невиконання Банком умов кредитного договору № HEN0AN00080100 в частині дотримання, передбаченої договором, процедури досудового врегулювання спору, яка передбачає направлення позичальникові попередньої вимоги про погашення заборгованості. Наявність доказів вручення зазначеної вимоги має значення для вирішення справи, оскільки відповідно до умов п.п. 2.3.3. кредитного договору №DN81AR03110016 Позичальникові надано право усунути порушення за договором на протязі 30 календарних днів з дати отримання вимоги від Банку, в результаті чого вона втрачає силу, що не було забезпечено Банком.

За таких обставин, які свідчать про недоведеність Банком завчасного попередження відповідача про необхідність виконати зобовязання, як підстави правомірності заявлених ним вимог, суд вважає, що звернення до суду з позовними вимогами без додержання погодженої сторонами процедури є передчасним, тому позовні вимоги банку стосовно стягнення заборгованості за кредитною угодою задоволенню не підлягають.

Що стосується зустрічного позову, то суд вважає, що зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав .

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Порядок укладення договору визначено ст. ст. 638 - 650 ЦК України.

Статтею 643 ЦК України визначено момент укладення договору за пропозицією, в якій вказаний строк для відповіді. Так, якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.

Як встановлено судом, раніше між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № HEN0AN00080100 від 12.10.2007р , за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит на купівлю автомобіля, на сплату страхових платежів за договорами страхування, на сплату за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а також винагороди за надання фінансового інструменту, загальною сумою 14806,60 дол.США, зі сплатою щомісячно відсотків в розмірі 12,96%.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої банком Позичальнику з часу надання кредитних коштів нараховувались відсотки в розмірі, визначеному договором 12,96 %, а з 01.11.2008р банк збільшив проценту ставку за кредитом до 15% річних.

Відповідно до п.п. 2.3.1 договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (за ставкою НБУ )

Крім того, відповідно до п.п. 2.3.1 кредитного договору від 12 жовтня 2007 року при збільшенні в односторонньому порядку відсоткової ставки банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Тому зміну договору не можна вважати вчиненою , оскільки повідомлення банку про зміни істотних умов цього договору, направлене позивачеві не узгоджене з ним, не може вважатися правочином, вчиненим в письмовій формі, і не має ознак додаткового договору.

Отже, виходячи з викладеного, сторони досягли домовленості про те, що банк має право в односторонньому порядку змінити процентну ставку кредиту лише при належному повідомленні боржника про це, у спосіб, визначений сторонами у договорі.

Як наслідок, Банком не було дотримано при зміні істотних умов Договору вимог закону. Оскільки ст. 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в тій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається. Тобто , в даному випадку, зміна мала відбутися в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. При цьому норма закону містить імперативний характер і не робить виключень до порядку зміни умов договору в односторонньому порядку. Але згоди на збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом позивач не надавав, а ОСОБА_1, не пересвідчившись, що останній отримав його лист,самостійно вніс зміни до договору.

Таким чином, відповідач повинен був відповідно до положень статті 60 ЦПК України, яка вимагає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, довести суду, що він повідомив ОСОБА_2 про збільшення процентної ставки належним чином.

Відомості про те, що відповідач надіслав позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки, в матеріалах справи відсутні.

Долучений до матеріалів справи лист від 10.10.2008р та реєстр листів КБ «ПриватБанк» № 71 від 10.10.2008р суд не може прийняти до уваги, як належний доказ, що підтверджує факт отримання позивачем повідомлення відповідача про підвищення банком процентної ставки кредиту.

Окрім цього, пунктом 3.5 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (далі - Правила), затверджених постановою Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року, банкам надано право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежно від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у звязку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку).

Відповідно до ч. 5 п. 3.4 зазначених Правил, банки зобовязані в кредитному договорі зазначати правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках, а тому банк повинен навести математичну залежність між запропонованим розміром ставки до ставки НБУ, а також обґрунтувати збільшення процентної ставки.

Як вбачається з листа від 10.10.2008р на адресу Позичальника, банк не навів математичної залежності між запропонованим розміром ставки до розміру облікової ставки НБУ та не обґрунтував збільшення процентної ставки до 15 % річних. Окрім того, пропозиція банку щодо збільшення відсоткової ставки за кредитом рівнозначна переукладанню кредитної угоди, а тому ОСОБА_1 зобовязаний був разом із листом надати позивачу розрахунки нової реальної вартості кредиту, згідно вимог зазначених Правил, а також додаткову угоду.

Тому суд вважає, що банк не міг в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку, обмежившись лише формальним попередженням.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач при реалізації свого права на підвищення процентної ставки кредиту не зробив це у спосіб, визначений договором, а тому вимога позивача щодо визнання неправомірними дій відповідача в цій частині з підстав не відповідності умовам кредитної угоди №HEN0AN00080100 від 12.10.2007р є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача стосовно підвищення з 01.11.2008 року в односторонньому порядку відсоткової ставки до 15 % річних такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, посилаючись на ч.2 ст.1056-1 ЦК України, то в цій частині суд не вбачає підстав для задоволення, так як відповідно до ч.3 ст.1056-1 ЦК України (в редакції Закону від 21.01.2010 року) така умова договору є нікчемною і подальше визнання її недійсною чинним законодавством не передбачено.

Крім того, відповідно до ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" № 661-4 від 12.12.2008 року зазначені норми матеріального права набули чинності з 09.01.2009 року.

Враховуючи, що оспорюваний договір укладено 12.10.2007 року і в момент його вчинення законодавчих обмежень щодо підстав або порядку зміни відсоткової ставки за кредитним договором не існувало, суд приходить до висновку, що кредитний договір в частині збільшення в односторонньому порядку відсотків, відповідав вимогам чинного на той час законодавства.

З розрахунку заборгованості позичальника, наданого банком в обґрунтування своїх вимог, та виписки по погашенню кредитних коштів, вбачається, що з часу збільшення відсоткової ставки, з 01.11.2008р, позичальник продовжував сплачувати відсотки, визначені п. 7.1 кредитного договору, тому суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний здійснити коригування операцією щодо зниження відсотків за користування кредитом до 12.96% річних та провести відповідний перерахунок, зарахувавши отриману відповідачем суму різниці по відсотках від одностороннього збільшення щомісячного платежу за кредитом в рахунок сплати заборгованості позивача за основною сумою кредиту.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 627-629, 638-650, 654 ЦК України, п.п. 1.3, 3.4, 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (затвердженими Постановою НБУ від 10 травня 2007 року №168), суд, -

в и р і ш и в :

1. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити. .

2. Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними задовольнити частково.

3. Визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк „ПриватБанк щодо підвищення з 01.11.2008 року в односторонньому порядку відсоткової ставки до 15 % річних та такими, що не відповідають умовам кредитної угоди №HEN0AN00080100 від 12.10.2007р.

4 Зобовязати Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» відновити з 01.11.2008 року відсоткову ставку в розмірі 12,96 відсотків річних на суму залишку заборгованості по кредиту відповідно до умов, укладеної кредитної угоди №HEN0AN00080100 від 12.10.2007р.

5. Зобовязати Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» зробити перерахунок по кредитній угоді №HEN0AN00080100 від 12.10.2007р і зарахувати отриману відповідачем суму різниці по відсотках від одностороннього збільшення щомісячного платежу за кредитом в рахунок сплати заборгованості позивача за основною сумою кредиту.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя СапроноваЛ.В.