Справа № 22-2147/2011 Головуючий в 1 інстанції
Категорія 20 ОСОБА_1
Доповідач Кутурланова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Орловської Н.В.

Суддів Кутурланової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі Шевардіній К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним попереднього договору, стягнення авансу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним попереднього договору, стягнення авансу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 15.11.2007 року між ним та ОСОБА_3 укладено та нотаріально посвідчено попередній договір купівлі-продажу 41/100 частини домоволодіння по вул. Шевченка,141/Калініна,98 у м. Херсоні, у якому визначено, що договір купівлі-продажу має бути укладено до 15.12.2007 року, а в забезпечення виконання зобов»язань ним передано відповідачці суму, еквівалентну 7000 доларів США.

Оскільки фактичним покупцем за договором мала виступити його мати, яка проживала у м. Чернівці та у зв»язку із хворобою якою виникла потреба у її переїзді до м. Херсона і придбанні для неї житла, про що було відомо продавцю, та зважаючи на непогодження нею як предмету договору так і його умов, договір купівлі-продажу у подальшому укладено не було.

Посилаючись на укладення попереднього договору під впливом тяжких обставин неповноважним представником, позивач просив суд визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу від 15.11.2007 року.

Крім того, зважаючи на те, що зобов»язання в забезпечення якого відповідачці передана суму, еквівалентна 7000 доларів США укладено не було, позивач просив суд відповідно до ч.2 ст.570 ЦК України визнати зазначену суму авансом та стягнути з відповідачки 57400 грн., що еквівалентно 7000 доларів США.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 березня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено, визнано недійсним договір від 15 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнено 57400 грн. та судові витрати у справі, пов»язані з оплатою судового збору та ІТЗ в загальній сумі 694 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду першої інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов»язання.

Правила ст.571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін.

У разі, коли сторони лише домовились у майбутньому укласти договір, що оговорили в укладеному між ними попередньому договорі, але у подальшому основний договір не уклали, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються у тому розмірі, в якому вони надавалися.

Судом встановлено та підтверджується наявними управі доказами, що 15.11.2007 року між ОСОБА_3, як продавцем, та ОСОБА_4, як покупцем, укладено та нотаріально посвідчено попередній договір купівлі-продажу 41/100 частини домоволодіння по вул. Шевченка,141/Калініна,98 у м. Херсоні, у п.1 якого передбачено, що договір купівлі-продажу має бути укладено до 15.12.2007 року (а.с.7).

Відповідно до п.5 попереднього договору ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов»язань передав ОСОБА_3м. забезпечувальний платіж у сумі, еквівалентній 7000 доларів США (а.с.7).

Сторони визнали, що у подальшому договір купівлі-продажу житлового будинку укладено не було у зв»язку із відмовою позивача від його укладення.

Отже, встановивши, що договір купівлі-продажу в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що сплачені позивачем в рахунок належних з нього за договором платежів кошти у сумі еквівалентній 7000 доларів США є авансом і повинні бути повернути в тому розмірі, в якому вони передавалися.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що в зазначеній частині суд першої інстанції з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку і стягуючи з відповідачки на користь позивача кошти у сумі 57400 грн., ухвалив у цій частині законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення з відповідачки суми завдатку підлягають відхиленню, як не обґрунтовані законом, доказами та такі, що висновки суду не спростовують.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги в частині незаконності рішення суду про визнання недійсним попереднього договору є обґрунтованими з огляду на наступне.

Визнаючи недійсним попередній договір, суд першої інстанції виходив з того, що зазначений договір укладений під впливом тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах неповноважним представником.

Однак колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду, оскільки обставини які суд вважав встановленими не доведені, судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України.

З урахуванням того, що укладений та нотаріально посвідчений попередній договір не містить відомостей щодо його укладення позивачем у якості представника іншої особи, з огляду на заперечення відповідачкою викладених позивачем обставин та зважаючи на відсутність будь-яких доказів укладення договору під впливом тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах неповноважним представником, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду в частині визнання попереднього договору від 15.11.2007 року недійсним, у зв»язку із чим на підставі ст.309 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним попереднього договору.

Керуючись ст.ст.303,307,309,314 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 березня 2011 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним попереднього договору від 15.11.2007 року та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним попереднього договору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Головуючий

Судді