Справа №22-ц-253/11 03.02.2011 03.02.2011 03.02.2011
Справа №22ц-253/11 Суддя першої інстанції Щербина С.В.
Категорія 5 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Довжук Т.С., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі судового засідання Недо К.А.,

з участю: відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2010 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод в користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

26 травня 2009 р. ОСОБА_6 пред'явив у суді пізніше уточнений позов до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням.

Зазначав, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 1994 р. у його користування в квартирі АДРЕСА_1 виділено жилу кімнату, площею 10,7 кв. м, а ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_2 - жилу кімнату, площею 17,1 кв. м, з балконом. Коридор (прихожу), туалет, ванну кімнату і кухню залишено в спільному користуванні сторін. 5 грудня 1995 р. він отримав приватизаційне Свідоцтво про право власності на виділене йому житло.

Посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_2 без його дозволу вселила в належну йому кімнату як тимчасових мешканців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і не допускає його до квартири, позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні належним йому житлом шляхом виселення тимчасових мешканців і передачі йому ключа від спірної квартири, а також стягнення з ОСОБА_2 на його користь 2609 грн. транспортних витрат, 620 грн. витрат на правову допомогу і 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2010 р. позов задоволено частково. Ухвалено виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зі спірного житла з передачею позивачу ключів від указаної квартири. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 3229 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 оскаржувала рішення місцевого суду лише в частині судових витрат і відшкодування моральної шкоди, посилаючись при цьому на безпідставність таких стягнень, і просила рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення сторін та перевіривши законність і обгрнтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну оцінку й дійшов вірного висновку, що відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Встановивши, що відповідачі безпідставно та протиправно перешкоджають позивачу користуватись належною йому кімнатою та місцями загального користування в квартирі АДРЕСА_1, місцевий суд обґрунтовано ухвалив рішення про виселення з указаного житла тимчасових мешканців і передачі позивачу ключів від квартири.

Не викликає заперечень і висновок місцевого суду про необхідність покладення на відповідачку ОСОБА_2 обовязку по відшкодуванню позивачу моральної шкоди, завданої тривалим позбавленням права користуватись належною йому власністю.

Так, з матеріалів справи вбачається, що починаючи з літа 2007 року позивач не може користуватись належним йому житлом, а тому змушений через право- охоронні органи та суд припиняти неправомірні дії відповідачки, які порушують його право власності.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно розяснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. ,,Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, врахував зазначені вище розяснення Пленуму, характер й обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач у звязку з неправомірними діями ОСОБА_2 по позбавленню його протягом кількох років користуванням власним житлом, а тому обґрунтовано визначив на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Також правильно, відповідно до вимог статей 83 - 88 ЦПК України, суд присудив до стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача понесені ним судові витрати, які підтверджені належними та допустимими доказами (квитанції, проїздні квитки, оригінали угоди про надання правової допомоги, тощо): повернення судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрати на правову допомогу та витрати позивача на неодноразові поїзди (більше 20 раз) з м. Києва до м. Миколаєва, що повязано з явкою до суду.

Нічим не підтверджені посилання ОСОБА_2 на надмірність зазначених стягнень не спростовують указані висновки місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2010 р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: