Справа №22-ц-984/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - Клочко
Номер провадження Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

19 травня 2011 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Маслова В. О. , Таран С. А.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення СУМСЬКОГО районного суду Сумської області від 18 квітня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра», ОСОБА_3, третя особа - Державний нотаріус Сумської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки недійсним,

встановила:

09 грудня 2010 року позивачка звернулася до суду мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_3 06.08.2008 р. уклав договір кредитної лінії з ВАТ КБ «Надра» і в забезпечення виконання зобов'язання по поверненню кредиту в цей же день уклав договір іпотеки, згідно якого він надав в іпотеку нерухоме майно - цілий ряд нежилих приміщень за адресою: с. В.Чернеччина Сумського району пров. Польовий, 8. Це майно, що є предметом іпотеки, було придбане ОСОБА_3 у 2006 році, тобто на час їхнього спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Позивач зазначає, що про факт укладення договору іпотеки вона не знала і згоди на передачу майна в іпотеку не надавала, тому вважає що договір іпотеки порушує її права і інтереси, суперечить нормам сімейного та цивільного законодавства, а тому вона просить визнати недійсним договір іпотеки від 6.08.2008 р., укладений між ОСОБА_3 та КБ «Надра».

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 квітня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог. Вказує, що оскільки майно, яке було передане без її згоди в іпотеку є спільною сумісною власністю набуте за час спільного проживання з ОСОБА_3, відповідно до норм матеріального права оскаржуваний договір іпотеки необхідно визнати недійсним.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника банку, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суд дів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 06.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір кредитної лінії, відповідно до якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію в сумі 1 025 000 грн., зі сплатою 22,9% річних (а.с. 7-8).

В забезпечення кредитного договору 06.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки (а.с. 9-10), відповідно до якого останній передав нерухоме майно за адресою: с. В.Чернеччина Сумського району пров. Польовий, 8, що належить йому, як іпотекодавцю, на праві приватної власності (а.с. 75).

В державний реєстр обтяжень рухомого майна були внесені запис про заставу нерухомого майна (а.с. 71- 72).

Але ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором не виконує.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 27 квітня 2010 року, яке набрало законної сили, було звернуто стягнення на предмет іпотеки зазначеного нерухомого майна (а.с. 20-22).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 23 листопада 2010 року було встановлено факт проживання ОСОБА_2 однією сімєю з ОСОБА_3 з 2003 року1* без шлюбу (а.с. 13).

Вказані факти правильно встановлені судом першої інстанції на підставі належиш чином зібраних доказів.

Суд першої інстанції вирішуючи даний спір виходив з того, що дії ОСОБА_2В носять відверту, неприкриту направленість на позбавлення КБ «Надра» можливості погашення допущеної ОСОБА_3 заборгованості за рахунок предмету іпотеки, носять характер обману, а тому її вимоги не можуть бути задоволені, інших доказів визнання договору іпотеки недійсним позивачка не надала.

Колегія суддів цілком погоджується з висновками місцевого суду, оскільки вони вмотивованими.

За змістом ст. ст. 572, 575, 578 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконані зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченої іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

В підтвердження права спільної сумісної власності ОСОБА_2 посилається рішення Сумського районного суду Сумської області від 23 листопада 2010 року, яким би встановлено факт проживання останньої однією сімєю з ОСОБА_3 з 2003 року, шлюбу, а тому відповідно до положень Сімейного кодексу України вона набула власності на спірні нежитлові будівлі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сі не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки іпотекодержатель ВАТ КБ «Надра» розгляду вказаної справи участі не брав, то він обґрунтовано заперечує достовірність таких обставин.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в Мі заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі,

Відповідно до статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог заперечень.

Спірні нежитлові приміщення належать ОСОБА_3 на праві приватної власності (а.с. 75), що підтверджується відповідним свідоцтвом.

Тобто ОСОБА_2, майнових прав відносно спірних нежитлових будівель і на користування ними не набула.

Крім того, згідно з розясненнями Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відповідно положень статей 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України майно приватного підприємця, фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя (п. 29).

Як вбачається з матеріалів справи нежитлові приміщення були придбані ОСОБА_3 як фізичною особою - підприємцем для здійснення підприємницької діяльності, позивачка не займається.

За таких обставин спірні нежитлові приміщення є майном фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, а тому не можуть бути обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких належних та заслуговуючих на увагу доказів, які б спростували висновки суду, апелянт суду не надала.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 квітня 2011 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -