Справа № 22-ц-4650/11 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В. В.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючий суддя Шумська Н.Л.

судді: Бермес І.В., Мусіна Т.Г.

секретар Гордій У.М.,

особи. які беруть участь у справі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства НАК Нафтогаз Українив особі БУ Укрбургазна рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 17 червня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірньої Компанії УкргазвидобуванняНАК Нафтогаз України, з участю третіх осіб: Стрийського відділення технологічного транспорту і спецтехніки, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 про стягнення коштів, витрачених на поховання та

за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 в інтересах також неповнолітнього ОСОБА_9 до Дочірньої Компанії УкргазвидобуванняНАК Нафтогаз України, з участю третіх осіб: Стрийського відділення технологічного транспорту і спецтехніки, ОСОБА_4, органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого та моральної шкоди

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 до Дочірньої Компанії УкргазвидобуванняНАК Нафтогаз України, з участю третіх осіб: Стрийського відділення технологічного транспорту і спецтехніки, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 про стягнення коштів, витрачених на поховання задоволено повністю.

Позов ОСОБА_7, ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 до Дочірньої Компанії УкргазвидобуванняНАК Нафтогаз України, з участю третіх осіб: Стрийського відділення технологічного транспорту і спецтехніки, ОСОБА_4, органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Рішення оскаржив представник відповідача - директор філії БУ Укрбургаз. Просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовів в повному обсязі. У апеляційній скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно зясовано обставини, які мають значення для справи. Зокрема, не прийнято до уваги що сам ОСОБА_10 здійснив дорожньо-транспортну пригоду та заподіяв шкоду, а відповідно до п.2 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме - за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Судом не враховано, що шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу не відшкодовується. Крім того, мала місце взаємодія двох джерел підвищеної небезпеки і володільці цих джерел, які спільно завдали шкоди, несуть солідарну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, згідно вимог ч.1ст.303 ЦПК, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Представник апелянта визнав на судовому засіданні, що автомобіль НОМЕР_1, який належав Стрийському відділенню технологічного транспорту і спецтехніки, керував яким третя особа ОСОБА_4 у порядку страхування цивільної відповідальності, передбаченої Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не застраховувався на час ДТП 22.03.200року. Поліс обовязкового страхування був оформлений лише 22.07.2007року. Ці обставини свідчать про недотримання власником джерела підвищеної небезпеки вказаного Закону і відсутність підстав покладання відповідальності на іншу особу.

Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та закон, що їх регулює. Зокрема, згідно ч.5ст.1187 ЦК, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Постановою слідчого СВ Городоцького РВГУМВСУ у Львівській обл. від 20.03.2009року відмовлено в порушенні кримінальної справи за ознаками злочину ст.115, 286ч.2 КК на підставі п.2,8ст.6 КПК, ст.ст.99, 130 КПК (відмовні матеріали Городоцького РВ ГУМВСУ у Львівській області №314-0245 ЖРЗПЗ 1591 по факту автошляхової пригоди 22.03.2007року, внаслідок якої загинув ОСОБА_11В.). Постановою встановлено, що ОСОБА_11 будучи водієм автомобіля НОМЕР_2, під час свого руху, порушив вимоги п.2.9а, 1.2, 10.1, 11.3, 12.1 ПДР України, які є в причиновому звязку з настанням даної ДТП, внаслідок чого помер на місці. Не встановлено умислу в діях потерпілого, його дії мають ознаки грубої необережності. Тому суд правильно застосував ст.1187 ЦК для задоволення позову.

Згідно ч.2ст.1188 ЦК якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їх вини. Тому доводи апелянта про незаконність рішення через відсутність вини водія відповідача (третьої особи Грици) не ґрунтуються на законі.

Судом правильно застосовано ст.ст.1200, 1201, 1202 ЦК, які передбачають відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, витрат на поховання, також правильно визначено коло осіб, які мають право на таке відшкодування, якими є неповнолітні діти і мати-інвалід і сестра ОСОБА_2, як особа, що здійснила витрати на поховання. Ці обставини відповідачем не оспорюються.

Зважаючи на зміст цих правових норм, колегія суддів вважає, що твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального права не ґрунтується на законі. Апелянт безпідставно покликається на вимоги ст.1166 ЦК, оскільки до правовідносин сторін слід застосовувати спеціальну норму у разі діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки. Також апелянтом не правильно трактується зміст п.2ч.1ст.1188 ЦК, оскільки позов полягає не у відшкодуванні шкоди потерпілому (особа померла і жодних вимог від його імені не заявлялось), а у відшкодуванні шкоди третім особам.

Ця шкода третім особам, тобто не учасникам взаємодії джерел підвищеної небезпеки, а дітям та матері-інваліду загиблого, особі, яка здійснила витрати на поховання, є особливою, оскільки підлягає відшкодуванню незалежно від вини згідно правової природи відповідальності за діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки.

Також у доводах апеляційної скарги апелянт не ставить під сумнів розмір та порядок відшкодувань шкоди, завданої смертю потерпілого. Тому апеляційний суд, з врахуванням дотримання норм матеріального права, що полягає у застосуванні закону, який регулює ці правовідносини, вважає розмір стягнення на користь позивачів коштів у звязку з втратою годувальника, витрат на поховання, моральної шкоди законним, справедливим та обґрунтованим.

Тому даючи оцінку рішенню суду, в межах апеляційної скарги, колегія суддів відкидає доводи скарги, як такі що не ґрунтуються на законі, приходить до висновку про законність та обгрунтованість рішення, яке постановлене в межах заявлених вимог, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляції не ставлять під сумнів його законність, тому не можуть слугувати підставою для його скасування.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК апеляційний суд, визнавши ухвалення рішення суду першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін.

Як розяснив Пленум Верховного суду України у Постанові Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядкувід 24.10.2008року №12, п.18, що законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства НАК Нафтогаз Українив особі БУ Укрбургаз- відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 17 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом 20-ти днів з часу набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Шумська Н.Л.

Судді: Бермес І.В.

ОСОБА_12