Справа № 2-435/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2011 р. Теплицький районний суд Вінницької області в складі

головуючого суді ОСОБА_1

за участю секретаря Бевз О.В.

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Теплик справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої при дорожньо - транспортній пригоді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн., вказавши, що 27 травня 2007 року в с.Трійця Радехівського району Львівської області при дорожньо транспортній пригоді, відповідач керуючи автомобілем Фольксваген Пасат, номерний знак НОМЕР_1, здійснив на нього наїзд, в результаті якого він отримав важкі тілесні ушкодження, його визнано інвалідом 1 групи. Умислу на заподіяння собі шкоди він не мав, вважає, що відсутня в його діях також груба необережність. На сьогодні він продовжує лікування за місцем свого проживання. Від отриманих травм він практично втратив зір, паралізовано ліву частину тіла, він не може пересуватись без сторонньої допомоги. Вважає, що діями відповідача, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, йому заподіяна моральна шкода, яка виразилась в завданні йому сильного фізичного болю, нанесення йому тяжких тілесних ушкоджень, він залишився інвалідом, на сьогодні не може обходитись без сторонньої допомоги.

Представник позивача ОСОБА_2 просить позовні вимоги задовольнити, вказавши, що внаслідок ДТП її довіритель отримав важкі тілесні ушкодження, його фізичні та душевні страждання підтверджують заподіяння йому моральної шкоди. яку він оцінює в 100 000 грн. Так як відповідач причинив дану шкоду внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, то відповідно до вимог діючого законодавства, моральна шкода в даному випадку відшкодовується незалежно від наявності вини.

Представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, пояснивши суду, що позовні вимоги безпідставні і необґрунтовані, так як згідно матеріалів перевірки даної дорожньо транспортної пригоди вини його довірителя у ній не має, останнє виникло лише внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху та грубої необережності самого позивача, який вибіг на проїжджу частину безпосередньо перед автомобілем. Враховуючи, що для цивільно-правової відповідальності необхідно встановити наявність шкоди, протиправні дії заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та діями заподіювача та вини останнього. Його довіритель діяв правомірно, вини в заподіянні шкоди ОСОБА_5 не має, Правил дорожнього руху він не порушував, а саме порушення даних правил позивачем і привело до отримання ним тілесних ушкоджень. Крім того його довіритель оплатив лікування ОСОБА_5 після ДПТ в лікарні.

Судом встановлено, що 27 травня 2007 року, приблизно о 24 год. в с.Трійця Радехівського району Львівської області водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем Фольксваген Пасат, номерний знак НОМЕР_1, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5, який вибіг безпосередньо перед вказаним автомобілем на середину проїжджої частини дороги. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, які згідно акту судово-медичного обстеження № 968/07від 31.01.2008 року, відносяться до категорії тяжких по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. ОСОБА_5М визнано інвалідом 1 групи. З висновку спеціаліста авто техніка № 2009 від 04.06.2007 року, вбачається. що водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування повністю зупинити керований ним автомобіль до місця наїзду на пішохода. Умовою настання даної ДТП повязані з тим, що пішохід ОСОБА_5 всупереч вимогам п.п.4.1, 4.4, 4.7, 4.8, 4.14 а, б, в Правил дорожнього руху України вийшов на проїзну частину дороги чим створив небезпеку для руху водієві автомобіля. Постановою слідчого Радехівського РВ ГУМВС ОСОБА_7 від 28.03.2008 року в порушенні кримінальної справи по факту ДПТ при якому ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження відмовлено по ст. 6 п.2 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину.

Дані правовідносини регулюються ч.1 ст. 1187ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів…, ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При цьому відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди(зі змінами) - шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обовязку доказування та зобовязує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України - незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, в тому числі ушкодженням здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до вимог ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується.

Постанова Пленуму ВС України № 4 від 31.03.1995 року (з наступними змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодип.5 абз.3 - особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках спеціально передбачених законодавством. Пунктом 9 даної постанови, визначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних душевних психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин.

З урахуванням вищенаведеного, дослідивши матеріали справи, відмовний матеріал, заслухавши представників сторін, суд вважає, що враховуючи конкретні обставини справи, характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого який отримав тяжкі тілесні ушкодження, став інвалідом 1 групи, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках, враховуючи, що груба необережність потерпілого, а саме нехтування безпекою дорожнього руху, сприяла виникненню такої шкоди, що згідно зі ст. 1193 ЦК України, є підставою для зменшення відшкодування, та враховуючи, що доказів, які свідчили б, що шкода позивачу була заподіяна внаслідок непереборної сили або його умислу судом не встановлено. Сам по собі факт звільнення відповідача від кримінальної відповідальності не може бути підставою для звільнення його від цивільної відповідальності. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково. Враховуючи, що ОСОБА_6 керував автомобілем на підставі запису в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, тобто він використовував транспортний засіб на відповідній правовій підставі, за таких умов він і повинні нести відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки,

У відповідності до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.1167 ч.2,1187 ч.2 та.5, 1193 ЦК України, ст.ст. 3,10,15,60,88, 209, 212, 213,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, прож. ІНФОРМАЦІЯ_2, с .Лопатин Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 6000 (шість тисяч) грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 - 188 грн. 20 коп. судового збору в дохід державного бюджету Теплицького району.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з часу його проголошення, через Теплицький районний суду Вінницької області.

Суддя: