Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-1807/11
У Х В А Л А

07 вересня 2011 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Бреславець І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 13 травня 2011 року звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2011 року по справі призначено судову авто товарознавчу експертизу, проведення якої за клопотанням представника відповідача доручено ОСОБА_5

11 серпня 2011 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій остання заявляє відвід експерту ОСОБА_5 з посиланням та ст. 22 ЦПК України, зокрема, зазначає, що ОСОБА_5 не включений до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Суд, заслухавши думку осіб, що приймають участь в розгляді справи, приходить до наступних висновків.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об'єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки, визначає Закон України від 25 лютого 1994 р. N 4038-XII "Про судову експертизу". Відповідно до ст. 2 вказаного Закону законодавство України про судову експертизу складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 р. N 53/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3 листопада 1998 р. за N 705/3145) затверджено Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Інструкція), яка разом з Цивільним процесуальним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи визначає порядок призначення судових експертиз та експертних досліджень судовим експертам науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України та атестованим судовим експертам, що не працюють у державних спеціалізованих установах, їх обов'язки, права та відповідальність, організацію проведення експертиз та оформлення їх результатів.

Частинами 1 та 4 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» встановлено, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ.

Пунктом 1.8 Інструкції визначено, що експертизи та дослідження проводяться фахівцями, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності і внесені до Державного реєстру атестованих судових експертів..

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього закону судові експерти включаються до державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України; особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного реєстру атестованих судових експертів, а у випадках, передбачених ч. 4 ст. 7 цього Закону, - іншим фахівцям з відповідних галузей знань.

ОСОБА_5 не є особою, що включена до державного реєстру атестованих судових експертів.

Статтею 22 ЦПК України передбачено, що експерт підлягає відводу з підстав, передбачених ст. 20 ЦПК України, а також у випадку, якщо зясування обставин, що мають значення для справи, виходять за межі сфери його спеціальних знань.

Судом при вирішення заяви про відвід експерта не встановлено жодних підстав, передбачених ст. 20 ЦПК України для відводу ОСОБА_5 як експерта. Не доведені також і будь-які підстави вважати, що зясування обставин, що мають значення для спарви, виходять за межі сфери спеціальних знань ОСОБА_5

Тому суд не вбачає підстав саме для задоволення заяви про відвід ОСОБА_5 як експерта.

В той же час враховуючи, що зазначена особа не включена до державного реєстру атестованих судових експертів, суд приходить до висновку що проведення по даній справі судової експертизи вказаною особою не може бути проведено.

Відповідно до ст. 204 ЦПК України провадження в справі відновлюється ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі, або з ініціативи суду після усунення обставин, що викликали його зупинення.

За таких обставин, враховуючи, що в судове засідання відповідач, який заявляв клопотання, не зявився, суд приходить до висновку, що ухвала про призначення в справі експертизи підлягає скасуванню, а провадження в справі відновленню.

Керуючись ст. 144 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про відвід ОСОБА_5 як експерта відмовити.

Відновити провадження в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Призначити справу до судового розгляду на 10-00 год. 29 вересня 2011 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко

07.09.2011