Справа №2-3398/11
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2011 року Деснянський районний суд м.Києва

в складі головуючого - судді Смирнової Є.П.,

при секретарі Білоус О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до

ОСОБА_2, -

Про визнання права власності на ? частину

Спільного сумного майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1

Під час попереднього розгляду справи позивач позовні вимоги уточнив. В своїй заяві від 29.06.2011 року просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, а також визнати за відповідачкою право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

При цьому позивач вказує на те, що він перебував з відповідачкою ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 02.07.1982 року по 22.02.2011 року. Від даного шлюбу вони мають чотирьох дітей, які на даний час є повнолітніми.

Під час шлюбу ОСОБА_2 в будинку ЖБК «Академічний-16», як члену даного кооперативу, було надано чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Сума пайового внеску за вказану квартиру була сплачена ним і відповідачкою в повному обсязі, а право власності на житло оформлено на ОСОБА_2, оскільки саме вона була членом кооперативу. Коли відповідачка оформила право власності на спірну квартиру, йому невідомо, так як ОСОБА_2 приховала від нього цей факт.

Як вказує позивач, на даний час у вказаній квартирі зареєстровані він, відповідачка та четверо їх синів.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що за час їх шлюбу ним та відповідачкою було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, право власності на яку також було оформлено на ОСОБА_2

Як зазначає позивач, під час шлюбу ними також було придбано дві земельні ділянки, що розташовані в садовому товаристві «Стугна» на території Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області, а саме: земельна ділянка НОМЕР_1, площею 0,053 га, оформлена на відповідачку, та ділянка НОМЕР_2, площею 0,052 га, оформлена на нього.

Як вказує ОСОБА_1, відповідачка відмовляється визнавати за ним право власності на спільне сумісне майно, а всі правовстановлюючі документи знаходяться у неї, які вона відмовляється йому надавати.

Посилаючись на викладені обставини, а також на вимоги ст.ст. 22, 28 КпШС України та ст.ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, позивач просить задовольнити його вимоги та визнати, за ним і відповідачкою ОСОБА_2, право власності, за кожним, на ? частину квартири АДРЕСА_1 та ? частину квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги підтримали.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. В своїх запереченнях від 07.07.2011 року відповідачка вказує на те, що спірна чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1, що належить ЖБК «Академічний-16» була побудована на кошти її батьків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Пайовий внесок на вказану квартиру було сплачено у 1987-1992 роках, але свідоцтво про право власності на квартиру вона не отримувала, оскільки не погоджується з тим, що ОСОБА_1 вимагає ? частину квартири (а.с. 35).

На думку відповідачки, відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію та оформлення права власності мають усі повнолітні члени сім'ї, які мешкають (зареєстровані) у цій квартирі, а саме: вона, позивач та четверо їй повнолітніх синів. ОСОБА_2 вважає, що вимагаючи визнати його право власності на ? частину чотирикімнатної кооперативної квартири АДРЕСА_1, позивач тим самим порушує право власності їх спільних дітей.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що трикімнатна квартира АДРЕСА_2, на ? частину якої претендує позивач, була придбана її матір'ю ОСОБА_6 за кошти, отримані від продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_3, яка належала матері на праві приватної власності. Ніяких коштів на купівлю вказаної трикімнатної квартири ні вона, ні її колишній чоловік ОСОБА_1 не надавали. До того ж, ОСОБА_1 має боргові зобов»язання перед її матері»ю, які зобов»язався погасити часткою житла в своїй власності.

Як вказує ОСОБА_2 в своїй заяві від 12.07.2011 року, незважаючи на укладений 04.07.1982 року шлюб з ОСОБА_1, вони не проживали однією сім'єю, оскільки останній жив і навчався у м. Москва, а вона з дітьми - у м. Києві.

У 1985 році вона, як багатодітна мати, стала на квартирну чергу для купівлі кооперативної квартири. На час постановки на чергу вона з трьома дітьми була зареєстрована та мешкала в квартирі своєї матері за адресою: АДРЕСА_3.

Як вказує позивачка, у 1986 році вона вступила до ЖБК «Академічний-16» для отримання квартири на себе та трьох старших синів. У 1987 році вона сплатила першу частину пайового внеску у розмірі 6.490 карбованців, які позичила у своєї матері по розписках.

У 1988 році було закінчено будівництво будинку АДРЕСА_1, і вона отримала ордер на квартиру НОМЕР_3 на сім'ю з чотирьох осіб: на себе та трьох старших синів: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9. У 1991 році народився молодший син ОСОБА_1, який також був зареєстрований у вказаній квартирі. Остання частина пайового внеску була сплачена нею у 1992 році.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просить визнати право власності на чотирикімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_1 на всіх шесть членів сім'ї, які зареєстровані у вказаній квартирі.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям, перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.07.1982 року по 22.02.2011 року (а.с. 11, 12).

Від спільного життя сторони мають чотирьох повнолітніх дітей - синів: ОСОБА_7,1982 року народження, ОСОБА_8, 1984 року народження, ОСОБА_9, 1984 року народження та ОСОБА_1, 1991 року народження

Під час перебування сторін у шлюбі, 04.08.1988 р., згідно з рішенням загальних зборів членів ЖБК «Академічний-16» відповідачці, як члену ЖБК, на сім'ю з чотирьох осіб: на неї та трьох синів, було видано ордер НОМЕР_4 на жиле приміщення, а саме: чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 38).

На теперішній час на вказаній спірній житловій площі зареєстровано шість осіб: сторони по справі та їх чотири повнолітніх сина (а.с. 13, 24, 36).

Як вбачається з Довідки ЖБК «Академічний-16» № 52 від 17.06.2011 року, пайовий внесок за вказану квартиру сплачений сторонами 05.07.1992 року, тобто, під час перебування у шлюбі ( а.с. 37).

Проте, як вбачається з листа КП «Житло-Сервіс» Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації за № 110/916-774 від 22.07.2011 року, свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за період з 01.10.1996 року по 20.07.2011 року Головним управлінням житлового забезпечення - не оформлювалося ( а.с. 82).

Як зазначила ОСОБА_2 в своїх запереченнях, свідоцтво про право власності на вищевказане спірне житлове приміщення вона не оформляє, оскільки не погоджується з тим, що ОСОБА_1 вимагає визнати за ним право власності на ? частину даної квартири (а.с. 35).

В той же час відповідно до вимог ст.ст. 60,63 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вони також мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на час укладання шлюбу з відповідачкою у 1982 році навчався у Московському фізико-технічному інституті, якій закінчив у червні 1985 року. Після закінчення навчання позивач переїхав до м.Києва, де з 14.01.1986 року був зареєстрований за АДРЕСА_4, де мав на праві власності одну кімнату в в двокімнатній квартирі. З 29.01.1986 року позивач почав працювати на Київському механічному заводі (а.с. 7-8, 87).

На час отримання чотирьохкімнатної квартири у ЖБК «Академічний-16» відповідачка разом з 3-мя дітьми та своєю матір»ю була зареєстрована у двокімнатній квартирі АДРЕСА_3.

Як вбачається з довідки Управління житлово-будівельних кооперативів від 02.02.1987 року рішенням Київського міськвиконкому № 1214 від 11.12.1986 року відповідачка ОСОБА_2 була затверджена членом ЖБК «Академічний-16» та їй дозволено внести гроші за 4-х кімнатну квартиру в сумі 6.490 руб. (а.с.11).

На підставі ордеру НОМЕР_4 від 03.08.1988 року відповідачка ОСОБА_2 отримала на сім'ю з чотирьох осіб: на неї та трьох синів чотирьохкімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_1, в яку переїхала проживати разом з дітьми та позивачем ОСОБА_1

При цьому у двокімнатній квартирі АДРЕСА_3 залишилась проживати одна мати відповідачки - ОСОБА_6

Згідно довідки ЖБК «Академічний-16» пайові внески за квартиру АДРЕСА_1 були сплачені в період з 1987 по 1992 рік, тобто, під час спільного життя сторін (а.с.37).

При цьому суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що на сплату першого пайового внеску за вказану квартиру гроші в сумі 6500 руб. їй надала її мати ОСОБА_6, оскільки вони не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Так, відповідачкою в обґрунтування вказаних доводів була надана розписка від 19.12.1986 року, згідно якої остання отримала від своєї матері ОСОБА_6 6500 руб. для сплати першого пайового внеску за квартиру АДРЕСА_1 (а.с.70).

Вказану розписку суд оцінює критично і не приймає до уваги, оскільки обставини, викладені в розписці не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Надану ОСОБА_2 ощадну книжку її матері, рахунок НОМЕР_5, суд до уваги не приймає, оскільки рахунок був відкритий у 1989 році, в той час як за розпискою мати надавала гроші в сумі 6500 руб. у грудні 1986 року (а.с.147-148).

Крім того, як вбачається з позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, з яким вона звернулась до Деснянського районного суду м.Києва мати відповідачки просить визнати за нею право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2. При цьому інших вимог до ОСОБА_2, зокрема, про повернення грошових коштів, наданих нею на сплату пайових внесків ОСОБА_6 до відповідачки не висуває (а.с.44).

Що стосується наданої відповідачкою виписки з протоколу № 7 профспілкових зборів від 10.07.1990 року про надання безоплатної матеріальної допомоги в розмірі 10% від залишку суми заборгованості, що складає 1200 руб., то суд враховує, що вказана допомога, якщо і надавалась, то безоплатно, і особисто відповідачкою вказані кошти не поверталися. (а.с.73,124,125).

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що спірна квартира АДРЕСА_1 була отримана ОСОБА_2 під час шлюбу, пайові внески за неї сплачені за спільні кошти позивача та відповідачки, тому вона є спільною власністю сторін.

При цьому виходячи з положень ст. 60 Сімейного Кодексу України, доводи ОСОБА_2 про те, що вона більше заробляла грошей, які витрачала на сім»ю та виплату пайових внесків за кооперативну квартиру, в той час, як позивач отримав травму в ДТП, тривалий час лікувався за її рахунок та відшкодовував збитки власнику автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, тому вона має право на більшу частину кооперативної квартири, суд до уваги не приймає.

Крім того, суд враховує, що позивач отримав травму під час ДТП, яка сталася у листопаді 1995 року, та проходив курс лікування у 1996 році, тобто, після сплати всіх пайових внесків за кооперативну квартиру № 32. (а.с.135-137).

Також суд вважає, що позивачкою не доведено інші обставини, що мають істотне значення для вирішення судом питання про відступлення від засади рівності часток подружжя, передбачені ч.2 ст.70 Сімейного Кодексу України.

Крім того, суд вважає, що самого факту отримання ОСОБА_2 чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 на дітей та їх реєстрація у вказаній квартирі недостатньо для збільшення частки відповідачки у спільному майні подружжя. Крім того, позивачкою не зазначено, яки саме інтереси дітей повинні бути взяти судом до уваги для збільшення її частки.

Таким чином, суд не знаходить підстав для збільшення частки ОСОБА_2 у спільному майні подружжя - квартири АДРЕСА_1. При цьому суд враховує житлову площу спірної квартири, кількість кімнат та їх розмір.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про визнання за ним права власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, то суд враховує наступне.

Судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2004 року, ними було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 ( а.с. 40).

Як вбачається з реєстраційного напису КП «Київське міське БТІ» за № 994 від 19.11.2004 року, вищевказана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 40 зворот).

На теперішній час у вказаній квартирі зареєстрована одна особа: мати відповідачки - ОСОБА_6 (а.с. 33).

Як стверджує відповідачка, вказана квартира придбана за гроші її матері, накопичені за життя, та які мати отримала від продажу своєї двокімнатної квартири АДРЕСА_3. Крім того, ОСОБА_2 вказує на те, що для придбання трикімнатної квартири грошей не вистачало, тому вона змушена була взяти кредит на суму 5000 доларів США.

В той же час як вбачається з пояснень позивача, спірна трикімнатна квартира була придбана за гроші, отримані від продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_3, яка належала матері відповідачки; грошей в сумі 5000 доларів США, отриманих ОСОБА_2 в кредит, та коштів, отриманих від продажу належної йому частки у двокімнатній квартири АДРЕСА_4.

Факт придбання спірної трикімнатної квартири АДРЕСА_2 не оспорюється і відповідачкою ОСОБА_2, та підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: договорами купівлі продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_2, двокімнатної квартири АДРЕСА_3 та договором дарування 48/100 частин квартири АДРЕСА_4, які було укладені в один день - 12.11.2004 року (а.с.40,66,67,86).

При цьому суд враховує, що відповідачка не заперечувала, що договір дарування 48/100 частин квартири АДРЕСА_4 є фактично договором купівлі-продажу цієї частки квартири, кошти від продажу якої були вкладені в придбання трикімнатної квартири АДРЕСА_2.

Крім того, як вбачається з договору кредиту № 10-12/494 від 12.11.2004 року, ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 5000 доларів США саме на придбання квартири АДРЕСА_2 (а.с.128-130).

Згідно п.1.3.2 вказаного Договору поручителем за договором кредиту є ОСОБА_1

Строк повернення кредитних коштів - до 11.11.2009 року. Тобто, погашався відповідачкою під час спільного життя сторін за їх спільні кошти. Доказів того, що кредит погашений за особисті грошові кошти відповідачки, ОСОБА_2 не доведено.

Таким чином, суд встановив, що після продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_3, 48/100 частин квартири АДРЕСА_4, з доплатою в сумі 5000 доларів США сторонами разом з матір»ю відповідачки ОСОБА_2 була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_2 вартістю 50.000 доларів США, з чим погодилися сторони в судовому засіданні.

В той же час враховуючи суперечливі доводи сторін щодо вартості проданих квартир, які не знайшли підтвердження в судовому засіданні, та розмір їх житлової площі, суд вважає, що матері відповідачки - ОСОБА_6 має належати 2/3 частини у трикімнатній квартирі АДРЕСА_2, а позивачу ОСОБА_1 та відповідачці ОСОБА_2 - 1/3 частина вказаної квартири.

Враховуючи викладені обставини та виходячи з 1/3 частки сторін у трикімнатній квартирі АДРЕСА_2 суд вважає вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме - в розмірі 1/6 частини вказаної квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 57-60, 79, 88, 213- 214, 218 ЦПК України, ст.ст. 60, 70 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 368,372,392 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: