Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-5670 Головуючий у 1 інстанції: Піх Ю.Р.
2011 р. Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„28 листопада 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Стрелець Л.Г., Кочеткової І.В.

при секретарі: Посник Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2010 року ПАТ „ОТП Банк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначало, що 02 лютого 2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір на суму 24 911,00 доларів США, зі сплатою 12,49 % річних, строком дії договору до 02.02.2013 року.

В порядку забезпечення кредитних зобовязань 02.02.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки, згідно якого остання зобовязалась відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 боргових зобовязань за кредитним договором, а саме: щодо повернення основної суми кредиту,сплати відсотків за користування кредитом, сплати пені за просточення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту.

Посилаючись на те, що зобовязання за кредитним договором не виконуються належним чином, в результаті чого станом на 28.05.2010 року утворилась заборгованість в сумі 125 266 грн. 84 коп., яка складає: 11 704,87 доларів США - сума заборгованості за тілом кредиту, 3 662,26 доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками( всього 121786 гр. 04 коп. за курсом НБУ станом на 27.05.2010 року), 3 480 грн. 80 коп. - нарахована пеня за неналежне виконання боргових зобовязань, просило стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 125 266 грн. 84 коп., судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк 125 266 грн. 84 коп. та судові витрати 1 252 грн. 67 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду змінити, задовольнивши позов частково шляхом стягннення лише з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в сумі 125 266 грн. 84 коп., а рішення в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 скасувати і у задоволенні заявлених до неї позовних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору або закону.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову(субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 02 лютого 2007 року між ЗАТ „ОТП Банк, правонаступником якого є ПАТ „ОТП Банк та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № СL-202/172/2007 на суму 24 911,00 доларів США, зі сплатою 12,49 % річних, строком дії договору до 02.02.2013 року(а.с.8-12).

Того ж дня, з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань між банком та ОСОБА_2був укладений договір поруки №SR-СL-202/172/2007, за умовами якого остання зобовязалась відповідати перед банком за виконання боржником кожного і всіх його боргових зобовязань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі, зокрема, щодо повернення кредитору повної суми отриманих боржником кредитних коштів не пізніше 02 лютого 2013 року (а.с.13).

На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, з вересня 2009 року передбачені умовами договору платежі взагалі не вносив, в результаті чого станом на 28.05.2010 року утворилась заборгованість в сумі 125 266 грн. 84 коп., яка складає: 11 704,87 доларів США - сума заборгованості за тілом кредиту, 3 662,26 доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками ( всього 121786 гр. 04 коп. за курсом НБУ станом на 27.05.2010 року), 3 480 грн. 80 коп. - нарахована пеня за неналежне виконання боргових зобовязань(а.с.48-56).

Всупереч вимогам ст.ст. 10,60 ЦПК України, які зобовязують відповідачів доводити свої заперечення проти позову належними та переконливими доказами, останні ніяких доказів на спростування наданого банком розрахунку заборованості не надали.

У липні 2008 року боржнику та поручителю вручалися досудові вимоги про дострокове виконання боргових зобовязань за кредитним договором, які останніми виконані не були(а.с.16,17).

Таким чином, оскільки боржник взяті на себе зобовязання не виконував, передбачені умовами кредитного договору платежі вносив несвоєчасно і нерегулярно, а з вересня 2009 року не вносив взагалі, нарахована банком заборгованість відповідно до вимог ст. 1054, ч.2 ст. 1050, 554 ЦК України обгрунтовано стягнута судом з боржника та поручителя в солідарному порядку на вимогу кредитора.

Доводи апеляціної скарги про припинення дії договору поруки, а тому безпідставне стягнення суми заборгованості у солідарному порядку з ОСОБА_2, оскільки вимога про дострокове погашення кредиту була вручена боржнику та поручителю у липні 2008 року, а з позовом до ОСОБА_2 банк звернувся лише у серпні 2010 року, тобто з пропуском встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, не грунтуються на законі і суперечать фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявит вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Умовами договору поруки(ст.4) сторони передбачили, що договір діє до повного виконання боржником зобовязань за кредитним договором.

Відповідно до кредитного договору(п.2), строк виконання основного зобовязання встановлений не пізніше 02 лютого 2013 року, про що зазначено і у ст.2 договору поруки, отже з відповідним позовом до суду банк звернувся в межах дії кредитного договору та договору поруки- у серпні 2010 року.

В порядку, передбаченому ст.ст. 651,654 ЦК України, зміни до кредитного договору щодо строків погашення кредиту сторони не вносили.

Вручення банком у липні 2008 року вимоги боржникові і поручителю про дострокове повернення кредиту у відповідності до ч.2 ст. 1050 ЦК України і умовам п.1.9.1 кредитного договору не свідчить про те, що у липні 2008 року настав передбачений договором строк виконання основного зобовязання.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються безумовною підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2011 року по даній справі в оскаржуваній частині залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: