Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів: за участю секретаря:ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2011 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розподіл домоволодіння в натурі і зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, виконавчого комітету Васильківської міської ради про скасування рішення №145 від 22.05.2001 року та визнання права власності на ? частину прибудови до жилого будинку, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2004 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив суд провести розподіл житлового будинку, виділивши йому у власність кімнату 1-3,1-4, коридор 2-1, кухню, 2-2, ванну 2-3, котельню 2-5, туалет 2-4, та гараж «Г», а відповідачу виділити у власність: коридор 1-1, кімнату 1-2, кімнату 1-5, кімнату 1-6, ванну 1-7, кухню 1-8, літню кухню Б., сарай Д ., в подальшому доповнив позовні вимоги, просить змінити частки у праві спільної часткової власності на будинок у звязку із здійсненою ним прибудовою.

Відповідач ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про скасування рішення виконкому Васильківської міської ради №145 від 22.05.2001 року про дозвіл на добудову жилого будинку та визнання права власності на ? частину прибудови під номерами 2-1,2-2,2-3,2-4 і 2-5, посилаючись на те, що прибудова була здійснена за спільні кошти і спільною працею її і сина, позивача по справі.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2011 року позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано право власності за ОСОБА_6 і виділено йому в користування:

по будинку - в м. Василькові Київської області по вул. 1 Травня 44:

*житлове приміщення 1-3, пл. 29,7 кв. м., вартістю 27 501 грн.,

*житлове приміщення 1-4, площею 18,2 кв.м., вартістю 16 852 грн.

*коридор 2-1, пл.7,6 кв.м, вартістю 7 037 грн.

*кухню 2-2, пл. 10,4 кв.м., вартістю 9 630 грн.

*ванну кімнату 2-3, нл.4,5 кв.м., вартістю 4 167 грн.

*туалет 2-4, пл. 1,1 кв.м., вартістю 1019 грн.,

*котельню, пл.. 1,2 кв.м., вартістю 1111 грн.

разом по будинку виділено 72,7 кв.м. на суму 67 317 грн., що складає 52/100 часток від вартості приміщень в жилому будинку в тому числі прибудови збудовані позивачем після прийняття спадщини, що не є спадковим майном, які складають 17/100 частин будинку;

*гараж «Г», вартістю 20 394 грн.

Крім того, у спільне користування виділено:

*? частину огорожі на суму 1751,5 грн.,

*? частину замощення, на суму 825 грн.

разом по надвірних спорудах на суму 22 970,5 грн., а всього по домоволодінню на суму 90 287,5 грн., що складає 51/100 частки від вартості домоволодіння.

Визнано право власності за ОСОБА_5 і виділено їй в користування:

по будинку в м. Василькові Київської області по вул. 1 Травня 44:

*житлове приміщення 1-2,пл.25.8 кв.м.,вартістю 23 890 грн.,

* житлове приміщення 1-5 , пл. 11,4 кв.м., вартістю 10 556 грн.

*житлове приміщення 1-6, пл..11,2 кв.м., вартістю 10 371 грн.,

*ванну кімнату,1-7 пл. 4,7 кв.м., вартістю 4 352 грн.

*коридор 1-1, пл. 5,9 кв.м., вартістю 5 463 грн.

*кухню, 1-8, пл. 9,1 кв.м., вартістю 8426 грн.

разом по будинку виділено 68,1 кв. м. на суму 63 058 грн. що складає 48/100 часток від вартості приміщень в жилому будинку;

*літню кухню «Б», вартістю 8 579 грн.

*погріб під «Б», вартістю 8 866 грн.

*сарай «В», вартістю 1885 грн.

*сарай «Д» вартістю 2 915 грн.

Крім того, в спільне користування виділено:

- ? частину замощення, на суму 825 грн.

*? частину огорожі, на суму 1751,5 грн.,

разом по надвірних спорудах на суму 24 821,5 грн., а всього по домоволодінню на суму 87879,5 грн., що становить 49/100 частки від вартості домоволодіння.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду та направлення справи на новий судовий розгляд через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої Васильківської державної нотаріальної контори 31.10.2000 року ОСОБА_6 належить ? частина житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Василькові Київської області по вул.. 1-го Травня під номером 44. На земельній ділянці розташований один цегляний житловий будинок жилою площею 96,3 кв.м., літня кухня, погреб, гараж, вбиральня, сарай «В», сарай»Д», замощення, огорожа. До свідоцтва не ввійшли збудовані самовільно: пр..1-2, пл.. 25,8 кв.м., переобладнано в жилу, сарай «В», сарай»Д» (а.с.7 т.1).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради №145 від 22.05.2001 року ОСОБА_6 дозволено прибудувати кухню, ванну, туалет, котельню, коридор , ґанок до житлового будинку по вул.. 1-го Травня 44 /а.с.18/, а рішенням №119 від 20.04.2001 року виконкому Васильківської міської ради визнано дозволеним самовільно проведене будівництво сараїв і переобладнання приміщення 1-2 в жиле - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а.с.19).

З урахуванням зазначених рішень виконкому Васильківської міської ради до спадкового майна ввійшли: по будинку - приміщення 1-1,1-2,1-3,1-4,1-5,1-6,1-7,1-8, по надвірним спорудам: гараж, літня кухня «Б», погреб під «Б», сарай «В», сарай «Д», замощення і огорожа, всього на суму 155 203 грн., по дійсній вартості.

Приймаючи рішення про задоволення позову та про відмову в задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що Позивач користується приміщеннями 1-3,вартістю 27501 грн.,1-4, вартістю 16 852 грн. на суму 44 353 грн., відповідач користується приміщеннями будинку: 1-1, вартістю 5463 грн., 1-2, вартістю 23 890 грн., 1-5, вартістю 10 556 грн., 1-6, вартістю 10 371 грн., 1-7-вартістю 4352 грн., 1-8, вартістю 8426 грн., всього на суму 63 058 грн. оскільки між сторонами склався такий порядок користування, який вони і просять визначити судом, то долі сторін у спадковому майні по житловому будинку будуть складати: ОСОБА_6 - 41/100 частини, ОСОБА_5- 59/100 частини, виходячи з вартості будинку, що приймався у спадщину - 107 411 грн., що перевищує ідеальну долю ОСОБА_5 по житловому будинку на 9 352,5 грн./ 107 411 :2= 53 705,5 - 44 353 /

Господарські споруди, що увійшли до спадкового майна, а це: гараж, вартістю 20 394 грн., літня кухня, вартістю 8579 грн., погреб, вартістю 8866 грн., сарай «В», вартістю 1885 грн., сарай «Д», вартістю 2915 грн., огорожа, вартістю 3503 грн., замощення, вартістю 1650 грн. ,всього на суму 47 792 грн.

Виходячи із зазначеного та порядку, що склався між сторонами у користуванні будинком, суд дійшов до висновку, що домоволодіння, яке було прийнято у спадщину слід розділити по 1 варіанту доопрацьованого висновку судової будівельно-технічної експертизи (а.с.61-63 т.2) та виділити:

позивачу ОСОБА_6 - в будинку приміщення 1-3, вартістю 27 501 грн., приміщення 1-4, вартістю 16 852 грн., всього по будинку на суму 44 353 грн., із господарських споруд - гараж, вартістю 20 394 грн., 1/2 частину замощення на суму 825 грн., ? частину огорожі на суму 1751,5 грн., всього по надвірних господарських спорудах на суму 22 970,5 грн., а всього по будинковолодінню, що прийнятий у спадщину - на суму 67 323,5 грн., що складає 43/100 частин спадкового домоволодіння;

відповідачу ОСОБА_5 виділити у власність по житловому будинку - приміщення 1-1, вартістю 5463 грн.,1-2, вартістю 23 890 грн., 1-5, вартістю 10 556 грн., 1-6, вартістю 10 371 грн., 1-7, вартістю 4352 грн., 1-8, вартістю 8426 грн., всього по будинку на суму 63 058 грн., із надвірних господарських споруд: літню кухню «Б», вартістю 8579 грн., погреб під «Б», вартістю 8866 грн., сарай «В», вартістю 1885 грн., сарай «Д», вартістю 2915 грн., ? частину замощення на суму 1751,5 грн., ? частину огорожі на суму 825 грн., всього на суму по надвірних спорудах 24 821,5 грн. , а всього по будинковолодінню на суму 87 879,5 грн., що складає 57/100 частин спадкового домоволодіння. При цьому перевищення ідеальної частки в одиницях вартості у ОСОБА_5 по будинковолодінню складає 10 278 грн. (87879,5- 77601,5).

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки, як встановлено в судовому засіданні при даному варіанті розподілу будинку немає потреби виконання ремонтно-будівельних робіт по переобладнанню будинку, оскільки між сторонами протягом тривалого часу вже склався такий порядок користування житловим будинком після прийняття його у спадщину, а визначаючи порядок користування надвірними господарським спорудами суд правильно виходив з того, що господарські будівлі і споруди (літня кухня, погреб, сарай «В», сарай»Д») являють собою комплекс споруд та розташовані біля частини будинку, яка знаходиться у власності і користуванні відповідача ОСОБА_5, вони підєднанні до її газо- та електромережі, а до частини будинку позивача примикає єдина надвірна споруда гараж.

Крім того за даного варіанту поділу відповідачці виділено частину будинковолодіння, яка перевищує 1/2 частину на 10278 грн. в грошовому еквіваленті.

З урахуванням порядку користування жилим будинком, який склався між сторонами та варіантів розподілу будинковолодіння, які визначені проведеною експертизою існує лише два варіанти поділу які передбачають поділ гаража між співвласниками, а саме варіант 3 та варіант 4.

Однак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що поділ домоволодіння за вказаними варіантами не є можливим, оскільки він передбачає ще більше відхилення від ідеальних часток та передбачає виділення позивачу господарских споруд, які розміщені зі сторони частини будинку відповідача, а відповідачу частину гаража, що прилягає до частини будинку позивача.

При цьому посилання відповідача в апеляційній скарзі на позбавлення її судом доступу до своєї власності, позбавлення права власності на ? частину гаража, який збудований відповідачкою спільно з її померлим чоловіком на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки рішенням суду відповідачу виділена більша частина домоволодіння навіть без компенсації перевищення розміру її частки, варіанти розподілу № 3 та № 4 не є можливими, за обставин описаних вище, а гараж є частиною домоволодіння, що підлягає поділу, оскільки був частиною спадкового майна, відповідно до свідоцтва про право на спадщину (а.с. 7 т. 1)

Також на думку колегії суддів суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, про необхідність відмови в задоволенні зустрічного позову, через недоведеність обставин на які посилалася відповідачка.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так в ході судового розгляду суду не надано будь-яких доказів участі відповідачки в побудові позивачем добудов 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, на ? яких вона просила суд визнати за нею право власності, а отже суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність відмови в задоволенні зустрічного позову.

Доводи апеляції в частині порушення судом норм процесуального права в частині недотримання положень ст. 38, 42 195, 218 ЦПК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України такі порушення не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, оскільки вони не призвели до неправильного вирішення справи.

Отже суд першої інстанції вирішив спір на підставі наданих доказів в межах позовних вимог, рішення суду відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому вимоги апелянта задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2011 року - залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Сержанюк А.С.

Судді: Касьяненко Л.І.

ОСОБА_2