27.09.2011 Справа № 2-1844/2011 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2011р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Костюченко Г.С.,

при секретарі Градновій Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В липне 2011р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, спростуванні недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що 8 червня 2011р. відповідачка в судовому засіданні в Заводському районному суді подала свої заперечення на позовну заяву ОСОБА_1, в якої зазначила:"ОСОБА_1 є підлою і кримінальною особою, через що померла наша мати, ОСОБА_3, страждає хворобою алкогольна шизофренія- синдром маніакальної величності."

Позивачка вказувала, що відомості які були викладені у зазначеному запереченні є недостовірнирними, містять безпідставні звинувачення та такі, що порочать її честь і гідність.

В зв'язку з чим позивачка просила суд зобов'язати ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію, викладену у запереченнях нгаданих суду, а саме: "ОСОБА_1 є підлою і кримінальною особою, через що померла наша мати, ОСОБА_3, страждає хворобою алкогольна шизофренія- синдром маніакальної величності", шляхом вибачення перед позивачкою в суді в присутності свідків.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

У судовому засіданні позивачка, її представник підтримав свої вимоги, виходячи з тих же підстав, які вказані в тексті позовної заяви.

Відповідачки у судовому засіданні позов не визнала.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази, суд встановив наступне.

В заводському районному суді м. Миколаєва в судовому засіданні 8 червня 2011р. при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки в домоволодінні, ОСОБА_2 були надані суду заперечення, в якої відповідачка зазначила:"ОСОБА_1 є підлою і кримінальною особою, через що померла наши мати, ОСОБА_3, страждає хворобою алкогольна шизофренія- синдром маніакальної величності".

Стаття 34 Конституції України, яка відтворює положення ст. 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі-Конвенція), зазначає, що кожен має право на свободу виявлення поглядів. У свою чергу, Європейський суд по справі "Лігенс проти Австрії" (1986р.) доповнив розуміння цього природного права людини, підкресливши, що :"необхідно відрізняти факти від оціночних суджень. Наявність фактів можливо довести, а правдивість оціночних суджень-ні".

Згідно зі ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних. Зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У той же час п. 2 ст. 10 Конвенції та ч. 2 ст. 34 Конституції України ьзазначено, що здійснення цих свобод може підлягати обмеженням для захисту репутації або прав інших осіб.

Відповідно до ст. 40 Коституції України , усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Як зазначено у постанові №1 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і вразі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь , проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

таким чином вказані відомості не містять фактичних даних, є оціночними судженнями, не є поширенням недостовірної інформації та розгляються судом як реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне відмовити в зсадоволенні позову у повному обсязі, в зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

На підставі ст. ст. 34, 40 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. ст. 46, 47, 49, Закону України "Про нформацію", керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 57, 209, 213 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бутип оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області в порядку, передбаченому ст. 294 ЦПК України.

Суддя: