Справа №22-ц-3848/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

12 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Сержанюка А.С.,

суддів - Таргоній Д.О., Верланова С.М.,

при секретарі - Мариняко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2010 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства „Універсал Банк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2010 року відкрите акціонерне товариство „Універсал Банк, перейменоване у подальшому в публічне акціонерне товариство „Універсал Банк (далі - ПАТ „Універсал Банк ) звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 13 серпня 2007 року між ВАТ „Універсал Банк та ОСОБА_3 укладено кредитний договір на суму 14000 грн. зі сплатою 33% річних з терміном погашення кредиту до 12 серпня 2008 року. Банк взяті на себе зобовязання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу обумовлену договором суму кредиту, однак позичальник умови кредитного договору щодо щомісячного погашення частини заборгованості, сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконує. 15 квітня 2009 року позивач направив відповідачу повідомлення про усунення порушень умов договору, проте відповідач жодних дій щодо погашення заборгованості не вчинив. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 27 травня 2009 року в розмірі 36043 грн. 39 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 7055,60 грн., заборгованості по нарахованих процентах 7510, 51 грн., по сумі дострокового стягнення кредиту 6444,40 грн. та пені - 15032, 88 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 360 грн. 43 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2010 року позов задоволено. Стягнуто на користь ПАТ „Універсал Банк з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у сумі 36043 грн. 39 коп., а також судовий збір у розмірі 360 грн. 43 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить заочне рішення суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права та хвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відповідно до правил ст. 303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 в порушення положень кредитного договору, укладеного між сторонами, взяті на себе зобовязання по поверненню кредитних коштів та процентів за користування ними у встановлені договором строки належним чином не виконав, а тому з нього підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду, так як вони ґрунтуються на матеріалах справи та законі.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено та з матеріалів справи вбачається, що 13 серпня 2007 року між ВАТ „Банк Універсальний, перейменованого у подальшому в ПАТ „Банк Універсальний та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №06/2699к-07, за яким банк надав позичальнику кредит на суму 14000 грн. зі сплатою 33% річних з терміном повернення до 12 серпня 2008 року.

Відповідно до п. 6.1.1 кредитного договору позичальник зобов'язується своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобовязання згідно даного договору.

Проте позичальник взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав і має прострочену заборгованість за кредитом.

Відповідно до пункту 9.1 кредитного договору при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами або встановленої договором винагороди, позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу.

У разі виникнення у позичальника простроченої заборгованості по погашенню кредиту та/або по сплаті процентів за користування ним чи інших платежів строком більше 10-ти календарних днів, банк надсилає позичальнику повідомлення, в якому зазначається сума прострочення та термін сплати (п.10.4 кредитного договору).

13 квітня 2009 року позивачем було направлено повідомлення від 9 квітня 2009 року на адресу відповідачів про усунення порушень кредитного договору, яке останній отримав 15 квітня 2009 року (а.с.29-30).

Однак відповідач заборгованість за кредитом добровільно не погасив та його заборгованість за кредитним договором №06/2699к-07 станом на 27 травня 2009 року склала 36043 грн. 39 коп., з яких: 7055 грн. 60 коп. грн. заборгованість за кредитом; 7510 грн. 51 коп. заборгованість по відсотках; 6444 грн. 40 коп. по сумі дострокового стягнення кредиту і 15032 грн. 88 коп. - пеня.

Встановивши вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд дійшов до законного і обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за кредитними договором з відповідача відповідно до положень кредитного договору та ст. 526 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд завчасно не повідомив відповідача про виклик у суд, у звязку з чим порушив права відповідача на участь в судовому процесі та позбавив його можливості надати суду докази на спростування позову, не ґрунтуються на матеріалах справи та законі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.74 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки для участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання.

Згідно з ч.3 ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею.

Як вбачається з ухвали судді про відкриття провадження у справі від 1 вересня 2010 року розгляд справи за позовом ПАТ „Універсал Банк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було призначено на 23 вересня 2010 року на 10 годину. Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення судову повістку про виклик в суд отримала за місцем проживання ОСОБА_3 під розписку його мати 10 вересня 2010 року (а.с.37). Оскільки відповідач в судове засідання не зявився, суд оголосив перерву по справі до 20 жовтня 2010 року на 10 годину. З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що судову повістку про виклик в суд отримав за місцем проживання ОСОБА_3 під розписку його брат 30 вересня 2010 року (а.с.55). Однак ні відповідач, ні його представник в судове засідання не зявилися і про причини своєї неявки суд не повідомили та клопотань про відкладення розгляду справи не подали.

З урахуванням вимог ст.169 ЦПК України у суду першої інстанції не було правових підстав для відкладення розгляду справи.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідач був завчасно та належним чином повідомлений про судовий розгляд справи і мав можливість скористатися своїми процесуальними правами під час судового розгляду справи відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, проте їх не реалізував.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що представник відповідача не зявився в судове засідання з поважних причин, про що надав суду відповідні докази, однак суд їх не взяв до уваги, є безпідставними, оскільки таких доказів матеріали справи не містять.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не взяв до уваги заяву представника відповідача про зупинення розгляду справи, то воно не заслуговує на увагу, оскільки дана обставина не є підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково взяв розрахунок пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, є безпідставними, оскільки умовами кредитного договору було передбачено нарахування пені за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу у разі порушення відповідачем строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами або встановленої договором винагороди (п. 9.1 кредитного договору), які сторони погодили між собою відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи на договорі.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі про те, що суд не взяв до уваги, що кредитний договір, укладений з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню недійсним, то вони є необґрунтованими, оскільки такі вимоги перед судом не ставилися та не були предметом розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді