Справа № 1407/2-537/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Некрасовій А.О.,

за участю: відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2011 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 110 грн. 07 коп. та судових витрат по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем ОСОБА_1 14.03.2007 року був укладений кредитний договір № v 05 fg 2007, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 14 500 грн. 00 коп. на строк до 13.03.2010 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0, 0001 % річних, а також щомісячної комісії в розмірі 253 грн. 75 коп.( 1,75 % щомісячно від суми кредиту).

В якості забезпечення виконання даного зобовязання був укладений договір поруки від 14.03.2007 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2, відповідно до якого остання, на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед Банком відповідати по зобовязанням боржника ОСОБА_1, які виникають з умов кредитного договору № v 05 fg 2007 від 14.03.2007 року, в повному обсязі цих зобовязань.

Посилаючись на те, що Банк у повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, а відповідач ОСОБА_1, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погасив кредит та не сплатив відсотки за користування ним, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, яка станом на 28.04.2010 року становить 10 110 грн. 07 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом 3 341 грн. 49 коп.,

- заборгованість за комісією - 1 402 грн. 60 коп.,

- пеня - 5 366 грн. 08 коп.

В подальшому розмір позовних вимог був зменшений до 7 059 грн. 97 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом 1 693 грн. 89 коп.,

- пеня - 5 366 грн. 08 коп.

Представник позивача в судове засідання не зявився. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, але за винятком пені, розмір якої, на його думку, є значно завищеним. Крім того, просив застосувати позовну давність щодо даної вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог Банку до неї як поручителя, виходячи з положень ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки Банк у передбачений строк не предявив до неї жодних вимог, тому договір поруки припинив свою дію.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема, судом встановлено, що 14.03.2007 року Відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»» (в подальшому Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»») уклало в письмовій формі з ОСОБА_1 кредитний договір № v 05 fg 2007, в якому сторони узгодили всі його умови .

Відповідно до договору банк зобовязався надати, а в подальшому надав позичальнику кредит в сумі 14 500 грн. 00 коп. на строк до 13.03.2010 року.

Зі своєї сторони позичальник зобовязався щомісячно в строк з 1 по 10 число кожного місяця (відповідно до узгодженого сторонами графіку), частинами повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,0001 % річних, а також вносити інші платежі.

Наслідками порушення його умов щодо своєчасного виконання зобовязань позичальником є сплата ним банку пені в розмірі 1 % від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення платежу (а.с. 8 13).

Згідно, в цей же день укладеного договору поруки, відповідачка ОСОБА_2 поручилася за вчасне та повне виконання зобовязань з боку позичальника, взявши на себе зобовязання відповідати з ним в солідарному порядку за порушення останнім умов кредитного договору (а.с. 14-16).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

При цьому, в силу ст. ст. 509, 599, 600, 601, 604-609 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі.

Разом з тим виконання зобовязання може забезпечуватися порукою.

Згідно ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається те, що позичальник порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, в звязку з чим станом на 28.04.2010 року в нього виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 1 693 грн. 89 коп.

Разом з тим, що стосується вимог про стягнення суми пені, то суд виходить з того, що ч.3 ст. 551 ЦК України дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду, за наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобовязання збитків; б) за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому, діючим законодавством не наводиться чіткий перелік таких обставин.

За такого, враховуючи, що пеня є засобом цивільно правової відповідальності та має бути співмірною з розміром основного боргу, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, оскільки її розмір, нарахований позивачем, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, до 500 грн. коп.

За таких обставин та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 193 грн. 89 коп.

Проте, суд не вбачає підстав для задоволення позову до відповідачки ОСОБА_2 з наступних підстав.

Згідно з п.5.1 договору поруки від 14.03.2007 року, порука припиняється з припиненням забезпечуваного нею зобовязання. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не предявить вимогу до поручителя, та з інших підстав передбачених діючим законодавством України.

Тобто, з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а вищезазначені умови припинення договору не можна розглядати як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Згідно із цією нормою права строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Цього в договорі поруки не встановлено

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

На підтвердження факту дотримання строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України, щодо предявлення вимоги до поручителя, позивач посилався на листи від 17.08.2009 року, 28.04.2010 року та надав копію реєстру замовних листів, зданих на відділення звязку №1 29.04.2010 року.

Але, вказані листи не можна вважати належним доказом своєчасного предявлення вимоги Банку до поручителя, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які докази отримання ОСОБА_2 вказаних вимог Банку, зокрема, в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України за № 270 від 05.03.2009 року (з послідуючими змінами) «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку .

За такого, вимогу Банку до поручителя не можна вважати предявленою.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, з урахуванням ступеня їх задоволення (31 %) в сумі 68 грн. 82 коп.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № v 05 fg 2007 від 14.03.2007 року, що утворилася станом на 28.04.2010 року в сумі 2 193 (дві тисячі сто дев'яносто три) грн. 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати в сумі 68 (шістдесят вісім) грн. 82 коп.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.В.Лузан