Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/450/11 Головуючий у 1-й інст. Гансецька І.А.
Категорія 39 Доповідач Широкова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного судуЖитомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.

суддів Снітка С.О., Худякова А.М.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 30 листопала 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, та відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У вересні 2009 р. ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 і просив визнати інформацію, поширену ОСОБА_2 в своїх заявах до прокуратури та суду, - такою, що не відповідає дійсності та принижує його честь і гідність, та стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн..

Заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 30 листопада 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнана недостовірною інформація, поширена ОСОБА_2 про те, що він за свідомо внесеними неправдивими даними під час судового розгляду справи №7/119-Б про банкрутство ЗАТ „Будсервіс став учасником провадження у справі про банкрутство, що він через підбурювання акціонерів на незаконні дії намагався заволодіти майном товариства у незаконний спосіб, що він, перебуваючи на посаді голови правління ЗАТ „Будсервіс, зловживав своїм службовим становищем, перевищував надані йому повноваження, приймав самовільні рішення, намагався незаконно заволодіти майном товариства, отримав дивіденди по підроблених документах, що його звільнено з роботи за одноразове грубе порушення трудових обовязків по п.1 ст.41 КЗпП України. Зобовязано ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення до прокуратури Житомирської області та Корольовського районного суду м.Житомира відповідних листів, в яких зазначити, що він надав цим установам завідомо неправдиву інформацію, копії даних листів направити ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 500 грн., 25,50 грн. сплаченого судового збору, 30,00 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що його звернення до правоохоронних органів, які містять певні відомості про недодержання законів позивачем, направлялись не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає , виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Кожен має право на повагу до його гідності та честі ( ст. 297 ЦК України).

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відтак, законодавець визначив, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідач має довести достовірність поширеної інформації.

Вирішуючи спір, суд встановив, що 23 грудня 2009 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до прокуратури Житомирської області, в якій просив притягнути ОСОБА_3 до відповідальності за перешкоджання проведення господарської діяльності ЗАТ „Будсервіс, яка полягає у вчиненні тиску на акціонерів та кредиторів товариства, арбітражного керуючого, суди, прокуратуру, розповсюдження сфальсифікованої інформації щодо попереднього керівництва. Також, в скаргах було вказано, що ОСОБА_3 у такий незаконний спосіб намагався діяти в 1996 році, коли, перебуваючи на посаді голови правління ЗАТ „Будсервіс-М ЛТД, він зловживав своїм службовим становищем, перевищував надані йому повноваження, приймав самовільні рішення, намагався незаконно заволодіти майном товариства, отримав дивіденди по підроблених документах, в результаті чого його було звільнено з роботи за одноразове грубе порушення трудових обовязків згідно п.1 ст.41 КЗпП України, тим самим поширив проти позивача недостовірну інформацію, порушив недоторканість його честі та гідності. Крім того, ОСОБА_3, як зазначав відповідач, під час судового розгляду справи №7/119-Б про банкрутство ЗАТ „Будсервіс, став учасником провадження у справі про банкрутство,

Суд дійшов правильного висновку про те, що поширена відповідачем негативна інформація про ОСОБА_3 є недостовірною, оскільки відповідач не довів протилежного.

Обгрунтованим є висновок суду про те, що поширена відповідачем щодо ОСОБА_3 недостовірна інформація порушує його честь та гідність.

До такого висновку суд прийшов, приймаючи до уваги розяснення, які викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи, за змістом яких - зазначена у скаргах інформація може бути підставою для захисту гідності, честі та ділової репутації, оскільки вона не була визначена підставою поданих скарг.

Доводи ОСОБА_2 про те, що його звернення були тільки з метою перевірки, а не з метою доведення таких відомостей до громадськості, є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, вищенаведена інформація, яка була викладена ОСОБА_2, як до прокуратури Житомирської області, так і в скарзі до суду, не була його вимогою для прийняття рішення прокуратурою або судом стосовно порушення, він не просив перевірити саме цю інформацію, а стверджував про неї, як достовірну, а перевірку просив проводити зовсім з інших підстав.

Задовольняючи частково вимоги щодо морального відшкодування, суд правильно виходив з того, що сутність моральної шкоди у даному випадку повязується з підставами її виникнення, - порушенням честі та гідності внаслідок поширення недостовірної інформації, а визначаючи розмір , - обгрунтовано врахував характер моральних втрат та вид душевних страждань- пережитий сором, приниження, нервозність.

Ухвалене рішення є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 30 листопада 2010 року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Г оловуючий

Судді: