УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22-ц/0690/3098/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Кочетова Л.Г., Косигіної Л.М.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Коростишівського районного суду від 18 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Кмитівської сільської ради Коростишівського району, управління Держкомзему в Коростишівському районі про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки, скасування державної реєстрації, усунення перешкод у користуванні земельними ділянками,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом в якому, посилаючись на порушення її прав як землевласника, просила: визнати недійсними та скасувати Державні акти на право власності на земельні ділянки по вул. Набережній, 50 в селі Великі Кошарища Коростишівського району, видані на імя ОСОБА_2 серії ЯД № 152471 від 26.03.2008 року та № 152472 від 25.03.2008 року, площею земельної ділянки, відповідно, 0.2124 га. для обслуговування житлового будинку та 0.1076 га. для ведення особистого селянського господарства; зобовязати управління Держкомзему в Коростишівському районі скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вище вказані земельні ділянки; виділити в натурі належні їй у спільній частковій власності земельні ділянки по вул. Набережній, 50 в с. В.Кошарища Коростишівського району; зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні належними їй земельними ділянками; вирішити питання судових витрат. На обґрунтування позову зазначала, що їй спільно з ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок по вул. Набережній в с. В.Кошарища Коростишівського району та земельні ділянки за цією ж адресою з цільовим призначенням як для обслуговування житлового будинку, так і для ведення особистого селянського господарства. ЇЇ частка у будинку становить 27/100, а частка ОСОБА_2 73/100. Відповідно розмір земельних ділянок, отриманих сторонами за цивільно-правовими угодами становить: у ОСОБА_2 0.2200 га. для обслуговування житлового будинку та 0.1000 га. для ведення особистого селянського господарства; у неї 0.0300 га. для обслуговування житлового будинку та 0.0862 га. для ведення особистого селянського господарства. Оскільки при виготовленні ОСОБА_2 технічної документації на вище вказані земельні ділянки та отримання щодо них Державних актів на право власності між сторонами не було погоджено порядку користування земельними ділянками, не встановлювалися межі, розмір земельних ділянок, зазначений у Державних актах відповідача не відповідає розміру, вказаному в цивільно-правових угодах, просила задовольнити її позов.

Рішенням Коростишівського районного суду від 18 жовтня 2011 року позов задоволено у повному обсязі, розподіл земельних ділянок проведено за третім варіантом судової будівельно-технічної експертизи, вирішене питання щодо судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_3 є співвласником спірних земельних ділянок, оскільки не має відповідних Державних актів, безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ст. 88 ЗК України, не взяв до уваги положення ст. ст. 125, 126 ЗК України та 367 ЦК України, а також в порушення правил підвідомчості розглянув в порядку цивільного судочинства позовні вимоги про скасування державної реєстрації Державних актів на право власності на земельні ділянки.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що 09.10.2003 року ОСОБА_4, як власник житлового будинку № 50 по вул. Набережній в с. В.Кошарища Коростишівського району Житомирської області та власник земельної ділянки, площею 0.2500 га. з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.70) і земельної ділянки, площею 0.1862 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с.71), подарувала відповідачу ОСОБА_2 73/100 житлового будинку з надвірними будівлями і земельні ділянки, загальною площею 0.3200 га., що знаходяться за вище вказаною адресою (а.с.56). При цьому обдарованому перейшли у власність наступні земельні ділянки: 0.2200 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.70); 0.1000 га. для ведення особистого підсобного господарства (а.с.71).

За договором довічного утримання від 31.07.2007 року, укладеним між ОСОБА_4, як відчужувачем, та позивачкою ОСОБА_3, як набувачем, позивачка стала власником 27/100 частин вище вказаного житлового будинку та земельних ділянок, а саме, 0.0300 га. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0.0862 га. для ведення особистого селянського господарства (а.с.57).

Таким чином, земельні ділянки за адресою вул. Набережна, 50 в с. В.Кошарища Коростишівського району Житомирської області перейшли у спільну часткову власність позивачки та відповідача за цивільно-правовими угодами. Відповідно до положень ч.ч.1 та 2 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній часткові власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально.

Сторонами не представлено суду жодного доказу на підтвердження існування між ними договору про порядок користування земельними ділянками. Відсутній такій договір і між відповідачем ОСОБА_2 та попереднім власником ОСОБА_4

Відділом земельних ресурсів у Коростишівському районі (нині управління Держкомзему у Коростишівському районі) 26.03.2008 року на імя ОСОБА_2 зареєстровано Державний акт серії ЯД № 152471 на право власності на земельну ділянку, площею 0.2124 га. з цільовим призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.35) і Державний акт серії ЯД № 152472 на право власності на земельну ділянку, площею 0.1076 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Земельні ділянки знаходяться за адресою вул. Набережна, 50 в с. В.Кошарища Коростишівського району Житомирської області. Вказане призвело до невідповідності розмірів земельних ділянок позивачки, вказаних у правовстановлюючих документах, розмірам, що існують в натурі (0.0376 га. для обслуговування житлового будинку замість належних 0.0300 га. та 0.0786 га. для ведення особистого селянського господарства замість належних 0.0862 га.).

За таких обставин, коли розміри земельних ділянок відповідача ОСОБА_2, відображені в Державних актах на право власності на земельні ділянки, не відповідають розмірам земельних ділянок, що містяться у правовстановлюючих документах, при складанні вище вказаних Державних актів були допущені порушення п.п.1.12 та 1.14 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання актів на право власності на земельну ділянку ... щодо визначення в натурі меж земельних ділянок, що перебували у спільній частковій власності, висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсними Державних актів, їх скасування та зобовязання управління Держкомзему у Коростишівському районі скасувати їх державну реєстрацію є вірним.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 за відсутності у неї Державних актів на право власності на земельні ділянки не може порушувати питання про захист права землевласника є безпідставними, оскільки до позивачки перейшло право власності на спірні земельні ділянки відповідно до ч. 3 ст. 120 ЗК України (у редакції до 15.12.2009 року). Безпідставними колегією суддів визнаються доводи ОСОБА_2 щодо порушення правил підвідомчості спору в частині зобовязання управління Держкомзему у Коростишівському районі скасувати державну реєстрацію оспорюваних Державних актів, так як вказані вимоги є взаємоповязаними з вимогами про визнання Державних актів недійсними та стосуються спору щодо земельних правовідносин.

Виділення земельної ділянки позивачці проведено судом першої інстанції за третім варіантом судової будівельно-технічної експертизи (а.с.141) , який є найбільш оптимальним, оскільки розмір земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що виділяються, відповідають розмірам, вказаним у правовстановлюючих документах, не порушуються права як сторін по справі, так і інших осіб.

Разом з цим, судом безпідставно задоволено позов ОСОБА_3 в частині зобовязання ОСОБА_2 не чинити позивачці перешкод у користуванні належними їй земельними ділянками, оскільки між сторонами не існувало договору про порядок користування земельною ділянкою, що перебувала у спільній частковій власності та земельні ділянки не були виділені в натурі. А відтак, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Підлягає скасуванню рішення суду в частині розподілу судових витрат, так як солідарне стягнення судових витрат процесуальним законом не передбачене, а Кмитівською сільською радою будь-які права позивачки порушені не були. Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та управління Держкомзему в Коростишівському районі, яке не перевірило відповідність розробленої технічної документації на земельні ділянки правовстановлюючим документам.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду від 18 жовтня 2011 року в частині зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні її приватними земельними ділянками по вул. Набережній № 50 в с. В.Кошарища Коростишівського району Житомирської області скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення Коростишівського районного суду від 18 жовтня 2011 року в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2, Кмитівської сільської ради Коростишівського району, управління Держкомзему в Коростишівському районі на користь ОСОБА_3 витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 3800 грн. та судових витрат в сумі 239 грн. скасувати, ухваливши нове.

Стягнути з ОСОБА_2 та управління Держкомзему в Коростишівському районі на користь ОСОБА_3 по 2019 грн. 50 коп. з кожного судових витрат.

У решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді