Харківський районний суд Харківської області
Справа № 2-2612/2011р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

20 січня 2011р. Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Є.В. Чайченко

при секретарі - А.І. Прийміч

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабаївської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкоємства згідно із законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом, у якому просить встановити той факт, що ОСОБА_2 її рідний брат та син померлої ОСОБА_3, визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: с. Бабаї, вул. Південна, № 34, Харківського району і області у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 та брата ОСОБА_2

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що житловий будинок за вказаною вище адресою належав на праві приватної власності її батькові ОСОБА_4 згідно договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого Мерефянською Державною нотаріальною конторою 24.07.1962р. р.№ 2599. ОСОБА_4 помер 09.05.1978 року і спадкоємицею після його смерті стала дружина померлого ОСОБА_3, яка проживала разом із чоловіком все життя, доглядала його, після смерті поховала, забрала належні йому речі, але у встановлений законом 6ти місячний термін не звернулася із заявою про прийняття спадщини до 1ї Держнотконтори. Інші спадкоємці діти померлого ОСОБА_5 та позивачка ОСОБА_1 на той час на спадщину не претендували і залишили її матері ОСОБА_3 Важаючи себе повноцінною власницею житлового будинку, ОСОБА_3 самовільно побудувала до будинку веранду літ. «а» та вбиральню літ. «Е», як господарчу споруду, але право власності на них не зареєструвала. Самовільне будівництво було проведене ОСОБА_3 у 1990 році за свої кошти та власними зусиллями.

ОСОБА_3 померла 30 березня 2009 року і спадкоємцями після її смерті стали діти померлої ОСОБА_2 та позивачка, ОСОБА_1, які проживали разом із матірю на момент її смерті у спадкоємному житловому будинку, доглядали її, поховали, забрали належні їй речі, проте із заявами про прийняття спадщини до 1ї Державної нотаріальної контори не зверталися, у звязку із чим спадщину так і не оформили.

ОСОБА_2 брат позивачки помер 18 червня 2010 року і єдиною спадкоємицею після його смерті стала вона, ОСОБА_1, спадкоємців першої черги у померлого не було. Позивачка прийняла спадщину у вигляді житлового будинку за адресою: с. Бабаї, вул. Південна, № 34, Харківського району і області, оскільки проживала разом із матірю та братом на момент їх смерті, була зареєстрована у спадкоємному будинку, поховала матір, поховала брата, забрала належні їм речі, тобто вступила до керування спадковим майном, але у встановлений законом 6ти місячний термін із заявою про прийняття спадщини до 1ї Державної нотаріальної контори не звернулася. Зокрема, позивачка не має можливості оформити спадкоємні права у звязку із відсутністю свідоцтва про народження її брата ОСОБА_2 і допущеною помилкою у його прізвище у свідоцтві про смерть, що спростовує факт родинних відносин між ним, його матірю та позивачкою. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду.

У судове засідання з'явилася позивачка ОСОБА_1 і повністю підтримала позовні вимоги.

Відповідач Бабаївська селищна Рада у судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву від 18.01.2011р. № 33, у якій позовні вимоги визнав повністю, заперечення суду не надав і просив розглянути справу за відсутності їх представника.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що, згідно довідки № 555, виданої КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 20.12.2010р. житловий будинок, розташований за адресою: с. Бабаї, вул. Південна, № 34, Харківського району області зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_6 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого Мерефянською державною нотаріальною конторою 24 липня 1962 року, реєстр № 2599, що підтверджено довідкою (а.с. 7).

ОСОБА_4 помер 09 травня 1978 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії ІІ-ВЛ № 274624, виданого Бабаївською селищною радою 16.05.1978р., актовий запис № 39 (а.с. 17).

Спадкоємицею після його смерті стала дружина померлого ОСОБА_3, факт шлюбу між ними підтверджений копією свідоцтва про одруження (а.с. 18). Діти померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дівоче ОСОБА_3) Р.Л. спадщину після смерті батька не прийняли і відмовилися від неї на користь матері.

ОСОБА_3 прийняла спадщину у вигляді житлового будинку за адресою: с. Бабаї, вул. Південна, № 34, Харківського району і області фактично, оскільки проживала разом із чоловіком все життя, була зареєстрована у спадкоємному будинку, доглядала чоловіка, поховала, забрала належні йому речі, але у встановлений законом 6ти місячний термін із заявою про прийняття спадщини до 1ї Держнотконтори не звернулася, спадкові права так і не оформила.

Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини у 1978 році, ОСОБА_3 є спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_4, прийняла спадщину шляхом фактичного вступу до її керування відповідно до ст. 549 ЦК України, оскільки була зареєстрована у спадкоємному житловому будинку, про що свідчить копія будинкової книги (а.с. 20-25), тому суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 стала власницею житлового будинку за адресою: с. Бабаї, вул. Південна, № 34, Харківського району і області у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4

Вважаючи себе повноцінною власницею житлового будинку за вказаною вище адресою, де ОСОБА_3 проживала все життя, остання господарчим засобом, власними зусиллями та за особисті кошти добудувала до житлового будинку веранду літ. «а» та звела вбиральню літ. «Е», які на теперішній час будівництвом завершені, але до експлуатації не прийняті і в БТІ не зареєстровані.

Відповідно до листа Державного комітету із будівництва, архітектури і житлової політики України від 23.03.1999р. № 12/5-126 «Про оформлення права власності на обєкти нерухомості, на які відсутні акти введення в експлуатацію» - вимоги про акти введення в експлуатацію розповсюджуються на обєкти нерухомості, які зведені після 05.08.1992р., на обєкти, що зведені раніше 05.08.1992р., акт введення в експлуатацію не є обовязковим.

Згідно п.4. Перехідних положень до Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Стаття 331 Набуття права власності на новостворене майно та обєкти незавершеного будівництва (Назва статті 331 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3201-1У (3201-15) від 15.12.2005р.)

«1. Право власності на нову річ, що виготовлена (створена) особою, здобувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачене прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 376 ЦК України

1. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

2. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

3. Право власності на самовільно побудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, що здійснила самовільне будівництво на земельній ділянці, яка не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже побудоване нерухоме майно.

Таким чином, суд вважає, що за ОСОБА_3 необхідно визнати право власності на самовільно зведені веранду літ. «а» та вбиральню літ. «Е» до житлового будинку за адресою: с. Бабаї, вул. Південна, № 34, Харківського району і області у порядку забудови у складі господарчих будівель.

ОСОБА_3 померла 30 березня 2009 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с. 26).

Єдиними спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 стали діти померлої дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_2. Родинний зв'язок між спадкодавцею та її дочкою ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження останньої (а.с. 15) та копією свідоцтва про її шлюб (а.с. 14). Родинний зв'язок між спадкодацею та її сином ОСОБА_2 спростовується у звязку із відсутністю свідоцтва про народження останнього.

Відповідно до ст. 256 ч.1 п. 1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Той факт, що ОСОБА_3 мати ОСОБА_2 підтверджується копією будинкової книги (а.с. 20-25) та копією акту депутату Бабаївскьої селищної ради з підписом сусідів (а.с. 8), також даний факт ніким не оспорюється.

Враховуючи наведене, суд визнає доведеним той факт, що ОСОБА_3 мати ОСОБА_2 і ОСОБА_2 рідний брат ОСОБА_1.

Згідно ст. 1261 ЦУК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги після смерті матері ОСОБА_3, інших спадкоємців у померлої не було, прийняли спадщину у вигляді житлового будинку за адресою: с. Бабаї, вул. Південна, № 34, Харківського району і області, оскільки проживали разом із спадкодавцею на момент її смерті, доглядали її, поховали матір, забрали належні їй речі, тому суд вважає необхідним визнати за ними право власності на вказаний житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 по ? частині за кожним.

ОСОБА_2 помер 18 червня 2010 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 268953, виданого Бабаївською селищною радою 21.06.2010р. (а.с. 19).

Єдиною спадкоємицею після смерті останнього стала його сестра позивачка ОСОБА_1, спадкоємців першої черги у померлого не було, із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до 1ї Державної нотаріальної контори у встановлений законом 6ти місячний термін ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, що підтверджено відповіддю з 1ї Державної нотаріальної контори № 391/02/14 від 24.11.2010 року (а.с. 6).

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті брата у вигляді ? частини житлового будинку, поховала останнього, забрала належні йому речі, користувалася житловим будинком на протязі 6ти місяців з дня смерті брата, поховала його, забрала належні йому речі, доглядає житловий будинок і на сьогоднішній день, про що свідчить акт депутату за підписом сусідів (а.с. 8).

У відповідності до ст. 1262 ЦК України, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею другої черги після смерті брата, згідно умов ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину у вигляді ? частини житлового будинку, тому суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на спадкоємний житловий будинок у цілому, розташований за адресою: с. Бабаї, вул. Південна, № 34, Харківського району і області у порядку спадкоємства згідно із законом після смерті брата ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 15, 60, 212, 215, 256 ЦПК України, ст.ст. 1221-1223, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 529, 549 ЦК України 1963 року, суд

ВИРІШИВ:

Встановити той факт, що ОСОБА_3, яка померла 30.03.2009р., мати ОСОБА_2, який помер 18 червня 2010 року.

Встановити той факт, що ОСОБА_2, який помер 18 червня 2010 року брат ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з прилежними до нього надвірними будівлями, розташований за адресою: с. Бабаї, вул. Південна, № 34, Харківського району і області у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, батька ОСОБА_4 та брата ОСОБА_2

Зобовязати КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» зареєструвати рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду 1ї інстанції може бути подана протягом 10ти днів від дня проголошення рішення.

Суддя Чайченко Є.В.