Справа № 22-ц-5752/11 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/1390/6206/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

ОСОБА_2

суддів: Мусіної Т.Г., Шумської Н.Л.,

при секретарі: Гордій У.М.,

з участю ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скарою ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Львівобленерго» про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржив позивач.

В апеляційній скарзі покликається на те, що не враховано, що «Порядок підготовки до виходу на пенсію працівників ВАТ «Львівобленерго» обмежує законні права ветеранів праці. Як відомо, всі обмеження, що стосуються праці встановлює законодавець, а не роботодавець. Зокрема, п.2.2 «Порядку...» дозволяє працівнику працювати за строковим договором ще тільки два роки і то після написання заяви про вихідна пенсію.

Суд не розглянув законність оформлення документів про прийом на роботу за строковим договором. В його заяві сказано: «Прошу прийняти... по строковому трудовому договору.» Однак в наказі про прийняття №1925к зазначено строк по 30.04.2011 року. Такими діями відповідач порушив положення ч.2 ст.23 КЗпП України.

Він навів достатньо підстав, які доводять порушення відповідачем ОСОБА_5 України « Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та КЗпП України, які суд не прийняв до уваги.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задоволити повністю заявлені вимоги.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_4,перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підляєгає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 звернувся із позовом до ПАТ «Львівобленерго», в якому просив поновити його у ПАТ «Львівобленерго» на посаді заступника начальника цеху та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позов мотивував тим, його трудова діяльність у відповідача складає більше 34 років. Після виповнення 60-ти років, зокрема 16.09.2009 року, не бажаючи розвивати конфлікт з керівництвом, написав заяву про звільнення та одночасно заяву на прийняття на попередню посаду по строковому трудовому договору. Відтак, 23.09.2009 року виданий наказ №1917к про припинення трудового договору, а 25.09.2009 року - наказ №1925к про прийняття на посаду заступника начальника цеху. В подальшому, 26.04.2011 року виданий наказ №584к про припинення трудового договору, однак такий вважав необгрунтованим, оскільки безпричинна зміна статусу трудового договору чинним законодавством не передбачена.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах із ПАТ «Львівобленерго» та 16.09.2009 року написав заяву про звільнення з роботи у зв'язку з виходом на пенсію. Цього ж дня подав заяву на прийняття на попередню посаду по строковому трудовому договору. Відтак, 23.09.2009 року виданий наказ №1917к про припинення трудового договору із позивачем у зв'язку із виходом останнього на пенсію.

Даний наказ позивач не оскаржував, про що підтвердив і в засіданні судової колегії.

25.09.2009 року був виданий наказ №1925к про прийняття на посаду заступника начальника цеху на підставі строкового трудового договору, з яким 28.09.2009 року позивач був ознайомлений (а.с.26). В подальшому, 26.04.2011 року виданий наказ №584к про припинення трудового договору у зв'язку із закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Статтею 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 ст. 23).

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року (з подальшими змінами) "Про практику розгляду судами трудових спорів" розяснено, що при укладенні трудового договору на визначений строк, цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (п. 7 Постанови).

П.2.1 «Порядку підготовки до виходу на пенсію працівників ВАТ «Львізобленерго» від 01.08.2009 року (надалі Порядок), передбачено що, працівники на момент досягнення пенсійного віку звільняються з роботи у зв'язку із виходом на пенсію. Крім того, згідно п.2.2 за бажанням працівника продовжити трудові відносини після звільнення у зв'язку із виходом на пенсію, він може працювати за строковим трудовим договором протягом двох років за умови погодження із безпосереднім керівництвом (а.с. 19-21).

Судом безспірно встановлено, що позивач виявив бажання при оформленні пенсії укласти із відповідачем строковий трудовий договір. ОСОБА_3 не оспорював наказу роботодавця №1917к від 23.09.2009 року про припинення трудового договору, яким задоволено його заяву, а приступив до роботи за новим строковим трудовими договором.

Отже строковий трудовий договір був укладений за погодженням сторін.

Покликання ОСОБА_6 на тиск по відношенню до нього при виході на пенсію не знайшли підтвердження у судовому засіданні, а тому суд прийшов до вірного висновку, що вони є голослівними. Жодних доказів на підтвердження подібних фактів позивач усупереч вимог ст. 11 ЦПК України суду не надав.

До того ж наказ №1917к від 23.09.2009 року про припинення трудового договору із ним у зв'язку із виходом на пенсіюпозивач не оспорюється.

Покликання позивача на попередню тривалу трудову діяльність у відповідача на цій же посаді за безстроковим трудовим договором суд до уваги підставно не прийняв.

Обставин, які давали б згідно з законом підстави для продовження трудової діяльності, позивачем не зазначені та не здобуті судом.

Враховуючи вищенаведене, а також ту обставину, що позивач, укладаючи строковий трудовий договір, усвідомлював його зміст, суд у задоволені позову відмовив.

Не заслуговують на увагу покликання апелянта на те, що «Порядок підготовки до виходу на пенсію працівників ВАТ «Львівобленерго» обмежує законні права ветеранів праці, зокрема, п.2.2 «Порядку...» дозволяє працівнику працювати за строковим договором ще тільки два роки і то після написання заяви про вихідна пенсію, оскільки встановлено, що даний Порядок не оспорений в судовому порядку та є чинним.

В засіданні судової колегії представник ВАТ «Львівобленерго» ОСОБА_4 пояснив, що цей Порядок є додатком до колективного договору та погоджений з профкомом.

Тому не встановлено обмежень щодо права ВАТ «Львівобленерго» приймати вказаних працівників по строковому трудовому договору.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що суд не врахував того, що в його заяві не вказано строку дії договору, т.я. встановлено, що з наказом №1925к 25.09.2009 року про прийняття на посаду заступника начальника цеху на підставі строкового трудового договору 28.09.2009 року позивач був ознайомлений та його на той час не оспорював (а.с.26).

Крім того, згідно п.2.2 Порядку за бажанням працівника продовжити трудові відносини після звільнення у зв'язку із виходом на пенсію, він може працювати за строковим трудовим договором протягом двох років, тобто до досягнення 62 років. Вказаний наказ виданий після досягнення позивачем 62 років.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Керуючись ч.1 п. 1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_7