Справа № 22-ц-3203/2011 Головуючий у I інстанції Коверзнев В.О.
Категорія цивільна Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника публічного акціонерного товариства „Державний експортно - імпортний банк України ОСОБА_5, представника товариства з обмеженою відповідальністю ,, Ватес,, - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства „Державний експортно - імпортний банк України на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2011 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства „Державний експортно - імпортний банк України до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет застави,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору товариство з обмеженою відповідальністю Ватес ,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2011 року в задоволенні позову публічного акціонерного товариства „Державний експортно - імпортний банк України до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет застави відмовлено.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство „Державний експортно-імпортний банк України просить рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити вимоги позову. Апелянт посилається на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції безпідставно не застосовані при вирішені спору по суті норми статтей 589, 590 Цивільного кодексу України та статті 20 Закону України Про заставу. Апелянт вказує, що із ОСОБА_7 укладено в рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором три договори поруки, іпотеки та застави. Тобто, сторонами кредитного договору передбачено три види забезпечення виконання кредитного зобовязання , що не суперечить чинному законодавству. Апелянт вважає що, незважаючи на ту обставину, що заборгованість ОСОБА_7 за кредитним договором вже судовими рішеннями стягнута солідарно з позичальника та поручителя, банк зберігає право застави( а також і право іпотеки) для задоволення своїх вимог. З посиланням на статті 589, 590 Цивільного кодексу України, статтю 20 Закону України „Про заставу, відповідно до яких заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк, апелянт обґрунтовує правомірність вимог заявленого позову, оскільки в разі задоволення заявлених позовних вимог до банку перейшло б право вимагати у товариства з обмеженою відповідальністю Ватес повернення коштів за договорами № 25 та № 26 дольової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку у розмірі сплаченої вартості квартир 646 389 грн. 90 коп. або частини цієї вартості, що може виникнути у випадках, передбачених законодавством або договорами.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, залишенню без змін, оскільки його ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, що 10 вересня 2007 року сторони уклали кредитний договір № 7607С55, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_7 кредит в сумі 111172, 71 швейцарських франків на придбання двох двокімнатних квартир за № 19 та за № 20 в будинку № 52 по вул. Ватутіна в місті Чернігові, із щомісячною сплатою не менше 10,24 % річних, строком до 01 вересня 2021 року(а. с . 56 - 59).

В забезпечення виконання ОСОБА_7 зобовязань за вказаним кредитним договором 10 вересня 2007 року сторони уклали договір застави № 7607Z156, за яким відповідач передала в заставу позивачу право вимоги до третьої особи, що виникають за договорами дольової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку № 25 та № 26, зі змінами, внесеними додатковими угодами від 06 вересня 2007 року за № 1 ( а. с. 93 - 94, 137 - 157).

Як вбачається з вимог заявленого позову ( а. с. 1 - 2), позивач з посиланням на неналежне виконання ОСОБА_7 своїх зобовязань за кредитним договором, і утворенням внаслідок цього заборгованості, яка станом на 24.02.2011 року складає 120371,10 швейцарських франків, просив суд стягнути вказану суму боргу з відповідача шляхом звернення стягнення на її майнові права за договорами дольової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку № 25, № 26, зі змінами, внесеними додатковими угодами від 06 вересня 2007 року № 1.

Розглядаючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції обгрунтовано прийняв до уваги рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 серпня 2011 року, яке було частково змінено рішенням апеляційного суду Чернігівської області та вступило в закону силу 04 жовтня 2011 року, і вказаними рішеннями судів із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в солідарному порядку було стягнуто на користь банку суму заборгованості за кредитним договором - 120371,10 швейцарських франків ( а. с. 210 - 211). Крім того, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 липня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2011 року, вищезазначена сума заборгованості за кредитним договором була стягнута на користь банку із ОСОБА_7, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки майнові права на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 295 кв.м ( а. с. 183 - 188, 208 - 209).

З врахуванням наведеного, є вірним по суті висновок суду першої інстанції відносно того, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, оскільки позивачем не доведено неможливості отримання стягнутої суми боргу за рахунок примусового виконання зазначених вище судових рішень. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції відносно того, що за наявності рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 серпня 2011року, яке було частково змінено рішенням апеляційного суду Чернігівської області та вступило в закону силу 04 жовтня 2011 року, і вказаними рішеннями з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в солідарному порядку було стягнуто на користь банку суму заборгованості за кредитним договором - 120371,10 швейцарських франків ( а. с. 210 - 211), задоволення заявлених позивачем вимог фактично може призвести до подвійного стягнення суми заборгованості за кредитним договором, що виникла станом на 24.02. 2011року.

Твердження апелянта відносно того, що суд першої інстанції при розгляді даного спору по суті безпідставно не застосував положення статтей 589, 590 Цивільного кодексу України, статті 20 Закону України Про заставу та, відповідно, не задовольнив позовні вимоги банку , не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення. Оскільки надавши правову оцінку зібраним по справі доказам, як цього вимагають приписи статті 212 ЦПК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку відносно того, що порушені відповідачем права банку на час розгляду даної справи відновлені вищезазначеними судовими рішеннями шляхом стягнення суми заборгованості за кредитним договором, тому відсутні правові підстави для повторного захисту прав банку в інший спосіб - стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на майнові права ОСОБА_7 за договорами № 25, № 26 дольової участі у будівництві багатоквартирного жилого будинку.

Враховуючи вищенаведене, у апеляційного суду відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції , ухваленого на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк України відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: