РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2011 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді: Холода Р.С.,
при секретарі: Луньовій С.С.
за участю представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства та виключення запису про батька із актового запису про народження дитини, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, пояснивши, що від шлюбу з останнім сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 30.03.2006 року сторони розірвали шлюб і дитина мешкає разом з позивачем. На цей час позивач не працює. Утримувати дитину їй допомагають її родичі, тому вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який добровільно не надає зазначеної допомоги. 08.04.2011 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя відповідач був позбавлений батьківських прав. ОСОБА_4 є приватним підприємцем та має постійний заробіток, тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь для утримання ОСОБА_5 щомісячно по 1/4 частині із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дати подання позовної заяви та до досягнення дитини повноліття.
Під час розгляду справи ОСОБА_4 подав зустрічну позовну заяву про оспорювання батьківства та виключення запису про батька із актового запису про народження дитини.
В судовому засіданні позивач та представник позивача по первісному позову підтримали свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві, та просили суд їх задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову просили відмовити на підставі п.5 ст. 136 СК України. Позивач та її представник підтвердили, що ОСОБА_4 не є біологічним батьком дитини, але саме він був записаний батьком ОСОБА_5 в момент реєстрації останнього. Відповідач на той момент достовірно знав, що він не є батьком ОСОБА_6 , але надав згоду на реєстрацію його у якості батька. Причиною такої згоди була відстрочка ОСОБА_4 від призову та можливість залишитися на праці у м. Запоріжжі після закінчення навчального закладу. Крім того, сторони познайомилися лише восени 1996 року, зареєстрували шлюб у січні 1997 році, а у лютому 1997 року вже народився ОСОБА_6 , тому ці обставини підтверджують те, що відповідач достовірно знав про те, що він не є батьком дитини. Крім того, під час розгляду справи у суді з приводу позбавлення прав відповідача, ОСОБА_4 не зазначав, що він під час реєстрації дитини не знав, що він не є батьком ОСОБА_6 та взагалі був проти позбавлення його батьківських прав.
Відповідач по первісному позову у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та доручив свої права у судовому засіданні захищати своєму представникові - ОСОБА_2 , який первісний позов не визнав та просив суд - задовольнити зустрічну позовну заяву. Як пояснив останній, ОСОБА_4 , коли одружувався на ОСОБА_3 та під час реєстрації дитини не знав, що ОСОБА_6 - це не його дитина, тому що сторони разом навчалися в одній групі у технікумі та у них у 1996 році були близькі стосунки, рім того, ОСОБА_4 ніхто не казав про те, що ОСОБА_6 не його син і він взнав це лише після розлучення з ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_4 на підставі ст. 136 СК України
оспорює своє батьківство та просить суд виключити відомості про нього як про батька ОСОБА_5 з актового запису № 198 від 18.03.1997 року та відмовити у задоволенні первісного позову. Крім того, ОСОБА_2 , пояснив суду, що ОСОБА_4 на цей час приватним підприємцем та має мінімальний щомісячний дохід, який повністю витрачається на тримання трьох малолітніх дітей, які народилися від другого шлюбу з ОСОБА_7 . Остання на час розгляду справи вагітна четвертою дитиною.
Заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, допитавши свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши письмові докази, суд вважає, що первісний позов необхідно задовольнити частково, а у зустрічній позовній заяві відмовити повністю на підставі наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_10 (прізвище було змінено з Іпатько 13.07.2011 року) ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його батьком, і це підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.03.1997 року, є ОСОБА_4 натолійович. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено 11.01.1997 року, а розірвано - 18.05.2006 року. На теперішній час ОСОБА_5 мешкає з матір`ю та її батьками.
Допитана у судовому засіданні свідком ОСОБА_8 пояснила, що у листопаді 1996 року ОСОБА_12 привела додому ОСОБА_4 та пояснила, що вони хочуть одружитися. Лише після цього, вона дізналася, що її дочка з вересня-жовтня 1996 року зустрічалася з ОСОБА_4 та, що донька вагітна та знаходиться на 6 місяці вагітності від іншого чоловіка. ОСОБА_4 був згоден одружитися, але хотів, щоб ОСОБА_3 зробила аборт, через те, що дитина була не його. Коли вона, донька та її подруга - ОСОБА_9 поїхали до пологового будинку домовлятися про аборт, лікарі заборонили це робити, враховуючи великий строк вагітності та індивідуальності здоров`я доньки. У січні 1997 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 одружилися мешкали у них вдома. Після народження ОСОБА_6 , ОСОБА_4 вмовляв її та ОСОБА_3 залишити дитину у пологовому будинку, враховуючи, що він не був батьком дитини. ОСОБА_4 визнавав себе батьком дитини, він навіть не забирав ОСОБА_3 з дитиною з пологового будинку та деякий час взагалі не жив вдома. Потім, її чоловік - ОСОБА_1 , запропонував ОСОБА_13 зареєструвати ОСОБА_6 як сина, враховуючи, що це буде підставою для відстрочки від призову та можливістю залишитися на праці у м. Запоріжжі після закінчення навчального закладу, ОСОБА_13 , достовірно знаючи про те, що він не є батьком дитини погодився зареєструвати себе батьком ОСОБА_5 , враховуючи зазначені обставини.
Аналогічні пояснення надала у судовому засіданні у якості свідка і ОСОБА_9 , яка зазначила, що була подругою ОСОБА_8 та знала всі подробиці сімейного життя подружжя Рябінських та Іпатько.
Зазначені обставини документально підтверджуються довідкою Комунарського районного військового комісаріату, згідно якої ОСОБА_4 мав відстрочку від призову: до 30.06.1977 року учень технікуму, до 22.02.2000 року - за ст. 17.2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами.
Згідно ст. 17.2 ЗУ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» відстрочка від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами за їх бажанням надається призовникам, які мають дитину віком до трьох років.
Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 122 цього Кодексу має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення і запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Разом із тим, згідно до ч.5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.
Таким чином, суд вважає доказаним, факт того, що ОСОБА_4 в момент реєстрації себе батьком ОСОБА_14 знав, що він не є батьком останнього, але надав на це згоду. Тому, суд відмовляє у задоволенні зустрічної позовної заяви.
Вирішуючи питання про обґрунтованість позову ОСОБА_15 в частині стягнення аліментів, суд приходить до наступних висновків.
В даний час дитина знаходиться на утриманні матері та проживає разом з нею. Позивач по первісному позову не працює, утримувати дитину їй допомагають її родичі, тому вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який добровільно не надає зазначеної допомоги.
ОСОБА_4 на цей час є приватним підприємцем та відповідно до інформації, наданої Державною податковою інспекцією у Комунарському районі м. Запоріжжя, він за 2-3 квартал 2011 року отримав виручку у розмірі 5 000 гривень. На утриманні ОСОБА_4 має ще трьох малолітніх дітей - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження цих дітей.
Ураховуючи положення ч.І ст. З Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.З ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Таким чином, приймаючи до уваги інтереси ОСОБА_5 і позивача по первісному позову, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача по первісному позову, знаходження у ОСОБА_4 трьох малолітніх дітей на утриманні, враховуючи прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2012 рік», суд вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , що підлягають стягненню з ОСОБА_4 повинен складати 1/6 частину всіх його заробітків щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 84, 136, 181 - 183 СК України, ст. ст.10, 15,30,60, 130, 174, 208, 209, 212 - 215, 367 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_5 повноліття, починаючи з 19.08.2011 року.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства та виключення запису про батька із актового запису про народження дитини - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Р.С.Холод

/