АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 47 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволені.

В апеляційних скаргах позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 ставлять питання про зміну рішення суду. Просять ухвалити нове рішення із зазначенням дійсної причини реєстрації шлюбу реєстрація формального шлюбу, без наміру створити сімю та не проживання разом, посилаючись на те, що шлюб ними було зареєстровано формально, вони жодного дня не проживали разом та не створювали сімю, а шлюб уклали лише для реєстрації відповідача батьком дитини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 серпня 2008 року Центрально-Міським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 366.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції розірвав шлюб, дійшовши висновку про те, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не приймають заходів для примирення, тому подальше спільне життя подружжя і збереження сімї неможливе.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, та спрямованість волі цих осіб на створення сімї.

Статтею 37 цього Кодексу передбачено, що шлюб є правозгідним, крім випадків, встановлених частинами першою - третьою статті 39 цього Кодексу, а також якщо він не визнаний недійсним за рішенням суду.

Статтею 40 СК України передбачено умови, за яких шлюб визнається недійсним за рішенням суду. Зокрема, шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сімї та набуття прав і обовязків подружжя.

Як убачається з матеріалів справи, 02 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб за їхньою взаємною згодою, з дотриманням чинного законодавства і ніяких перешкод для цього не було.

Відповідно до засад диспозитивності цивільного судочинства, встановлених статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 визначила предметом спору розірвання шлюбу, а не визнання його недійсним (фіктивним).

Виходячи із того, що шлюб сторін є правозгідним, але згода на подальше збереження сімї у сторін відсутня, рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу є правильним.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не містять підстав для їх задоволення.

Посилання сторін на той факт, що сторони жодного дня не проживали разом, відповідач проживав зі своєю сімєю, а позивач була згодна із цим, не містять підстав для скасування рішення суду, оскільки такий спосіб життя обоє з подружжя обрали за своєю волею і один до одного ніяких претензій не предявляли. До того ж частиною першою статті 56 СК визначено, що дружина та чоловік мають право на вибір місця свого проживання.

Обставини укладення шлюбу, викладені в апеляційних скаргах, про які сторони просять зазначити в судовому рішенні, а саме укладення формального шлюбу без наміру створення сімї, мали б бути підставою для предявлення позову про визнання шлюбу фіктивним (ст.. 40 СК), проте таких позовних вимог сторонами не заявлено.

У звязку з цим апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_5