АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-5154/2011 року Головуючий 1-ї інст. Сєлютіна Н.М.
Категорія: відшкодування шкоди Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі - Пономаренко Г.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 на рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 16 лютого 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_7, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2010 року ОСОБА_6 звернувся до суду з дійсним позовом, в якому з урахуванням наступних доповнень та уточнень просив стягнути з ОСОБА_5 236 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат на придбання ліків, 1025 грн. 60 коп. втраченої мінімальної заробітної плати за період з 27.02.2008 року по 23.05.2008 року, а також 7000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 27.02.2008 року за участю автомобілів ГАЗ 53, державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5, та ВАЗ-2109, державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_7, сталась дорожньо-транспортна пригода. Під час цієї пригоди він був пасажиром автомобіля ВАЗ-2109 та отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, в звязку з чим знаходився на стаціонарному лікуванні до 03.04.2008 року та на амбулаторному лікуванні до 23.05.2008 року. Вина ОСОБА_5 у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди встановлена вироком Купянського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2009 року. В результаті зазначеної дорожньо транспортної пригоди йому було завдано матеріальної та моральної шкоди, що виразилася у матеріальних витратах, повязаних із придбанням ліків, втраті заробітної плати за період тимчасової непрацездатності, душевних стражданнях та хвилюваннях повязаних з фізичним болем, втратою здоровя та звичайних життєвих звязків. Позивач просив визначити ступень вини ОСОБА_8 у завдані йому зазначеної шкоди у розмірі 70 % та стягнути з останнього на його користь з урахуванням його ступеню вини 236 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат на придбання ліків, 1025 грн. 60 коп. втраченої мінімальної заробітної плати за період з 27.02.2008 року по 23.05.2008 року, а також 7000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 16 лютого 2011 року позов частково задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 225 грн. 23 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди та судові витрати у справі. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди змінити, а саме стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині рішення суду залишити без змін. При цьому посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами, в результаті дорожньо транспортної пригоди, що сталася 27.02.2008 року з вини ОСОБА_5 та ОСОБА_7А позивачу було завдано тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку з наявністю множинних забитих ран головної частини, поперечно зубцюватого перелому хірургічної шийки правого плеча зі зсувом.

В результаті ушкодження здоровя ОСОБА_6 було завдано матеріальної та моральної шкоди, що виразилася у витратах повязаних з необхідністю тривалого лікування, душевних стражданнях та хвилюваннях повязаних з фізичним болем, втратою ним здоровя та звичайних життєвих звязків.

Задовольняючи позов про стягнення з ОСОБА_5 на користь позивача грошових сум на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд правильно керувався ст.,ст. 23, 1187,1188 ЦК України та обґрунтовано виходив з того, що позивачем доведено факт завдання йому з вини ОСОБА_5 та ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди. При цьому частка відповідальності ОСОБА_5 у завданні позивачу шкоди в залежності від ступеня його вини визначена судом у розмірі 2/3, а ОСОБА_7 1/3.

Відповідно до ч.2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від ступеню вини. Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим ( ч.1 ст. 1190 ЦК).

За змістом пункту 10 постанови Пленума Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»на осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром) покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню.

Таким чином, законом встановлена солідарна відповідальність ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за шкоду завдану ОСОБА_6.

Проте, відповідно до ч.2 ст. 1190 ЦК України за завою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Оскільки ОСОБА_6 просив суд визначити частку відповідальність ОСОБА_5 в залежності від ступеню його вини доводи апелянта про солідарну відповідальність ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не є обґрунтованими.

Разом з тим судова колегія не може повністю погодитися з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, оскільки він не відповідає характеру та глибині душевних страждань позивача та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості оцінює завдану позивачу спільними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 6000 тисячі гривень.

За таких обставин, судова колегія вважає за необхідне зменшити суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_5 відповідно до його частки вини на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_6 з 5000 грн. до 4000 тисяч гривень.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України суд апеляційної інстанції ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції, у разі невідповідності рішення суду обставинам справи якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування і вони стосуються окремих його частин.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 16 лютого 2011 року змінити.

Зменшити суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 до 4 ( чотирьох ) тисяч гривень

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: