Справа № 0417/2-2183/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді - Грищенко В.М., при секретарі Савченко Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Дніпрообленергопро відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго збитків у сумі 28 212,48 грн. через невиконання рішення суду та моральної шкоди у розмірі 16 000,00 грн.

Відкрите акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго (скорочена назва ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго) було перейменовано на Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго (скорочена назва ПАТ „Дніпрообленерго), що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи № 064319. Таким чином, відповідачем по даній справі є Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, у задоволенні просив відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2006 року було видано виконавчий лист від 31.10.2006 року у справі №2-576/2006. Даний лист ОСОБА_1 було предявлено до виконання, про що 20.12.2006 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згодом, виконавче провадження було зупинено на підставі п. 15 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження, так як ВАТ „ЕК „Дніпрообленерго було внесено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, що передбачено п. 3.7 Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу від 23 червня 2005 року №2711-IV.

01.03.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку зі сплатою боргу у повному обсязі: грошові кошти у сумі 6 661,61 грн., стягнуті у примусовому порядку з відповідача, 10.02.2011 року були перераховані виконавчою службою на користь позивача.

З наведеного вбачається, що в ході примусового виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2006 року відповідач не здійснив будь-яких протиправних діянь, що порушили права позивача.

Крім того, з моменту відкриття виконавчого провадження правовідносини щодо виконання спірного рішення регулювались Законом України „Про виконавче провадження, а тому положення цивільного права про матеріальну шкоду не підлягають застосуванню до таких правовідносин.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, про що зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Але позивач не довів ні наявності моральної шкоди, а ні її розміру, а ні протиправності дій відповідача, а ні вини останнього, а ні наявності причинного звязку між шкодою і тими діями відповідача, які, як вважає позивач, порушують його права.

Натомість суд встановив, що дії відповідача, як учасника виконавчого провадження, були правомірними, а тому ніяким чином не могли порушити права позивача та призвести до втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ.

Отже, у відповідності до ч.1 ст. 23, ч.1 ст.1167 ЦК відсутні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку з тим, що при подачі позову та до винесення рішення по справі позивачем не було сплачено судові витрати по справі, а йому було відмовлено у задоволенні позовних вимог, з позивача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 8,50 грн. та 282,12 грн., а всього 290,62 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 60, 88, 212,213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Дніпрообленергопро відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 8,50 грн. та 282,12 грн., а всього 290,62 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: В. М. Грищенко