Справа № 2-1636/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2011 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Прокопчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

24 квітня 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за двома договорами позики.

Свої вимоги мотивує тим, що 04 березня 2008 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики на суму 247450 гривень, що становило 49000 доларів США.

Договір вчинено у письмовій формі та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4 за письмовою згодою його дружини ОСОБА_3

У звязку з невиконанням відповідачем умов договору позики, 19 серпня 2009 року нотаріусом було вчинено нотаріальний напис на суму 315190 гривень 28 копійок.

Загальна сума заборгованості за договором з урахуванням штрафних санкцій становить 548498 гривень 80 копійок.

Крім того, 16 липня 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 410000 гривень зі стягненням 3 % щомісячно від суми позики.

При порушенні умов договору неповерненні суми боргу або порушенні термінів сплати процентів встановлено штраф 25 % від суми позики.

Загальна сума заборгованості за цим договором зі штрафними санкціями становить 613400 гривень.

27 грудня 2010 року ОСОБА_1 збільшив розмір позовних вимог, надав уточнений розрахунок заборгованості за договорами позики (а.с. 130, 131-132) та просить стягнути солідарно з обох відповідачів наступні суми.

За договором позики від 04 березня 2008 року:

-49000 американських доларів, що становить суму 247450 гривень;

-штраф згідно п. 7. договору 20 % 49490 гривень;

-пеню згідно п. 8. договору:

подвійна облікова ставка з 17 квітня по 14 червня 2009 року 59 днів, що складає 9599 гривень 70 копійок;

подвійна облікова ставка з 15 червня по 12 серпня 2009 року 57 днів, що складає 8501 гривню 43 копійки;

подвійна облікова ставка з 12 серпня 2009 року по 07 червня 2010 року 268 днів, що складає 37246 гривень 31 копійку;

подвійна облікова ставка з 12 червня по 07 липня 2010 року 29 днів (за виконавчим написом отримано 44232 гривні 22 копійки, тому 247450 - 44232,22 = 203217,78), що складає 3067 гривень 75 копійок;

подвійна облікова ставка з 08 липня по 09 жовтня 2010 року 32 дні, що складає 3028 гривень 78 копійок;

подвійна облікова ставка з 10 жовтня по 27 грудня 2010 року 78 днів, що складає 6514 гривень 10 копійок.

Всього просить стягнути за заборгованість договором позики від 04 березня 2008 року станом на 27 грудня 2010 року 364898 гривень 07 копійок.

За договором позики від 16 липня 2009 року:

-суму заборгованості в 410000 гривень;

-проценти згідно п. 2.2. договору 3 % щомісячно, що складає 196800 гривень;

-штраф згідно п. 5.4. договору 25 %, що складає 102500 гривень;

-штраф згідно п. 5.5. договору 25 %, що складає 102500 гривень.

Всього за договором позики від 16 липня 2009 року просить стягнути 811800 гривень.

Загальну суму за двома договорами просить стягнути солідарно з обох відповідачів розмірі 1176698 гривень 07 копійок.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Пояснив суду, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу постійно обіцяє повернути кошти, проте будь-яких дій для цього не вчиняє. Відповідач ОСОБА_3 звернулась у Дарницький районний суд м. Києва з позовом про визнання договору позики від 16 липня 2009 року недійсним, проте її позов залишений без розгляду в звязку з повторною неявкою.

У судовому засіданні 04 лютого 2011 року представник ОСОБА_2 позов не визнала. Пояснила, що в задоволені позовних вимог за першим договором позики слід відмовити, оскільки нотаріус вчинив виконавчий напис, який знаходиться на виконанні в державній виконавчій службі. Інший договір позики від 16 липня 2009 року укладений ОСОБА_2 на вкрай невигідних умовах, тому такий договір може бути визнаний судом недійсним.

Крім того, інший відповідач ОСОБА_3 (дружина ОСОБА_3О.) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про визнання договору позики від 16 липня 2009 року недійсним, оскільки вона не була обізнана про укладення такого договору та не давала згоди на його укладення.

Відповідач ОСОБА_3 у судові засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку передбачено ч. 5 ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому порядку.

З урахуванням думки учасників судового розгляду, судом було ухвалено проводити розгляд справи без її участі.

У стадії доповнень 04 лютого 2011 року судом була оголошена перерва до 15 лютого 2011 року.

Відповідачі та їх представники в судове засідання 15 лютого 2011 року не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, причини неявки суду не повідомили.

Судом за згодою позивача було ухвалено завершити розгляд справи без їх участі.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 04 березня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали письмово та нотаріально посвідчили договір позики (а.с. 10-11), за яким позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в розмірі 247450 гривень, що на день укладення договору за курсом Національного банку України складало суму еквівалентну 49000 доларів США, а позичальник зобовязався повернути позикодавцеві суму позики протягом 30 днів від дня предявлення вимоги поштою, або з допомогою служби курєрської доставки. Днем предявлення вимоги, сторони визначили день отримання позичальником вимоги (п. 1.).

Пунктом 7 договору передбачено, що у разі несвоєчасного повернення позики згідно умов, зазначених у в п. 1. даного договору позичальник має сплатити позикодавцю штраф у розмірі 20 % від суми позики.

У пункті 8 договору визначено, що за порушення вимог п. 1. цього договору позичальник буде зобовязаний сплачувати позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка буде діяти на період нарахування пені, від несплаченої суми позики за кожен день прострочення.

Пунктом 9 договору передбачено, що своїм підписом на цьому договорі позичальник підтверджує отримання ним суми позики в момент підписання договору (а.с. 11).

16 липня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в письмовій формі уклали договір позики (а.с. 13-14) на суму 410000 гривень з кінцевим строком повернення 30 листопада 2009 року (п. 2.1.).

Щомісячний розмір процентів за цим договором складає 3 % від розміру позики (п. 2.2.)

Згідно пункту 4.6. грошові кошти за цим договором передаються позичальнику у присутності не менше ніж двох свідків.

Пунктами 4.7, 4.8 визначено, що факт передачі грошових коштів оформлюється актом прийому-передачі грошових коштів та є невідємною частиною даного договору. Засвідчується сторонами та свідками.

Пунктом 5.4 договору встановлено, що при порушенні позичальником строку повернення позики, вказаного в п. 3.1 цього договору більш ніж на два дні, він повинен сплатити позикодавцю штраф в розмірі 25 % від розміру позики.

Пунктом 5.5. договору визначено, що при порушенні позичальником строку сплати процентів більше ніж на один місяць. Він зобовязаний достроково повернути позикодавцю позику у повному обсязі. А також сплатити на поточний рахунок позикодавця штраф в розмірі 25 % від розміру позики.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 факт укладення договорів позики та отримання зазначених у них сум не оспорювала.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей також роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з п. 6 договору позики від 04 березня 2008 року, в разі, коли позичальник не поверне позику згідно умов, зазначених у п. 1 цього договору, позикодавець вправі буде предявити цей договір до стягнення в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України, в тому числі шляхом вчинення нотаріального напису на цьому договорі (а.с. 13).

ОСОБА_1 скористався своїм правом та звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, яка 19 серпня 2009 року вчинила нотаріальний напис на договорі позики від 04 березня 2008 року та запропонувала стягнути з відповідача в примусовому порядку суму позики в розмірі 247450 гривень; штраф у розмірі 49490 гривень; пеню за 59 днів прострочки (з 17 квітня по 14 червня) в розмірі 9599 гривень 70 копійок; пеню за 58 днів прострочки (з 11 червня по 11 серпня) в розмірі 8650 гривень 58 копійок, що разом становить 315190 гривень 28 копійок (а.с. 12).

Виконавчий напис переданий на виконання до Відділу державної виконавчої служби Соломянського районного у місті Києві управління юстиції.

Згідно довідки державного виконавця на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 07 липня 2010 року 23275 гривень 56 копійок та 23 вересня 2010 року 20504 гривні 79 копійок (а.с. 147).

Наведе свідчить про те, що виконавчий напис, як виконавчий документ, перебуває на виконанні, тому право позивача в цій частині не порушене, а вимоги по стягненню боргу за цим договором позики підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З наданого суду виконавчого напису та довідки державної виконавчої служби (а.с. 12, 147) встановлено, що за виконавчим написом стягнута сума боргу 247450 гривень; штраф 49490 гривень та пеня по 11 серпня 2009 року.

До стягнення підлягає пеня згідно п. 8 договору з розрахунку подвійної облікової ставки:

-з 12 серпня 2009 року по 07 червня 2010 року 268 днів, що складає 37246 гривень 31 копійку(247450 х 10,25 х 2 : 365 днів х 268 днів);

-з 12 червня по 07 липня 2010 року 29 днів (за виконавчим написом отримано 44232 гривні 22 копійки, тому 247450 44232,22 = 203217,78), що складає 3067 гривень 75 копійок (247450 44232,22) х 9,5 х 2 : 365 х 29 днів);

-з 08 липня по 09 жовтня 2010 року 32 дні, що складає 3028 гривень 78 копійок (203217,78 х 8,5 х 2 : 365 х 32);

-з 10 жовтня по 27 грудня 2010 року 78 днів, що складає 6514 гривень 10 копійок (203217,78 х 7,75 х 2 : 365 х 78 днів).

Всього до стягнення підлягає загальна сума за договором позики 04 березня 2008 року в розмірі 49856 гривень 94 копійки.

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості в сумі 811800 гривень за договором позики від 16 липня 2009 року (а.с. 132), так як вимоги позивача в цій частині не суперечать умовам укладеного сторонами договору позики (а.с. 13-14).

Доводи представника ОСОБА_2 про те, що цей договір укладений на невигідних для нього умовах, не є підставою для відмови в задоволенні цих вимог, оскільки не ґрунтуються на законі. Відповідачем та його представником не надано суду будь-яких допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилається на те, що договір позики від 16 липня 2009 рок укладений без згоди дружини відповідача ОСОБА_3, а тому на неї не можливо покласти відповідальність за цим договором.

Суд вважає, що такі доводи також не ґрунтуються на законі.

З наданої суду копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу вбачається, що сторони на час укладення договорів позики перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 110).

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 зазначала, що відповідачі лише нещодавно звернулись в суд з позовом про розірвання шлюбу, проте рішення в справі ще не ухвалене.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суд з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Встановлено, що ОСОБА_3 зверталась до Дарницького районного суду м. Києва з таким позовом, який ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2010 року залишений без розгляду (а.с. 148).

За таких обставин, вбачається, що стороною відповідача не надано суду доказів, що договір позики від 16 липня 2009 року визнано недійсним.

З огляду на наведене, заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 526, 549-552, 599, 1046-1050 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 410000 гривень боргу, проценти в розмірі 196800 гривень, штраф в розмірі 205000 гривень, пеню в розмірі 49856 гривень 94 копійки, 850 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави 850 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: