Справа № 2-2365/11
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2011 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Парій О.В.

при секретарі Мирошниченко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бердянського міськрайонного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні нею права власності, встановивши, що самовільно збудовані споруди: сіни «а», «а2», «а3», душ-вбиральня «Н», які розміщені на території домоволодіння № 76/80 по вул..50 років СРСР в м.Бердянськ, їй не належать, та що, їх власником є відповідач.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не зявився. Повідомлений. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? частини житлового будинку № 76/80 по вул..50 років СРСР в м.Бердянськ на підставі свідоцтва про право власності від 15 жовтня 1984 року (реєстр. № 1-2979) та свідоцтва про право на спадщину від 15 жовтня 1984 року (реєстр. № 1-2981).

Власником іншої ? частини даного житлового будинку є ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 27 березня 1986 року (реєстр. № 1-1492).

Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй земельній ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм та правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває право власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки з позовом про визнання права власності на самочинні будівлі має право звернутися особа, яка їх збудувала.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.3-6, 11, 5762, 64, 212 - 215, 223, 256, 294 ЦПК України, ст.ст. 331, 375, 376 ЦК України (2003 рік), ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи містобудування», ст. 30-1 Закону України «Про планування та забудову територій», Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном - відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В.Парій