Справа № 2-2643/11
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Спаї В.В.,
при секретареві - Коломієць Я.В.,
за участі позивача ОСОБА_1,
за участі представника позивача - ОСОБА_2,
за участі відповідача ОСОБА_3,
за участі представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, де третя особа четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання шлюбу фактично припиненим та про усунення від спадкування,
Позивач звернувся до суду із даним позовом, уточнив вимог позову (а.с. 47), в його обґрунтування посилаючись на те, що шлюб між його батьком та матірю був фактично припинений з 2001 року, батьки жили окремо один від одного, у батька взагалі була інші жінка, з якою він з 2001 року та до теперішнього часу проживає у фактичному шлюбі, веде з нею спільне господарство. Справами дітей та дружини батько не цікавився, ні матеріальної, на іншої допомоги з його боку не надходило. Мати дуже хворіла, позивач піклувався про неї, купував ліки, возив до лікарні, батько не приходив до хворої матері та не цікавився її здоровям. Таким чином, на переконання позивача, шлюб між його батьками був фактично припинений; через хворобу мати не мала змоги звернутися до органів РАГС про припинення шлюбу, хоча неодноразово збиралася подавати заяву про розірвання шлюбу. Позивач посилається на приписи ст. 18 СК України, відповідно до якої кожен член сімї має право звернутися до суду за захистом сімейних прав. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Та в останній редакції позову позивач просив суд визнати шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, фактично припиненим з 2001 року, усунути ОСОБА_3 від спадкування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
За судового розгляду позивач та його представник за довіреністю позов підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просили суд повністю задовольнити поданий позов.
Відповідач позов не визнав повністю, та просив суд відмовити в його задоволенні. Заперечуючи відповідач заперечував викладене в позовні заяві щодо припинення із ОСОБА_5 шлюбно-сімейних відносин, наголошував, що складні відносини у нього були лише із сином (позивачем), а у відносинах з донькою та дружиною все складалося добре. Та саме через загострення стосунків із сином він (тобто відповідач) був вимушений піти з дому, аби не загострювати. Неодноразово позивач побивав свого батька, утім, останній не звертався до правоохоронних органів, сподіваючись, що відносини покращаться; також дружина просила цього не робити, вона завжди захищала сина, адже їй його було дуже шкода. Син зловживав спиртними напоями, ніде не працював, жив за рахунок родини, та, знаючи про поведінку сина, ОСОБА_5 не склала за життя заповіт або договору дарування квартири. В черговий раз після побиття сином відповідачеві прийшлося піти з дому, але ні про яке розірвання шлюбу мови й не було. Жили як всі люди, відповідач за можливості допомагав дружині, доньці. Стосунки дуже погіршилися після того, як відповідач повернувся з місць позбавлення волі, родина намагалася допомогти, навіть влаштували його на роботу, утім, відповідач працювати не хотів, матеріально допомоги матері він не надавав, тоді як відповідач за власний кошт купував речі в квартиру, де проживала дружина та в якій також було зареєстровано місце проживання відповідача. Одну квартиру позивач пропив (на ж/м Клочко-6). Після смерті дружини відповідач разом із двома дітьми вирішили оформити спадкові права на відповідача задля уникнення зайвих матеріальних витрат, та оскільки інших дітей відповідач не має, то в майбутньому уся спадщина перейшла би до дітей. Діти погодилися, та написали заяви про відмову від своїх часток у спадщині на корить батька. Після цього син подав до суду та здав квартиру (спадкове майно) квартирантам.
Представник відповідача також просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що права позивача нічим не порушені. Складні відносини між подружжям мали місце через відносини із сином, загострення стосунків мало місце через протиправну поведінку сина, який ніде не працював, зловживав спиртними напоями, після звільнення з місць позбавлення волі не зупинився, не пішов працювати, не допомагав матері, тоді як відповідач по можливості допомагав дружині, купуючи побутову техніку, поставив металопластикові вікна.
Заслухав пояснення учасників процесу, а також допитав свідків та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про відмову в задоволенні позову повністю, виходячи з наступного.
За ст. 21 ЦПК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Підстави припинення шлюб визначені у статті 104 СК України: шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
За ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Отже, закон передбачає лише дві підстави для припинення шлюбу це смерть одного з подружжя та розірвання шлюбу за життя дружини та чоловіка. Закріплена у ч. 2 ст. 104 СК України підстава припинення шлюбу має місце у випадках, коли один з подружжя або коли подружжя не вважає за можливе подальше збереження шлюбу та бажає його розірвати. Для розірвання шлюбу потрібна воля подружжя або одного з них, спрямована на юридичне закріплення відсутності шлюбу між сторонами.
Як встановлено судом, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3І не був припинений в результаті його розірвання, а припинився у звязку зі смертю ОСОБА_5 (остання померла 13.02.2010 р.), що не потребує спеціального оформлення та відповідні правові наслідки припинення шлюбу виникли в силу самого факту смерті.
Разом з тим, суд виходить з того, що за ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.
Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.
Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: встановлення правовідношення, примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку, припинення правовідношення, а також його анулювання, припинення дій, які порушують сімейні права, відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором, зміна правовідношення, визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.
Відтак, чинним законодавством не передбачений такий спосіб захисту сімейних прав як визнання шлюбу фактично припиненим.
Разом з тим, для суду й не вбачається підстав для ухвалення про усунення ОСОБА_3 від спадкування.
Як було встановлено судом, ОСОБА_5 померла 13.02.2010 р., та після її смерті відкрилася спадщина. За життя померла набула у власність (за договором дарування від 31.07.2012 р.) нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2, та мала у власності квартиру АДРЕСА_3; після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на зазначене вище нерухоме майно, та 09.06.2003 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відмовилися від спадщини на користь чоловіка померлої - ОСОБА_3 (заява посвідчена державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, заява надійшла 19.06.2010 р. за №1210). Як свідчить зміст даної заяви, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 були ознайомлені із наслідками недодержання при вчиненні правочинів вимог закону, усвідомлюючи природу і наслідки цієї заяви та значення своїх дій, перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, діючи добровільно, за відсутності будь-якого примусу як фізичного та й психічного, вільно володіючи знанням української мови у приміщенні четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори.
10.08.2010 р. ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої дружини.
Підстави для усунення від спадкування визначені у статті 1224 ЦК України, та за ч. 5 цієї статті за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася він надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Допитаний у судовому засіданні свідок з боку позивача ОСОБА_7 пояснив, знайомий із позивачем з 2002 року, та більше стали спілкуватися з 2002 року: Ліна жінка, з якою позивач підтримує шлюбні стосунки, є рідною сестрою ОСОБА_4, з якою свідок мешкає однією сімю. Даному свідкові відомо, що жодних розмов про батька (тобто позивача) не було, він (тобто свідок) зустрічався на квартирі у Ліни, куди приходила матір ОСОБА_8, та казала, що в нього (тобто батька ОСОБА_8) інші родина, жодних інших розмов про батька ОСОБА_8 не було. Майже аналогічні пояснення й надала свідок ОСОБА_9 (рідна сестра Ліни), яка пояснила, що знайома із ОСОБА_1 та Ліною з 2002 року, ОСОБА_1 допомагав матері, бабусі, дідусю, утім, також пояснила, що їй не відомо нічого про відносини ОСОБА_5 (померлої матері ОСОБА_8) та ОСОБА_1.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 (свідок з боку відповідача) пояснила, що раніше працювала разом із померлою ОСОБА_5 на заводі; чоловік (відповідач) мешкав окремо від ОСОБА_5, ОСОБА_5 дуже любила свого чоловіка та сподівалася, що він повернеться, навіть не виписувала його з квартири, хоча свідок радила їй це зробити. Коли ОСОБА_5 захворіла, ОСОБА_3 їй допомагав, придбав пальто, ОСОБА_5 дуже соромилася свого фізичного стану, повязаного із тяжкою хворобою, та ОСОБА_5 також допомагала донька померлої (ОСОБА_6). Разом з тим, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 (свідок з боку відповідача) пояснила, що позивач доводиться їй рідним братом, та дана квартира йому потрібна аби її продати, він не працює, перебував на утриманні матері, бабусі, яка утримувала його на свою пенсію, він зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки, навіть забирав у неї (тобто свідка) гроші. Також у матері вимагав гроші; матір купувала йому спиртне, після цього братові становилося погано та йому робили крапельниці, у нього були припадки, після чого він на деякий час видужував, а потім все повторювалося спочатку. Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_6 її матір не була в такому стані, який би вимагав сторонньої допомоги, вона навіть сама доглядала бабусю, та лише останні 5 років життя вона потребувала сторонньої допомоги. Разом з тим, як пояснила свідок, вона та її брат (позивач) вирішили відмовитися від спадщини на користь батька; коли брат вийшов з тюрми, він почав пити, та почалися проблеми, він (тобто позивач) обікрав рідного брата своєї дружини, у звязку з чим матір (ОСОБА_5В.) сплачувала штраф, батько навіщав матір.
Допитана у свідок ОСОБА_11 пояснила, що неодноразово була у гостях у померлої та неодноразово бачила як батько (відповідач) давав грошові кошти дружині та про зазначене їй відомо також зі слів доньки ОСОБА_6.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. ОСОБА_11 сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Утім, позивач не виконав обовязок доказування, не клопотав про забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування за умови складнощів в їх отриманні, що надало би змогу суду дійти до іншого висновку у справі, та за таких обставин підстав для задоволення позову не вбачається.
З огляду на результати вирішення справи питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя