Справа № 2-448/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2011 року Димитровській міській суд Донецької області у складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

при секретарі Конопльовій О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3 освіти Димитровської міської ради ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6 навчального закладу № 2 «Попелюшка»ОСОБА_7,

третьої особи ОСОБА_8,

представника третьої особи ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Димитров Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 освіти Димитровської міської ради, ОСОБА_6 навчального закладу № 2 «Попелюшка»про встановлення факту нещасного випадку та відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 освіти Димитровської міської ради, ОСОБА_6 навчального закладу № 2 «Попелюшка»про встановлення факту нещасного випадку та відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є батьком малолітньої дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. Його дитина відвідує ясельну групу ОСОБА_6 навчального закладу № 2 м. Димитров «Попелюшка». 02.07.2010 року дитина перебувала у ДНЗ «Попелюшка», коли о 10 годині ранку з нею стався нещасний випадок дитина впала і при падінні вдарилася головою об кут дитячого обіднього столу у групі, отримавши травму скроневої області справа. Після отримання травми дитиною, медична сестра ОСОБА_11 надала сину першу медичну допомогу, а саме приклала до травмованого місця холод, обробила його обезболюючим. Після того, як дитина заспокоїлася, він разом з іншими дітьми пообідав, та ліг спати. Лише після цього до дитячого закладу була викликана його дружина - мати ОСОБА_12. Після цього випадку дитина почувалася задовільно, проте тривалий час у скроневій долі був великий синець. Протягом двох місяців син регулярно відвідував дитячий садок і почував себе задовільно. Лише через два місяця після нещасного випадку стали проявлятися його наслідки, і дитина стала втрачати свідомість. Вперше це відбулося 03.09.2010 року у дитячому садку, вдруге у період з 27.09.2010 року по 2.10.2010 року, коли син хворів ГРВІ. Втретє син втратив свідомість 03.11.2010 року знову у дитячому садку, при цьому був наявний судорожний синдром. Дитину одразу направили до неврологічного відділення Донецької обласної клінічної лікарні, де він перебував з 03.11.2010 року по 09.12.2010 року з діагнозом: вімітоматична епілепсія скроневої долі, часті загально судомні і міоклопічні напади. Супутній діагноз: пластинчата субдуральна гематома правої скроневої долі. Під час перебування дитини у лікарні дитина була оглянута лікарями окулістом, ЛОР, педіатром, нейрохірургом ДОКТМО, яким встановлений діагноз: хронічна субдуральна гематома правої скроневої області. З часу потрапляння до лікарні його синові також проводились такі обстеження: магнітно-резонансна томографія головного мозку, мультисрезова компютерна томографія, оглянуті органи живота, вілочкова железа, ехокардіографія, ультразвукова доплерографія судин мозку, транс краніальне дуплексне сканування судин мозку, шиї, мультиспіральна компютерна томографія.

28.12.2010 року він звернувся до Димитровської прокуратури із заявою про притягнення до відповідальності працівників ДНЗ №2 «Попелюшка».

15.01.2011 року начальником Димитровського МВ буза затверджена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи відносно працівників дитячого навчального закладу за відсутністю у їх діях складу злочину.

Його мати ОСОБА_13 звернулася із заявою про притягнення до відповідальності винних осіб до відділу освіти Димитровської міської ради.

На її звернення 11.01.2011 року повідомили, що за даним фактом було проведено розслідування. У медичних документах із Донецької обласної лікарні адміністрація не визначає конкретного звязку між травмою та хворобою його сина. ОСОБА_6 садок не визнає своєї провини у хворобі дитини. Також у відповіді начальника відділу освіти №01-17/19 від 11.01.2011 року зазначено, що завідуючим ДНЗ «Попелюшка»ОСОБА_7 видано наказ №86 від 25.11.2010 року (через 2,5 місяці після нещасного випадку) «про результати службового розслідування», згідно з яким вихователю ОСОБА_8 винесено догану за допущення падіння дитини, а медичній сестрі ОСОБА_11 за те, що не була викликана медична допомога після падіння дитини.

Таким чином, вважає, що діями працівників дитячого закладу «Попелюшка»йому спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Матеріальна шкода складається з витрат на лікування у сумі 3750 грн., що підтверджується квитанціями. На лікування дитини було витрачено набагато більше грошей, проте вони не мають підтверджуючих документів.

Моральна шкода полягає в наступному. Передаючи дитину до виховально-навчального закладу, він вважав, що його син отримає достатній догляд та увагу. 02.07.2010 року він передав виховательці абсолютно здорову дитину, а натомість отримав дитину з важким станом здоровя, який тільки погіршується. Надії на виліковування сина він не має, лікарі не роблять жодних позитивних прогнозів. Надалі дитина навряд чи зможе перебувати у дитячих закладах, оскільки в сина постійно відбуваються напади. Син потребує постійного стороннього догляду, через що дружина не зможе працювати, а це поставить їхню родину у ще більш скрутне матеріальне становище, оскільки лікування дитини багато коштує. В нього немає слів, щоб передати весь жах і біль, котрий він відчуває, дивлячись на дитину. Він розуміє, що його майбутнє тісно повязане з лікарями та лікарнями, і він не зможе жити повноцінним життям. Його синові лише 2,5 роки. У свій маленький вік дитина була змушена пройти ряд таких важких і складних обстежень. Як у подальшому буде розвиватися хвороба і як син буде себе почувати, не відомо. У теперішній час стан дитини дуже важкий. В нього постійно відбуваються напади з втратою свідомості. Ні адміністрацією ДНЗ «Попелюшка», ні відділом освіти не надано жодної допомоги для лікування його дитини. Натомість вони отримали звинувачення його матері у вимаганні грошей. Коли дружина з сином перебували у лікарні, до них приїздила вихователька ОСОБА_8 Вона намагалася надати його дружині гроші у сумі 300 грн., проте та відмовилася і гроші повернула, оскільки затрати на лікування дитини не можна порівняти із сумою у 300 грн. Тоді ОСОБА_8 таємно положила ці гроші під матрац у лікарні, і лише сусідки по палаті повідомили про це його дружину. Цю суму у 300 грн. вони повернули виховательці. Моральну шкоду він оцінює у 50000 грн. Просить суд встановити факт нещасного випадку, що стався 02.07.2010 року о 10 годині з його малолітнім сином ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, у ДНЗ № 2 «Попелюшка»; за фактом нещасного випадку, що стався 02.07.2010 року, зобовязати відповідача ДНЗ № 2 «Попелюшка»видати акт по формі Н-Н; стягнути з відповідачів ДНЗ № 2 «Попелюшка»та відділу освіти Димитровської міської ради на його користь матеріальну шкоду у розмірі 3750 грн.; стягнути з відповідачів ДНЗ № 2 «Попелюшка»та відділу освіти Димитровської міської ради на його користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн.; стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що син вдарився у дитячому садочку 02.07.2010 року виском правої сторони голови об кут столу. Про це їм стало відомо від вихователя ОСОБА_8, вона прийшла до них додому і сама про все розповіла, дома була дружина, його дома не було. Вона сказала, що дитина бігала і вдарилася об кут столу, потім сказала, що його штовхнула дівчинка в спину і він вдарився об кут столу. Його дружина з подругою ОСОБА_14 побігла до садочка. Виявилось, що коли дитина вдарилася об кут столу, медсестра намазала його маззю «Спасатель»та приклала пятачок. Після цього він поїв і вони поклали його спати. Швидку допомогу ніхто не викликав. В цей день у садочку його дружину ОСОБА_15, ОСОБА_16 та заступник завідуючої ОСОБА_17 запевнювали, що нічого страшного не сталося, всі діти падають. Дитина поспала, потім дружина прийшла та забрала дитину із садочка. Праве око в дитини опухло, був синець та гематома. Вони не звертались до лікарні з цього приводу, так як їх запевнили, що нічого страшного не сталося. Приблизно через тиждень вони звернулися до лікаря ОСОБА_18 з приводу родимої плями на щоці дитини, цей лікар допомагала їм прибрати цю родиму пляму, вона лікує холодом. Лікар побачила цей синець у дитини і сказала, що вона може допомогти прибрати цей синець. Вона приладом, що виробляє холод, обробила синець біля ока сина. Це відразу ж допомогло, опухлість спала та око стало відкриватися більше, до цього око майже не відкривалося. Потім ще через тиждень вони знову приїхали до цього лікаря, вона знов обробила око, стало ще краще. Потім ще через місяць синець повністю зник. Синець спочатку був синій, потім жовтий. Першого разу приступ з сином стався 3 вересня 2010 року у садочку. До цього нападу вночі з 2 на 3 вересня 2010 р. дитина погано спала, скаржилася на голову. Він в них ще не розмовляє і тому він не міг сказати, але коли вони питали, що в нього болить, то він показував на голову. 03.09.2010 року дружині подзвонила медсестра та сказала, що у дитини стався напад. Вони прибігли до садочка, там вже була швидка допомога. Їм сказали, що дитина впала та його тіло «було як тряпочка»у нього текла слина. Їх на швидкій допомозі відвезли до Димитровської інфекційної лікарні. Лікар оглянув дитину, нічого не знайшов. Син зівав, він був постійно сонний, зараз вони розуміють, що це після цих нападів. Медсестра ОСОБА_15 сказала їм, що потрібно обстежити дитину. Вони здали аналізи дитини. Після цього нападу дитина проспала 3 години. Потім з дитиною було все добре. Другий напад стався вдома 30.09.2010 року. Син грався та впав у залі на килимі, його почало трясти, почалося слиновиділення, все тривало 5-6 секунд. Після цього син став сонний. Вони відвезли сина до Димитровської ЦМЛ. Їх подивилися у лікарні, але нічого не зясували, дали направлення до Донецька в дитячу обласну лікарню. Вони приїхали до Донецька, там у лікарні був ремонт. Їм запропонували записатися у чергу та приїхати пізніше. Вони поїхали додому. Потім третій напад стався у садочку 03.11.2010 року. Їм подзвонили із садочка та визвали їх, потім відвезли їх до Димитровської ЦМЛ. Там дитину подивились, дали направлення у Донецьку дитячу обласну лікарню. Вони відразу в той же день поїхали до лікарні у Донецьк. Їх поклали до лікарні, зробили низку аналізів, в тому числі томограму головного мозку. Томограма показала, що у нього гематома з правого боку голови, з того боку, де був удар. Їм лікарі сказали, що через той удар можуть бути судороги у сина. Йому виписали багато ліків. Вони пролежали у лікарні 2 тижні. В той день, коли їх виписали, коли вони поїхали додому, у сина стався напад прямо у машині, дуже сильний. Він відвіз сина назад до лікарні, син потрапив до реанімації. Він 2 дні був у реанімації, сина врятували. Потім вони ще 2 тижні пролежали у лікарні. Всього вони пролежали у лікарні біля 1 місяця. З того часу з початку грудня 2010 року до березня 2011 року сильних нападів не було, але син постійно втрачає свідомість на деякий час. За ним з цього часу потрібен постійний контроль, через те, що він любої миті може впасти. 09.03.2011 року сина знову поклали до нейрохірургії лікарні Калініна в Донецьку. Від нападу епілепсії син упав вдома і в нього стався струс головного мозку. Після удару в садочку у сина була гематома з правого боку, а коли він впав вдома у березні 2009 року, то в нього зявилася гематома з лівого боку на голові. Також зазначає, що коли син вдарився у садочку 02.07.2010 року у нього повністю заплило око від скроні. Тоді у лікарню вони не звертались, направлення на лікування холодом їм не давали, запису до медичної картки дитини цей лікар не робила. До першого нападу дитина погано спала, але в лікарню вони не звертались. Дитина за характером гіперактивна.

Представник відповідача ОСОБА_6 навчального закладу № 2 «Попелюшка»ОСОБА_7 позов не визнала, пояснила, що вона є завідуючою дитячим садочком «Попелюшка»з 1990 року, педагогічний стаж 43 роки. Вона знає специфіку праці з дітьми. Те, що дитина впала, це природно, це випадок. ОСОБА_10 ходить до їхнього садочка з 06.10.2010 року. З 01.07.2010 року вона була у відпустці, а 02.07.2010 року дитина впала, вона про це дізналась тільки після того, як у дитини стався перший напад. Перший напад у дитини стався 03.09.2010 року біля 10 годин ранку, дитина обмякла та втратила свідомість. Потім у нього все пройшло. Вони визвали швидку допомогу, батьків. Приїхали батьки та разом з дитиною поїхали до лікарні. Їй відомо, що другий напад був у нього вдома. Третій напад був у садочку у листопаді, у дитини були судороги, вони визивали швидку допомогу, батьків. У листопаді при третьому нападі лікар швидкої допомоги спитав у батька чи були падіння у дитини, батько відповів, що дитина падала у дитячому садочку, з цього все і почалося. Вони провели розслідування після того, як батьки написали заяву 22.11.2010 року. Розслідування встановило, що у присутності вихователя ОСОБА_8 дитина під час гри впала. ОСОБА_12 біг, за ним також бігла дівчинка, ОСОБА_8 сказала йому щоб він не біг, тому що він вже вибігав з килиму, де діти гралися. ОСОБА_12 різко зупинився і на нього наштовхнулася дівчинка, від цього він впав та вдарився лобною частиною над правою бровою об кут столу. Дитині оказали першу допомогу, що передбачається санітарними правилами по дошкільним закладам, при ушибах. ОСОБА_8 приклала холод дитині та визвала медсестру, яка помазала ушиб маззю. Дитина поїла та його поклали спати. У ОСОБА_8 закінчувалась зміна і вона пішла до матері дитині, щоб повідомити про випадок. У них такі правила про все повідомляти батькам, щоб не сталося з дітьми. Прийшла мама, дитина проснулась і вони з дитиною пішли додому. Це було у пятницю 02.07.2010 року. Потім дитину привели до садочка у вівторок і дитина відвідувала садочок. З боку батьків ніяких претензій не було. У серпні 2010 року батьки разом з сином їздили на оздоровлення на море. Вона не визнає їхню провину в тому, що у дитини почалася епілепсія. Це може бути після чого завгодно, вона розмовляла з лікарями. Після 3 листопада 2010 року дитина в садочок не приходила. Вони провели розслідування по заяві та не встановили, що це був нещасний випадок. Їхній дитячий садочок є юридичною особою, підвідомчий. Цей випадок з ОСОБА_10 було зафіксовано медсестрою у медичній картці дитини. Вони провели розслідування за цим випадком догану отримала медсестра ОСОБА_15 за те, що вона не наполягла на тому, щоб мати визвала лікаря, а також вихователь ОСОБА_8 за те, що вона не обмежила місто гри дитини ОСОБА_10 У серпні 2010 року після того, як батьки з ОСОБА_10 їздили до моря, вони надали довідку про те, що дитина здорова.

Представник відповідача ОСОБА_3 освіти Димитровської міської ради ОСОБА_4 позов не визнала, пояснила, що ОСОБА_3 освіти завжди допомагає хворим дітям, вони завжди розуміють батьків дитини. До них звернулася бабуся дитини ОСОБА_13. Вона провела службове розслідування за скаргою та зясувала, що діти бігли, хлопчик зупинився, а дівчинка продовжувала бігти, вони зіштовхнулися з хлопчиком. Дитина впала та вдарилася об кут столу. Медсестра оказала допомогу. Батьки не наполягали на госпиталізації дитини. Дитина у момент падіння вже не бігла, а стояла і при падінні не могла сильно забитися. За медичними документами звязку між захворюванням дитини та його падінням в дитячому садку не встановлено. Батьки спокійно відреагували на все це, 2 рази не звернулись до лікарні, коли дитина втрачала свідомість. Коли завідуюча дитячим садочком їздила у лікарню, цікавилась здоровям дитини, лікарі говорили, що дитина дуже рухлива і навіть без нападів дуже часто падає. Вважає, що це не травма в дитячому садочку, а просто падіння та забій. Медсестра дитячого садка їй сказала, що мати дитини говорила, що в неї у дитинстві також були якісь напади. Після розслідування скарги бабусі дитини вона не встановила провини працівників дитячого садка. Але оскільки бабуся дуже наполягала на тому, що потрібно когось наказати, була оголошена догана вихователю та медсестрі.

Представник відповідача ОСОБА_3 освіти Димитровської міської ради ОСОБА_5 позов не визнала, пояснила, що до них надійшла заява бабусі дитини про встановлення нещасного випадку у дитячому садку з ОСОБА_10 та видачу акта Н-Н. Комісія розслідувала заяву, але не встановила звязку між травмою дитини, яку дитина отримала в липні 2010 року та наступним станом здоровя дитини. Дитина вдарилася у пятницю, а у вівторок наступної неділі він вже був у садочку. Потім дитина разом з батьками був на морі, потім знову приходив у садочок і тільки через місяць стався перший напад.

Третя особа ОСОБА_8 пояснила, що вона 02.07.2010 року працювала на підміні у молодшій ясельній групі дитячого садочка «Попелюшка» вихователем. Діти грали на килиму. Заплакала одна дівчинка і вона її взяла на руки, заспокоїла. ОСОБА_1 в цей час побіг, вона йому зробила зауваження, щоб він повернувся на килим. За ним побігла інша дівчинка. ОСОБА_12 зупинився біля обіднього столу та повернувся. А дівчинка Тіна продовжувала бігти та наштовхнулася на ОСОБА_10. Він почав падати, при цьому чиркнув областю надбрівної дуги об кут столу. В цей час вона його підхватила, на підлогу він впасти не встиг. Вона покликала медсестру, яка оказала допомогу приклала холод, чимось намазала. Дитина плакала. У нього набрякло під оком, синців відразу не було. Дитина заспокоїлася, потім він пообідав та вони його поклали спати. Набряклість почала проявлятися над оком в верхній частині ока. Медсестра їй сказала повідомити батькам. Вона працювала до обіду, у неї закінчилася зміна і вона пішла повідомила матір дитини про те що сталося, пояснила їй все. Потім вона передзвонила до садочка, щоб дізнатися про стан дитини. Їй сказали, що мама забрала дитину та вони пішли додому. Наступного дня вона пішла у відпустку. Через тиждень вона дзвонила до садочка дізнатися як дитина, їй повідомили, що все добре, дитина відвідує садочок. З її спостережень може сказати, що дитина постійно спотикалася на праву ніжку. Також їй відомо, що у вересні 2010 року до цієї дитини викликали швидку допомогу через те, що у цієї дитини був напад. Потім медсестра сказала, що коли приїжджав лікар та зясовував у матері дитини про те, чи не було у них в роду у кого-то захворювань, то мати дитини казала лікарю, що у неї в дитинстві були напади. Потім у листопаді 2010 року, наскільки вона знає, у дитини знову був напад, але вже з проявами судом. У листопаді чи грудні 2010 року вона провідувала цю дитину у ОСОБА_6 лікарні в м. Донецьк, бо вона також мати, бабуся і також хвилюється за цю дитину. До дитини її не пустили, вона поклала 300 грн. під дитячу одежу на ліжку. Потім бабуся дитини приходила до дитячого садочка, казала, що на родинній раді вони вирішили, що вони повинні заплатити 50000 грн. як компенсацію за травму дитини. Також зазначає, що коли хлопчик падав, він стояв на відстані 20-30 см від столу, дівчинка штовхнула хлопчика в спину, хлопчик при падінні зачепив стіл головою по касательній. Догану їй за цей випадок винесли у листопаді 2010 року, за що, вона не знає.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона є санітаркою дитячого садочка «Попелюшка». На початку липня 2010 року ОСОБА_10 знаходився в її групі, в якій вона працює санітаркою. Він впав. Вона не бачила як, вона в цей час виносила сміття. Потім вона зайшла та почула як плакала дитина та крик вихователя ОСОБА_8: «ОСОБА_19 допоможіть в мене впала дитина!». Вони побігли до групи. Дитина ОСОБА_10 плакав і в нього над бровою зявилася шишка розміром з перепелине яйце. Вона та медсестра умили дитину, приклали мокрий холодний рушник, намазали «Спасателем». Вони зателефонували матері дитини, мама не відповіла. У ОСОБА_8 закінчувалася зміна і вони вирішили, що вона піде до батьків. Дитина поїла і вони поклали його спати. ОСОБА_20 пішла до батьків і повідомила матері. Мама прибігла, дочекалася коли дитина прокинеться, забрала дитину та пішла додому. Це було у пятницю. В понеділок дитина до садочка не прийшла, прийшла у вівторок. Потім дитина приходила до садочка. У вересні 2010 року у дитини почалися напади. Перший був у неї на очах дитина гралася, потім ліг на килимок та втратив свідомість. Вони його вмили, йому стало краще, вони вирішили, що це було від спеки. Приблизно через 2 тижні стався повторний напад - хлопчик втратив свідомість на достатньо довгий час, гадає хвилин на пять чи більше. Вони викликали швидку допомогу. Приїхали лікарі, вона при цьому присутня не була. У групі були маленькі дитячі столи та один великий стіл вихователя. Столи стояли на відстані приблизно 2,5 метри від гральної зони (килиму). У групі на той час було 6 дітей, одну дитину вже забрали. Після цього випадку з ОСОБА_10 у липні до першого нападу у вересні вона не помічала ніяких змін в його поведінці, а після першого нападу помітила, що він став більш повільним, сонливим.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що вона є вихователем дитячого садочка «Попелюшка». В той день, коли хлопчик впав, о 12 годині 02.07.2010 року вона зранку була у садочку, вона була з іншими дітьми. О 1-й годині дня вона повинна була прийняти зміну в тій групі, де був ОСОБА_10. О 12-й годині до неї підійшла ОСОБА_8 та попросила посидіти з її дітьми, тому що у неї дуже сильно вдарився хлопчик та їй потрібно піти додому до його матері. Вона прийшла в цю групу, там була няня ОСОБА_16 та завгосп ОСОБА_22 Вона сиділа до приходу мами ОСОБА_10. Коли вона прийшла, то хлопчик спав. Прийшла мама, їй розповідали, що її син сильно вдарився, але нічого страшного в цьому немає. Сказали, що надали необхідну допомогу, у лікарню звертатися не потрібно. Мати дочекалась поки дитина прокинеться і забрала дитину та вони пішли. Вона бачила, що у дитини гематома досить велика та надріз, подряпина в області правої скроні. ОСОБА_20 їй сказала, що дитина вдарилася об стіл, а потім, коли вона прийшла у групу, ОСОБА_16 їй сказала, що дитина вдарилася об великий стіл. Від робітників дитячого садочку їй стало відомо, що в подальшому у дитини були напади. Ще у дитини був невеликий синець на підборідді. Як їй сказала вихователь, він вдарився об лавку, це було ще до того, як він вдарився об стіл. Коли вона прийшла до групи, там було чотири дитини. Великий стіл знаходився від гральної зони (килима) на відстані приблизно 3 метри. Маленькі столи висотою 45 см, а великий стіл висотою 75 см. Це було в пятницю, дитина знову прийшла до садочка у вівторок. У дитини вже не було набряку, а синець ще був. Синець не сходив з обличчя довго. Маму до дитини пустили подивитись на дитину, але відразу не віддали забрати дитину, поки він спав.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що коли вона пішла платити за квартиру 02.07.2010 року, то зайшла до ОСОБА_22 - матері ОСОБА_10 у гості, оскільки вони дружать. Вони почули стук у двері, зайшла вихователь з садочку та розповіла, що дитина впала та вдарилася об кут столу скронею та в нього невелика подряпина. Вони разом пішли до садочку. Коли вони прийшли до садочка, вибігла медсестра, вихователь, розповіли, що дитина впала та вдарилася. Наталія пішла подивилася на дитину. Її заспокоювали, сказали, що не потрібно дитину тривожити, потім коли проснеться заберете. Вони всі пішли, потім мати повернулася та забрала дитину. Наступного дня вона бачила дитину, у нього був синець біля брови. Вона дружить з ОСОБА_22 приблизно 3 роки. До цього випадку дитина була здорова. Коли вони прийшли, працівники садочка розповідали, що дитина впала та вдарилася об кут столу.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона працює медичною сестрою дитячого садочка «Попелюшка». 02.07.2010 року вона знаходилася у своєму кабінеті, він розташований поряд з групою, де знаходяться діти. На початку 11-ї години вибігла вихователь ОСОБА_8 та закричала: «В мене впала дитина». Вона пішла до групи, вихователь тримала дитину ОСОБА_10 на руках, він плакав, вихователь вже приклала йому вологу серветку. Вона зняла серветку, побачила на брові папулу лимонного кольору діаметром до 1 см. Вона була над правим оком, крові не було. Вони потримали холод, дитина заспокоїлася. Посадили дитину кушати, він поїв і вони вклали його спати, він заснув. ОСОБА_8 пішла повідомити матір дитини. Потім через 30 хвилин прийшла мати, яка зайшла до неї у кабінет, вона її завела до групи, та подивилася на дитину. Вона сказала матері, що нічого страшного немає, але якщо у дитини будуть будь-які зміни чи прояви, то тоді необхідно звернутися до лікаря. У понеділок дитини не було в садочку. У вівторок мати привела дитину, в нього вже майже нічого не було, тільки під правим оком жовта смужка сліди від синця. Після цього 2 місяці дитина ходила до садочка. З боку батьків ніяких нарікань не було. У серпні дитина їздила на оздоровлення, кудись на море. Дитина прийшла до садочка з довідкою, що він здоровий. У дитини на обличчі були сліди ссадини. 02.09.2010 року, приблизно через 2-3 дні після виходу до садочка, у дитини стався напад губи стали сині, він обмяк, почав падати. Вона викликала швидку допомогу, батьків. Прийшла мати, приїхала швидка. Мама просила не відправляти їх на швидкій допомозі, казала, що у них є автомобіль і якщо потрібно вона сама відвезе дитину у лікарню. Мати дитини розмовляла з лікарями, при цьому вона сказала, що у неї у дитинстві були такі напади. З швидкої допомоги дитину відвезли до Димитровської інфекційної лікарні. 06.09.2010 року дитина прийшла до садочка з довідкою, де було вказано, що дитина здорова. Вона радила матері дитини звернутися до лікарні, обстежити дитину. Та їй відповіла, що їй порадили звернутися до жінки, яка може їй допомогти. 03.11.2010 року у дитини стався повний напад епілепсії. Вони викликали швидку допомогу, батьків. Поки приїхала швидка вона привела дитину до тями. Дитину забрала швидка допомога, хоча мати просила не віддавати дитину швидкій допомозі. Наступного дня вона ходила до дитячої консультації і їй сказали, що мати не бажала, щоб дитину відправляли до Донецька. Вона бачила медичну картку дитини і в ній вказано, що пологи були з ускладненнями. Вона застосувала при ушибі у ОСОБА_10 холод, а також змазала маззю Троксевазін. У них є інструкція що робити при травмах у дітей, що робити при ушибах інструкції немає. Травма це перелом, вивіх, те, що супроводжується втратою крові. Є журнал травматизму у дитячому садочку, там записаний і ОСОБА_10 через ушиб, що стався 02.07.2010 року. Там усього вказано 3-є дітей. Є також журнал обліку тих дітей, яких вони направили до лікаря, але він не офіційний. Є також картка дитини ОСОБА_10, де вказано про ушиб 02.07.2010 року. У журналі вказано, що 02.07.2010 року ОСОБА_10 отримав ушиб та яку допомогу він отримав. Вона сама прийняла рішення яку допомогу оказувати ОСОБА_10 і сама оказала. Їй вихователь казала, що дитина вдарилася об дитячий стіл.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заявила клопотання про призначення по справі судово-медичної експертизи, перед якою просить поставити експерту питання:

Чи страждає малолітній ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, на якесь захворювання?

Якщо так, чи є це захворювання хронічним?

Чи повязане захворювання малолітнього ОСОБА_10 з травмою, отриманою ним 02.07.2010 року у дитячому садку?

Позивач підтримав заявлене клопотання.

Представники відповідачів, представник третьої особи не заперечували проти заявленого клопотання. Представник відповідача ОСОБА_5 та представник третьої особи ОСОБА_9 просили також поставити експертам питання:

Яким захворюванням хворіє ОСОБА_10?

Яку кількість часу він хворіє та час початку хвороби?

Яка причина цього захворювання?

Чи могло це захворювання виникнути від обставин, вказаних сторонами по справі, а саме позивачем, представниками відповідачів?

Чи могло це захворювання виникнути від несвоєчасної медичної допомоги за обставинами, вказаними сторонами по справі?

Чи могло це захворювання бути спадковою хворобою?

Враховуючи, що для вирішення питання по суті необхідні спеціальні знання в галузі медицини, керуючись ст.ст.143, 144, 168, 202 ч.1 п.5, 209, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Призначити по справі комісійну судово-медичну експертизу, провадження якої доручити Донецькому обласному бюро судово-медичних експертиз. На вирішення комісійної судово-медичної експертизи поставити наступні питання:

1. Чи страждає малолітній ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, на якесь захворювання? Якщо так, чи є це захворювання хронічним?

2. Чи повязане захворювання малолітнього ОСОБА_10 з травмою, отриманою ним 02.07.2010 року у ОСОБА_6 навчальному закладу № 2 «Попелюшка»?

3. Яку кількість часу хворіє ОСОБА_10 та коли час початку хвороби?

4. Яка причина захворювання ОСОБА_10 і чи могло це захворювання бути спадковою хворобою?

5. Чи могло захворювання ОСОБА_10 виникнути від обставин, вказаних сторонами по справі, а саме позивачем, представниками відповідачів?

6. Чи могло це захворювання виникнути від несвоєчасної чи некваліфікованої медичної допомоги за обставинами, вказаними сторонами по справі, а саме позивачем, представниками відповідачів?

Для проведення експертизи направити копію цієї ухвали, матеріали цивільної справи, медичну картку ОСОБА_10, медичну картку ОСОБА_10 з дитячого садка, рентгенівські знімки в кількості 3 шт., компютерний диск обстеження ОСОБА_10

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

Витрати з проведення експертизи покласти на позивача.

Провадження по справі зупинити у зв'язку з призначенням експертизи на час проведення експертизи.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької через Димитровський міський суд Донецької області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя