У Х В А Л А

Іменем України.

12 липня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Голуб С.А.,

при секретарі: Григорєвій Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району, третя особа: ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно і визнання недійсними правочинів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2008 року ОСОБА_3 звернувся в суд із вказаним позовом і просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті свого батька ОСОБА_6, визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно: житловий будинок із господарськими спорудами, що знаходиться в с.Гатне по вул..Київська, 78 Києво-Святошинського району Київської області, визнати недійсними: договір купівлі-продажу спадкового житлового будинку, укладений 21 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і договір дарування спадкового житлового будинку, укладений 13 грудня 2006 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_2

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 9 січня 1992року помер його батько ОСОБА_6. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок із господарськими спорудами, що знаходиться в с.Гатне по вул..Київська, 78 Києво-Святошинського району Київської області. Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 і ОСОБА_3. Позивач доказував, що прийняв спадщину, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном: проживав у спадковому будинку, у дворі побудував новий будинок, підтримував належний стан батьківського будинку, обробляв земельну ділянку, а інші спадкоємці дій, які-б свідчили про прийняття ними спадщини, не вчинили. Визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку і договору дарування мотивував тим, що ОСОБА_1 набув права власності на будинок на підставі судового рішення, яке в установленому законом порядку було скасоване і оспорювані договори є фіктивними, оскільки вчинені без наміру створення правових наслідків.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2009 року позов задоволено. Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті 9 січня 1992 року батька ОСОБА_6 житлового будинку під номером сімдесят вісім по вулиці Київська в селі Гатне Києво-Святошинського району Київської області.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами під номером сімдесят вісім по вулиці Київська в селі Гатне Києво-Святошинського району Київської області.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 21 жовтня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами під номером сімдесят вісім по вулиці Київська в селі Гатне Києво-Святошинського району Київської області.

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку від 13 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами під номером сімдесят вісім по вулиці Київська в селі Гатне Києво-Святошинського району Київської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять рішення суд скасувати, ухвалити нове рішення, яким встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування і порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суду приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив із того, що позивачем доведено, що після смерті спадкодавця він фактично вступив в управління і володіння спадковим майном; оспорювані договори купівлі-продажу та дарування спадкового будинку підлягають визнанню недійсними, оскільки при їх укладенні сторони не мали на меті настання реальних наслідків, що ними обумовлені.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони належним чином обґрунтовані та відповідають вимогам закону.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на праві власності належав житловий будинок, розташований в с.Гатне по вул..Київська, 78 Києво-Святошинського району Київської області.

9 січня 1992 року ОСОБА_6 помер і відкрилась спадщина на належне йому майно.

Спадкоємцями майна за законом на час відкриття спадщини були діти спадкодавця: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 і ОСОБА_3.

Із заявою про прийняття спадщини в Першу Київську обласну державну нотаріальну контору звернувся 23.01.1993 року ОСОБА_7, вказавши в заяві, що крім нього спадкоємцем є ОСОБА_8, проте свідоцтво про право на спадщину не отримав, оскільки помер 30.11.1993 року, а 11.02.1994 року помер ОСОБА_8. (а.с. 141-150 справи №2-1990/07).

Спадкові справи після смерті ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не заводились.

На протязі шести місяців після смерті спадкодавця ОСОБА_3, який на одній земельній ділянці поряд із батьківським будинком побудував інший будинок за №80, доглядав за спадковим будинком, користувався спільним колодязем, сараєм і погребом, обробляв земельну ділянку.

Позивач за своїм кошти поховав свого батька, володіє ощадною книжкою на ім.»я спадкодавця.

Оскільки вказані дії були вчинені ОСОБА_1 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, підтверджується належними доказами, то суд, з врахуванням вимог ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), прийшов до законного і обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті 9 січня 1992 року батька ОСОБА_6.

Відповідно до ст..203 ЦК України

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ст..215 ЦК України

1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

2. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду від 2 червня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с.Гатне Києво-Святошинського району про визнання права власності, яке було скасоване апеляційним судом Київської області 20 березня 2007 року, за ОСОБА_1 було визнано право власності на житловий будинок №78 по вул.Київській в с.Гатне (а.с. 35-36, 70- 72 справи № 2-1990/07).

21 жовтня 2006 року між ОСОБА_1, від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_9, та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу будинку №78 по вул..Київській в с.Гатне, а 13 грудня 2006 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 дочкою ОСОБА_1 було укладено договір дарування вказаного житлового будинку.

Згідно із ст..331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.

Врахувавши пояснення ОСОБА_9 (а.с. 52 справи№2-1990/07), обставини справи, суд обґрунтовано виходив із того, що укладаючи оспорювані договори купівлі-продажу і дарування сторони не мали на меті настання реальних наслідків, що ними обумовлені, тобто є фіктивними.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6 при апеляційному розгляді не встановлено.

Позов ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно не був предметом судового розгляду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 21 грудня 2007 року позов ОСОБА_1 до територіальної громади с.Гатне про визнання права власності і продовження додаткового строку для прийняття спадщини залишено без розгляду. (а.с. 211 справи №2-1990/07).

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом довідки Гатненської сільської ради від 11 лютого 2006 року, яка підтверджує, що лише ОСОБА_1 проживає у спадковому будинку не заслуговують на увагу, так як вказаний письмовий доказ не спростовує позовні вимоги.

Довідка Гатненської сільської ради видана 11.02.2006 року і в ній зазначено, що на час її видачі і будинку зареєстрований ОСОБА_1 (а.с. 8 справи №2-1990/07), а спадщина відкрилась 9 січня 1992 року.

Інші доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування і порушення норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими і не спростовують висновків суду, оскільки не призвели до порушення основних принципів цивільного процесуального законодавства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі і не вплинули на суть ухваленого рішення.

Керуючись ст.ст.308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді