Справа № 2-21/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2011 Крюківський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Степури А.А., при секретарі Кобзар А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відвід судді по справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 і інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа КП Кременчуцьке МБТІ про поділ майна,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука перебуває цивільна справа за позовом представника позивача ОСОБА_2 і інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа КП Кременчуцьке МБТІпро поділ майна.

До початку розгляду справи по суті представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подана заява про відвід головуючого судді по справі на обґрунтування якої останній вказав, що головуючим по справі при здійсненні правосуддя вчинив істотні порушення норм процесуального право і діє виключно в інтересах співвідповідача ОСОБА_5, що вказує на його заінтересованість, та є підставою його відводу в порядку ст..20 ч.1 п.4 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заяву про відвід судді підтримав та просив її задовольнити з підстав викладених в заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_5 вважають, що підстав для задоволення заяви про відвід судді не вбачається, оскільки викладені в заяві обставини не відповідають дійсності та не можуть бути підставами для відводу, а дана заява є намаганням затягнути розгляд справи.

Третя особа КП Кременчуцьке МБТІв судове засідання представника не направив, надав заяву, в якій прохав суд розглянути справу без участі його представника.

Заслухавши сторони по справі суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу, якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або є інші обставини, які викликають сумніві в об'єктивності та неупередженості судді.

Будь-яких обставин про зацікавленість судді у вирішенні даної справи заявником не надано, жодного доказу на підтвердження заяви до суду не надійшло.

Так, на думку заявника суддею порушено норми процесуального та матеріального права, а саме:

Суддя без будь-яких підстав, без повідомлення та участі сторін в позасудовому порядку ухвалою від 18.04.2011 року скасував арешт на майно за заявою ОСОБА_4 і в ухвалі завідомо зазначив невідповідний висновок про те, що сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Насправді про час та місце розгляду справи його повідомлено не було.

У відповідності до ч.3, ч.4, ч.5 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п*яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомлення осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи положення ст..154 ЦПК України, суддею не допущено жодних процесуальних порушень щодо підстав для розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову, якими стала заява ОСОБА_4, так і порядку розгляду справи. Так, питання про повідомлення сторін у справі розглядається під час судового засідання, коли у підготовчій частині секретар судового засідання доповідає про направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи і це вказується в ухвалі суду як належне повідомлення сторін. Враховуючи, що на час розгляду заяви у Крюківському районному суді м.Кременчука поштові повідомлення направлялись простою кореспонденцією та враховуючи незначний строк для розгляду заяви після її надходження до суду 2 дні., потові повідомлення могли і не надійти сторонам у справі. Однак, законодавством однозначно встановлено строк розгляду заяви та зазначено, що неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Доводи представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 що розгляд заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову здійснений без повідомлення осіб, які приймали участь у справі ніяким чином ним не підтверджені. Факт неповідомлення судом осіб, які беруть участь у справі, про розгляд заяви ОСОБА_4, інші учасники процесу представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_5, в даному судовому засіданні не підтвердили, навпаки заявили, що не погоджуються з доводами ОСОБА_2

Крім того, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначив, що в ухвалі суду від 18.04.2011 року вказаний завідомо невідповідний висновок про те, що Ѕ частка 21/25 частин нежитлового приміщення, яка належить ОСОБА_7, не є предметом позову.

Однак, вказана невідповідність є опискою суду, оскільки при розгляді заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову та винесення відповідної ухвали від 19.08.2009 року, відповідачем у справі було зазначено тільки ОСОБА_3 і питання про залучення у справі в якості відповідача ОСОБА_4 вирішувалося значно пізніше 20.10.2009 року, а сама справа по суті не розглядалася, оскільки за заявою ОСОБА_2 провадження в цей же день зупинено у зв*язку з розглядом іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частини нежитлового приміщення, зі змінами про переведення на співвласника прав та обов*язків покупця у праві спільної часткової власності.

Вказана описка ніяким чином не впливає на рішення суду, з наступних причин:

У відповідності до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову не є обов*язковим, а застосовується тільки у випадку якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому саме бажання сторін у справі застосування заходів забезпечення позову не є підставою для забезпечення, а вирішується судом, з урахуванням можливості чи неможливості виконання в подальшому рішення суду. Контроль за виконанням яких, у відповідності до Розділу 7 ЦПК України, саме і покладається на суд, який постановив відповідне рішення.

Судом, ухвалою від 19.08.2009 року було задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, в тому числі і на 21/25 частину нежитлового приміщення в будинку №82 по вул.Набережна лейтенанта Дніпрова в м.Кременчуці. При цьому відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з*явився, як і відповідач ОСОБА_3 і питання про забезпечення позову було розглянуто без їх участі, з врахуванням наявної на розгляді Крюківським районним судом м.Кременчука цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частини нежитлового приміщення в будинку №82 по вул.Набережна лейтенанта Дніпрова в м.Кременчуці, зі змінами про переведення на співвласника прав та обов*язків покупця у праві спільної часткової власності, і накладено на нього арешт.

В подальшому належність нежитлового приміщення в будинку №82 по вул.Набережна лейтенанта Дніпрова в м.Кременчуці у вказаній справі визначена і рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області від 04.11.2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про переведення на співвласника прав та обов*язків покупця у праві спільної часткової власності - відмовлено.

За таких обставин спірне нежитлове приміщення залишилось у власності ОСОБА_4, згідно договору купівлі-продажу від 17.03.2009 року.

Після винесення рішення Апеляційним судом Полтавської області від 04.11.2001 року, ОСОБА_4 14.04.2011 року звернувся до суду з заявою про часткове скасування заходів забезпечення позову, а саме зняття арешту на 21/25 частини нежитлового приміщення в будинку №82 по вул.Набережна лейтенанта Дніпрова в м.Кременчуці.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_4, ухвалою суду від 18.04.2011 року знято арешт на вказане нежитлове приміщення.

При цьому, суд виходив з того, що у справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 і інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа КП Кременчуцьке МБТІпро поділ майна, розглядається питання про виділ кожному із співвласників вказаного нежитлового приміщення частини майна, відповідно до його частки у спільному майні. Враховуючи предмет позову, питання про забезпечення позову чи його незабезпечення ніяким чином не вплине на поділ майна, оскільки кожен із співвласників бажає такого виділення і зміна одного із співвласників, при продажу своєї частини, ніяким чином не вплине на результати розгляду справи, а тим більше на виконання рішення суду.

Також, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 вказує, що, незважаючи на те, що ухвала про скасування заходів забезпечення позову не набрала законної сили, наступного дня 19.04.2011 року, суддя видав копію ухвали про скасування арешту, зробивши відмітку про те, що ухвала набрала законної сили 24.04.2011 року.

Однак, заявник ОСОБА_2 ніяким чином не підтвердив, що вказані дії було зроблені головуючим у справі. Натомість, слід зазначити, що видача рішень суду сторонам, позначення відміток про вступ рішення (ухвали) в силу не відноситься до компетенції судді, а здійснюється канцелярією суду та секретарями у цивільних справах.

Також, заявник вказує, що разом з ухвалою до Другої державної нотаріальної контори м.Кременчука суддя направив заяву про реєстрацію вилучення обтяження об*єкта нерухомого майна, незважаючи на те, що ухвала не набрала законної сили. Друга державна нотаріальна контори м.Кременчука згідно заяви судді 19.04.2011 року внесла запис до Єдиного реєстру обтяжень про вилучення запису про арешт. Внаслідок зазначених дій спірне майно вилучене з реєстру обтяжень, а як наслідок можливо продане. Заявник вважає, що вчиняючи вказані дії, на його думку неправомірні, суддя ухвалу про скасування забезпечення позову не направив особам, які приймають участь у справі, чим унеможливив її оскарження у строки передбачені ЦПК.

Однак, як зазначено вище вказані доводи щодо незаконності дій головуючого у справі є надуманими з тих же підстав, що направлення ухвали до нотаріальної контори, направлення ухвали про скасування забезпечення позову, які приймають участь у справі не входить до компетенції судді, і здійснюється канцелярією суду та секретарями у цивільних справах.

Щодо твердження заявники про внесення Другою державною нотаріальною конторою м.Кременчука запису до Єдиного реєстру обтяжень про вилучення запису про арешт, саме згідно заяви судді датованої 19.04.2011 року, а не після вступу в силу ухвали суду 24.04.2011 року, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України: Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України… Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Цивільно-процесуальним законодавством України, яким керується суддя при винесенні судових рішень, не передбачений додаток до винесеного судом рішення у вигляді заяви про внесення запису до Єдиного реєстру обтяжень про вилучення запису про арешт.

Крім того, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 29.07.2004 року N 73/5 Про затвердження Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заявта самої Інструкції: Реєстрація обтяжень рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна здійснюється відповідно до Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень від 18.11.2003 року та постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 N 830 Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

П.п. 1.1. Інструкції передбачено, що заява це документ, який подає обтяжувач або уповноважена особа реєстратору…

А відповідно до статті 2 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень від 18.11.2003 року: Для цілей цього Закону наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

уповноважений орган - орган державної влади або його посадова особа, який відповідно до закону наділений повноваженнями обтяжувати рухоме майно, що належить юридичній чи фізичній особі;

обтяжувач - уповноважений орган при публічному обтяженні; кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов'язанням; власник рухомого майна, що знаходиться у володінні боржника; будь-яка інша особа, на користь якої встановлюється договірне обтяження; особа, яка здійснює управління рухомим майном в інтересах кредитора.

Суддя або суд не відноситься до вказаної категорії осіб, тобто не є ні уповноваженою особою, ні обтяжувачем.

Відповідно до п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004 року №830 Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна Державна реєстрація обтяжень рухомого майна: Відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи або рішення суду.

Таким чином, саме рішення суду є підставою для внесення відомостей про обтяження рухомого майна до Реєстру, а не окрема заява додається судом до відповідного рішення, саме на неодноразові клопотання державних нотаріальних контор, оскільки відповідно до положень внутрішнього діловодства нотаріальних контор така заява для них є обов*язковою для внесення відомостей до Реєстру.

Таким чином, саме ухвала суду від 18.04.2011 року про часткове скасування заходів забезпечення позову є документом на підставі якого нотаріальні контори повинні вносити зміни до Реєстру, і відповідності до ст. 14 ЦПК України, саме після набрання рішенням (ухвалою) законної сили, тобто після 24.04.2011 року, про що і зазначено було секретарем суду при направленні ухвали до Другої державної нотаріальної контори м.Кременчука.

За таких обставин, судом не встановлено порушень порядку виконання судового рішення саме головуючим у справі, оскільки вказані порушення допущені працівниками нотаріальної контори, в результаті вільного трактування рішення суду та недодержання строків вступу в законну силу рішення суду.

Доводи заявника ОСОБА_2 про те, що суддя своїми діями унеможливив оскарження рішення суду, також є надуманими, оскільки у відповідності до ч.2 ст.294 ЦПК України встановлено, що у разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п*яти днів з дня отримання копії ухвали.

Так, заявник ОСОБА_2, отримавши копію ухвали суду від 18.04.2011 року, подав заяву про її апеляційне оскарження, яка прийнята до розгляду Апеляційним судом Полтавської області і в даний час розглядається по суті.

При цьому, слід зазначити, що ухвала суду від 18.04.2011 року про часткове скасування заходів забезпечення позову на даний час ніким не скасована і дії головуючого судді не визнані незаконними чи упередженими.

Таким чином, суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відвід судді по справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 і інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа КП Кременчуцьке МБТІпро поділ майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.20-25 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відвід судді по справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 і інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа КП Кременчуцьке МБТІпро поділ майна залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: