Справа №2-2916/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2011 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Турченка О.В., при секретарі Лапоног Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя та на частку майна у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, у якому зазначив, що 22.04.2009 року померла його дружина ОСОБА_9, з якою він перебував у шлюбі з 22.03.1990 р. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 12/100 будинку №5 по вул. Семенішина у м. Маріуполі, який вони придбали під час шлюбу 23.07.2001 р. Крім нього спадкоємцями першої черги за законом є мати померлої ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 Усі вони спадщину прийняли, але зараз виник спір щодо її поділу. Тому просить визнати за ним право власності на частку у спільній сумісній власності подружжя та на частку майна у порядку спадкування загалом на 8/100.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що вони з дружиною разом працювали та придбали у тещі частку будинку за 740 доларів США. Зараз у спірному будинку він не мешкає, оскільки з донькою склалися неприязні стосунки.

Представник позивача ОСОБА_10 також підтримала позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала частково та пояснила, що фактично вона бажала подарувати будинок своєї доньці ОСОБА_9, але її чоловік ОСОБА_1 був проти цього та наполягав на оформленні договору купівлі-продажу, хоча гроші за будинок вона не отримувала. Вона підписувала у нотаріуса договір, але не всі умови її влаштовували. Після смерті доньки вона також зробила ремонт у будинку. Згодна, щоб будингок був поділений порівну між спадкоємцями, тобто по 4/100 частки кожному.

Представник відповідачки ОСОБА_11 також визнала позов частково.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у судове засідання не зявилися, надали суду письмові заяви із проханням розглянути справу у їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову.

Відповідачка ОСОБА_8 у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

22.03.1990 р. ОСОБА_12 уклав шлюб з ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (актовий запис №894).

Згідно із договором купівлі-продажу від 23.07.2001 р., посвідченому приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_13А за реєстровим №2627, ОСОБА_9 придбала у ОСОБА_2 за 2821 грн. 12/100 часток будинку №5 по вул. Семенішина у м. Маріуполі.

Статтями 22 та 28 КпШС України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Твердження відповідачки ОСОБА_2 про те, що спірна частка будинку була особистою власністю її померлої доньки, оскільки вона фактично подарувала її, а не продала, суд до уваги не приймає, оскільки це спростовується нотаріально посвідченим договором, який не визнаний недійсним на теперішній час і, окрім того, згідно із п.9 даного договору він не носить характеру мнимої та удаваної угоди.

При цьому документи, надані відповідачкою ОСОБА_2, щодо зробленого ремонту у спірному будинку та придбаних речей не стосуються даного спору взагалі.

У звязку з цим за позивачем ОСОБА_12 може бути визнано право власності на 6/100 часток у спільній сумісній власності подружжя, тобто будинку (12/100 : 2 = 6/100).

22.04.2009 р. ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (актовий запис №900).

Згідно із ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Тому у даному випадку підлягає спадкуванню 6/100 часток спірного будинку.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Ті обставини, що ОСОБА_2 є матірю померлої, а ОСОБА_3 донькою, визнані сторонами, тому на підставі ст.61 ЦПК України не підлягають додатковому доказуванню.

Отже, спадкоємцями за законом щодо майна померлої ОСОБА_9 є ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 2/100 частки кожний (6/100 : 3 = 2/100).

13.07.2009 р. та 21.09.2009 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно звернулися до Першої маріупольської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Довідкою адресного бюро м. Маріуполя від 13.07.2009 р. підтверджується факт проживання ОСОБА_9 до смерті по вул. Семенішина, 5 у м. Маріуполі.

З ксерокопії паспорту ОСОБА_3 вбачається, що вона зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 з 18.07.2006 р.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї..

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 реалізували своє право на прийняття спадщини по 2/100 частки спірного будинку кожний.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 28 КпШС України, ст.ст.1226, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.8, 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя та на частку майна у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 6/100 часток у спільній сумісній власності подружжя та на 2/100 частки у порядку спадкування за законом, а всього на 8/100 часток будинку №5 по вул. Семенішина у м. Маріуполі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Турченко