Лисичанський міський суд Луганської області
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2011 року

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

Головуючого судді: Стахової Н.В.

при секретарі судового засідання: Ісауловій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 27.01.2010 року помер її батько ОСОБА_3 після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді частки квартири АДРЕСА_1. Вона своєчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору міни, посвідченого Лисичанською держнадконторою 25.12.1995 року, реєстр № 2-5206. Оскільки у договорі міни розмір часток власників не зазначений, тому у витягу ЛКП "БТІ" було вказано, що квартира перебуває у спільній сумісній власності. Як вбачається з договору міни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 провели міну будинку на квартиру без доплати, при цьому житловий будинок належав ОСОБА_4 у розмірі 3/4 часток, а ОСОБА_3 1/4 частка. При укладенні договору міни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не визначили частки у праві спільної сумісної власності, тобто прийняли квартиру у спільну сумісну власність, бо при житті частки не виділялися. Посилаючись на те, що частки у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників, законом або рішенням суду, вважає, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після своєї матері у вигляді 1/4 квартири, тому вона є спадкоємицею після померлого на спадщину у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_2. Просить суд виділити частки у спільній сумісній власності, виділивши ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на 3/4 частку квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування після ОСОБА_3, померлого 27 січня 2010 року.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтримали пред'явлений позов, просили його задовольнити. В своїх поясненнях посилалися на обставини, викладені у позовній заяві, в обґрунтування яких надано суду відповідні докази.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала.

Судом досліджені наступні письмові докази:

копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4, копія свідоцтва про народження ОСОБА_7, копія свідоцтва про укладення шлюбу, копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно копія договору міни, копія технічного паспорту, копія паспорту та ідентифікаційного коду позивача, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, витяг зі спадкового реєстру.

Судом встановлені наступні докази та відповідні ним правовідносини:

27.01.2010 року помер ОСОБА_3, 22.01.2006 року - ОСОБА_4 після смерті яких відкрилася спадщина у вигляді часток квартири АДРЕСА_1, що належить померлим на підставі договору міни від 25 грудня 1995 року.

З довідки Кіровської державної нотаріальної контори від 21.02.2011 року встановлено, що після смерті ОСОБА_4, померлої 22.01.2006 року звернувся син померлої ОСОБА_3. 23.06.2006 року була заведена спадкова справа № 222. Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 Кіровською державною нотаріальною конторою не видавалося.

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.10.2010 року встановлено, що після смерті ОСОБА_3, померлого 27.01.2010 року із заявою про прийняття спадщини звернулась його донька ОСОБА_1, (а.с.14).

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Оскільки договором міни від 25.12.1995 року, укладеним між ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з одного боку та ОСОБА_4, ОСОБА_3 не визначені частки у праві спільної сумісної власності, вони вважаються рівними.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

З свідоцтва про народження ОСОБА_11 вбачається, що її батьками є ОСОБА_3, ОСОБА_3 ніна Олексіївна, (а.с.7).

З свідоцтва про одруження встановлено, що 25.10.2003 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, змінивши прізвище на ОСОБА_6.

Отже у судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_4 є її донька Шейко. О.М. та син - ОСОБА_3, тому з урахуванням рівності часток у праві спільної сумісної власності та рівності часток у спадщині, ОСОБА_1 належить 3/4 часток квартири АДРЕСА_1.

Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими, тому визнання позову представником відповідача слід прийняти, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 357, 1261, 1267 ЦК України, керуючись ст. ст.ст.10, 11, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину задовольнити.

Визначити ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1/2 частці у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати з ОСОБА_1 право власності на 3/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого 27 січня 2010 року - ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: