АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4612/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2011 року м. Дніпропетровськ

07 квітня 2011 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Деревянка О.Г.

суддів - Черненкової Л.А., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Грало О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Приватного підприємства фірми "Ніко"

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2010 року у справі за позовом (1) Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус", Приватного підприємства "Торговий дім "Ніко-Центрметал", ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного підприємства фірми "Ніко" про стягнення заборгованості; (2) за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус", Приватного підприємства "Торговий дім "Ніко-Центрметал", ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного підприємства фірми "Ніко" про визнання угоди недійсною; (3) за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус", Приватного підприємства "Торговий дім "Ніко-Центрметал", ОСОБА_3, Приватного підприємства фірми "Ніко" про визнання угоди недійсною; (4) за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус", Приватного підприємства "Торговий дім "Ніко-Центрметал", ОСОБА_2, Приватного підприємства фірми "Ніко" про визнання угоди недійсною, -

встановила:

У грудні 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, та згідно уточнених позовних вимог зазначив, що 08 лютого 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПП «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІКО-ЦЕНТРМЕТАЛ» був укладений кредитний договір № 21 відповідно до якого відповідачу наданий кредит в сумі 3980000,00 грн. Зобовязання відповідача за кредитним договором забезпечені порукою на підставі договорів поруки № 467 від 12.01.2009 року з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», а також договорами поруки: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ППФ «НІКО». Оскільки невиконання своїх зобовязань за кредитним договором, виникла заборгованість, яку відповідачі добровільно не погашають, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно в рахунок погашення заборгованості за кредитом 7 851 706,43 грн., штраф в розмірі 393 635,32 грн., а також стягнути з відповідачів солідарно 1000,00 грн.

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ПП «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІКО- ЦЕНТРМЕТАЛ», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ППФ «НІКО» із позовом про визнання угоди недійсною, посилаючись на те, що вона проживає з ОСОБА_3 у цивільному ^шлюбі, їй стало відомо, що ОСОБА_3 поручився за виконання ПП «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІКО-ЦЕНТРМЕТАЛ» зобовязано за кредитним договором, уклавши договір поруки, проте згоди на вчинення такого правочину від неї не отримував, тому позивачка просила суд визнати недійсними договори поруки: № 21-ДП від 08.02.2005р., № 21-ДП-2 від 06.02.2006р., № б/н/ від 08.12.2006р., № б/н від 25.05..2007р., додаткову угоду № б/н від 05.02.2008р. до договору поруки № б/н від 25.05.2007 року, додаткову угоду від 29.01.2009р. до договору поруки від 25.05.2007 р. укладені між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

У лютому 2010 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_5 предявлено до відповідачів ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ПП «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІКО-ЦЕНТРМЕТАЛ», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ППФ «НІКО» позов про визнання припиненими договори поруки № 21-ДП-З від 08.02.2005р., № 21-ДП-З від 06.02.2006р., договори поруки від 08.12.2006р., 25.05..2007р., додаткової угоди від 29.01.2009р. до договору поруки від 25.05.2007 року, укладені 29.01.2009р. між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» з 29.01.2009 року, оскільки укладанням додаткової угоди № 6 до кредитного договору № 21 від 08.02.2005р., та зміною п.А.7 договору збільшився обсяг її відповідальності як поручителя, на що згоду вона не давала, тому просила задовольнити її позов, стягнути витрати.

У лютому 2010 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що 29.01.2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПП «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІКО-ЦЕНТРМЕТАЛ» без відповідної згоди ОСОБА_3 уклали до кредитного договору додаткову угоду № 6, якою було змінено п.А.7 кредитного договору, що привело до збільшення обсягу його відповідальності як поручителя, тому просив визнати припиненими договори поруки № 21-ДП-2 від 08.02.2005р., № 21-ДП-2 від 06.02.2006р., договори поруки від 08.12.2006р., 25.05..2007р., додаткову угоду від 29.01.2009р. до договору поруки від 25.05.2007 року, укладені 29.01.2009р. між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» з 29.01.2009 року, стягнути витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2010 року зустрічні позови ППФ «НІКО», ОСОБА_7 залишено без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2010 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково. Стягнуто солідарно з ПП "Торговий дім "Ніко-Центрметал", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ППФ "Ніко" на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" у рахунок повернення заборгованості та штрафу за кредитним договором 8 245 091,75 грн. Стягнуто солідарно з ПП "Торговий дім "Ніко- Центрметал", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ППФ "Ніко" на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором 200,00 грн., витрати ІТЗ 120 грн., судовий збір 1700,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

У задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відмовлено (а.с. 129-132).

В апеляційній скарзі ППФ «НІКО» вказує на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати, постановити нове рішення, яким ПАТ КБ "ПриватБанк" в задоволенні позову відмовити, задовольнити позов ППФ «НІКО».

Місцевим судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.02.2005 р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ПП «Торговий дім «Ніко-Центрметал» був укладений кредитний договір № 21. (т.1 а.с. 11-17) До цього договору між сторонами укладено

додаткову угоду № 1 від 02.08.2005 року, додаткову угоду № 2 від 06.02.2006 року,

додаткову угоду № 3 від 08.12.2006 року, додаткову угоду № 4 від 25.05.2007 року,

додаткову угоду № 5 від 05.02.2008 року, додаткову угоду № 6 від 29.01.2009 року.

(а.с. 18-43)

08.02.2005року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір поруки № 21-ДП-2, договір поруки №21-ДП-2 від 06.02.2006р., договори поруки від 25.05.2007р., додаткову угоду від 05.02.2008 року до договору поруки від 25.05.2007 року, додаткову угоду від 29.01.2009 року до договору поруки від 25.05.2007 року, за умовами яких поручитель зобовязався солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором № 21 від 08.02.2005 року що і

боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій. (т.1 а.с.44-47,49)

08.02.2005року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір поруки № 21-ДП-1, договір поруки №21-ДП-2 від 06.02.2006р., договори поруки від

08.12.2006р. та від 25.05.2007р., додаткову угоду від 05.02.2008 року до договору поруки від 25.05.2007 року, додаткову угоду від 29.01.2009 року до договору поруки від

25.05.2007року, за умовами яких поручитель зобовязався солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором № 21 від

08.02.2005року що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій.( т.1, а.с.50-55)

08.022005 року між ПП фірма «НІКО» та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір поруки № 21-ДП-З, договір поруки №21-ДП-3 від 06.02.2006р., договори поруки від

08.12.2006р. та 25.05..2007р., додаткову угоду від 05.02.2008 року до договору поруки від

25.05.2007року, додаткову угоду від 29.01.2009 року до договору поруки від 25.05.2007 року, за умовами яких поручитель зобовязався солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором № 21 від 08.02.2005 року що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій. (т.1.а.с.56-61)

12.01.2009 року між ТОВ «Українську фінансове агентство «Верус» та позивачем укладено договір поруки № 467 та додаток до нього № 1, за умовами якого ТОВ «УФА «Верус» зобовязалось відповідати перед позивачем за виконання відповідачем своїх зобовязань за укладеними договорами, (а.с.62-63)

Згідно матеріалів справи заборгованість за кредитним договором № 21 від 08.02.2005 року станом на 26.11.2010 року становить 7852706,43 грн. (ас.9-10,107-115)

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 543 ЦК України, в разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь - якого з них окремо.

Відповідно до СТ..1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком, а також іншими видами зобовязання, передбаченими договором або законом.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.. 554 ЦК України) .

За таких обставин задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ПП «Торговий дім «Ніко-Цептрметал», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ППФ «НІКО» не виконують свої зобовязання за кредитним договором, тому на підставі вище викладених норм законодавства стягнув солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту з урахування штрафних санкцій - 8245091,75 грн., судові витрати.

Судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ПП «Торговий дім «Ніко-Центрметал», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ППФ «НІКО» на користь позивача 200 грн., та відмовлено в задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 з тих підстав, що порука припиняється з припиненням забезпеченого

зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя. Укладеними договорами поруки сторони визначили, що порука діє до моменту повного виконання зобовязань за кредитним договором, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором, та відповідно до умов цього договору.

Доводи ППФ «НІКО» викладені в апеляційній скарзі не підставою для скасування рішення суду першої інстанції, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, розглядаючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі встановив права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін і дав їм правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.209,218,303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства фірми "Ніко" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2010 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: