АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія- договірна Доповідач - Карімова Л.В.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В., суддів: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б., при секретарі Гопко А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на повторне заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, укладеному між ними 16.06.2008 року на суму 15 000 грн., які відповідач отримав від нього та зобов'язався повернути у строк до

01.12.2008року.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не повернув у визначений ними строк боргові суми, ухиляється від їх повернення, ОСОБА_3 неодноразово уточнював свої вимоги та в остаточному варіанті просив стягнути на його користь з відповідача борг в сумі 15 000 грн. з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних від простроченої суми боргу, а всього 21 396,88 грн., судові витрати в сумі 418 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1980 грн., а також моральну шкоду в сумі 8 000 грн.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.05.2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково: на його користь стягнуто з ОСОБА_2

21 396, 88 грн. боргу з урахуванням інфляції та 3% річних, моральну шкоду в сумі 1000 грн., судові витрати в сумі 418 гри. та витрати на правову допомогу в сумі 1980 грн. (а.с. 65-66).

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.08.2010 року вказане заочне рішення скасовано (а.с. 75).

При новому розгляді справи ОСОБА_3 неодноразово збільшував суму позовних вимог і в заяві від 11.07.2011 року просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 01.12.2008 року до 11.07.2011 року в сумі 24347грн. 12 коп., 3% річних в сумі 1250 грн., судові витрати по сплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 418 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1980 грн.

Також просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5 000 грн., посилаючись на те, що відповідач тривалий час не повертає належні йому кошти, крім того у зв'язку з розглядом цієї справи ОСОБА_2 посилається на свідків, які спотворюють виниклі між ними правовідносини, звертається до правоохоронних органів, які при проведенні перевірок допитували його, що потягло для нього моральні страждання.

Повторним заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково: на його користь стягнуто з ОСОБА_2 борг у розмірі 15 000 грн., суму індексу інфляції - 8097,12 грн., 3% річних - 1250 грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн., судові витрати в сумі 418 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1980 грн., а всього 27 745 грн. 12 коп.(а.с. 139- 140).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеністю тих обставин, які суд вважав встановленими, порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що розгляд справи за його відсутністю з поважних причин, не викликання за його клопотанням свідків для підтвердження заперечень на позов, порушило його процесуальні права, не надав йому можливості використати передбачені законом права щодо правового захисту від позову.

Зазначає, що районним судом не вивчені та не враховані підстави написання ним боргової розписки позивачу, безпідставно не задоволено клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.І ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що укладення договору позики між сторонами підтверджено розпискою позичальника ОСОБА_2, який відповідно до ст.. 625 ЦК України повинен сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення боргу , а також 3% річних від простроченої суми за період з

01.12.2008року до 11.07.2011 року. Крім того суд вважав, що відповідно до ст.. ст..

611,1167 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачу 1000 грн. за спричинену своїми діями моральну шкоду.

Між тим судова колегія не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено районним судом 16.06.2008 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 у борг грошові кошти в сумі 15 000 грн., що підтверджується наданою відповідачем позивачу розпискою в отриманні цих коштів.

Оригінал зазначеної розписки був наданий ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції, і при дослідженні якої ОСОБА_2 не оспорював свій підпис на цій розписки та ту обставину, що вона написана ним власноруч.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, є борговим документом, що підтверджує укладення договору позики. Якщо така розписка знаходиться у позикодавця, вона підтверджує факт отримання грошей позичальником.

Посилання ОСОБА_2 на те, що зазначені кошти були передані ним

18.06.2008року ОСОБА_3 за надання останнім довіреності на користування вантажним причепом, яку позивач подалі скасував, а гроші не повернув йому, не підтверджуються матеріалами справи.

При цьому відповідачем не надано до суду доказів, які відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України свідчать про те, що вищезазначені дії ОСОБА_3 визнані відповідними органами шахрайськими.

Крім того, згідно постанов про відмову у порушенні кримінальної справи за аявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та змісту подальших скарг ОСОБА_2 ,о органів досудового слідства вбачається, що сторонами оспорювалися обставини адання в оренду та користування вантажного причепу, а не обставини написання ідповідачем боргової розписки позивачу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 не оспорював той )акт, що у нього відсутня розписка в отриманні ОСОБА_3 від нього будь-якої суми, а акож й ту обставину, що написана ним власноруч розписка на суму 15 000 грн. алишилася у ОСОБА_3

Доводи апелянта на те, що судом першої інстанції не допитані свідки ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, не можуть бути підставою для скасування рішення районного уду та відмови у задоволенні позову, оскільки таке клопотання заявлялося відповідачем метою доведення обставин видачі довіреності та обставин її скасування, а не простування обставин надання боргової розписки та отримання боргу(а.с. 81).

У зв'язку з зазначеними обставинами судова колегія вважає, що рішення суду іершої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу ! сумі 15 000 грн. та 3% річних від простроченої суми за період з 01.12.2008 року до 1.07.2011 року в сумі 1250 грн. відповідає вимогам ст.ст. 1047 та 625 ЦК України.

Між тим суд першої інстанції, правильно визначивши необхідність на підставі :т.. 625 ЦК України стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу з /рахуванням індексу інфляції за вказаний період часу прострочення боргу, помилково шзначив розмір суми інфляції, яка складає не 8097,12 грн., а 636 гри. 69 коп., а саме: за грудень 2008 р. - 15 000 грн. х 102,1% : 100%= 153,15 грн; за 2009 рік 15 000 грн. х 112,3% : 100% = 168,45 грн; за 2010 рік 15 000 грн. х 109,1% : 100% = 163,65 грн; і січня 2011 року по час ухвалення рішення - 15 000 грн. х 100,96% : 100%) = 151,44 грн;

У зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Таким чином судова колегія вважає, що на користь позивача з відповідача іідлягає стягненню сума боргу - 15 000 грн., інфляційні суми - 636,69 грн. та 3% річних зід простроченої суми за період з 01.12.2008 року до 11.07.2011 року в сумі 1250 грн., а всього 16886 грн.69 коп.

Судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди підлягає скасуванню з відмовою позивачу у задоволенні цих вимог, виходячи з наступного.

Правові наслідки порушення зобов'язання, що передбачені ст. 611 ЦК України, не можуть бути застосовані до виниклих правовідносин, оскільки між сторонами не було встановлено договором позики відшкодування моральної шкоди.

Помилкові посилання суду першої інстанції й на вимоги ст.. 1167 ЦК України, оскільки зазначена норма права застосовується до деліктних правовідносин, а між сторонами по справі виникли договірні відносини.

За таких обставин рішення районного суду в цій частині підлягає скасуванню.

Судова колегія вважає за необхідне зменшити суму стягнень з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

Як вбачається д договору про надання правової допомоги, укладеному між ОСОБА_3 та юридичною компанією «Правозахист- 2» від 22.01.2008 року права, обов'язки, порядок і термін виконання зобов'язань представником визначені в п.п.2 та З цього договору, який діє до 22.01.2012 р.(а.с. 17-20). За цим договором ОСОБА_3 сплатив 1000 грн. КЖ«Правозахист- 2».

Між тим з матеріалів справи вбачається, що представник позивача (крім складання правових документів) був присутнім у судових засіданнях районного суду тільки 17.06.2009 р. таї 1.08.2009 року, тому відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України

піддягає компенсації понесені позивачем витрати на правову допомогу частково - в сумі 500 грн.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково в сумі 16 886 грн. 69 кой., відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України понесені ним судові витрати по сплаті судового збору також підлягають зменшенню з 300 грн. до 168 грн. 87 коп., рішення районного суду в цій частині - зміні, а в частині стягнення з відповідача оплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.п. 2,3 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Змінити повторне заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2011 року, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 1000 (одна тисяча) гривень, та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 в цій частині.

Змінити вказане рішення районного суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 індексу інфляції, витрат на правову допомогу та витрат по сплаті судового збору, зменшивши суму стягнень:

щодо індексу інфляції - з 8097 грн. 12 коп. до 636 (шістсот тридцять шість ) грн.

69 коп.;

щодо стягнення витрат на правову допомогу - з 1980 грн. до 1480 (одна тисяча чотириста вісімдесят) грн.;

щодо судового збору - з 300 грн. до 168 ( сто шістдесят вісім) грн.87 коп.

В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий

Судді