Справа № 22-ц-2584/2011 Головуючий у I інстанції Меженнікова С.П.
Категорія цивільна Доповідач - Литвиненко І. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:Головного державного виконавця ЦВДВС ЧМУЮ ОСОБА_5, представника ПАТ „Ерсте Банк ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського районного суду від 18 серпня 2011 року по справі за скаргою Публічного акціонерного товариства „Ерсте Банк на рішення та дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_5,

заінтересована особа - ОСОБА_7,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі головний державний виконавець ЦВДВС ЧМУЮ ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду як необґрунтовану і постановити нову про задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою суду скарга ПАТ „Ерсте Банк була задоволена. Суд визнав дії головного державного виконавця ЦВДВС ЧМУЮ ОСОБА_5 по поверненню стягувачу виконавчого документа неправомірними, визнав незаконною постанову від 15.04.2011 року про повернення виконавчого документа по виконанню виконавчого листа № 2-966/09 про примусове стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ „Ерсте Банк 751241,72 грн заборгованості за кредитним договором, і розподілив судові витрати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відсутність майна у боржника підтверджена відповідями реєструючих органів, повторних запитів законодавство не вимагає робити і стягувач має право на повторне предявлення виконавчого документа до виконання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 14.06.2010 року у зведеному виконавчому провадженні № 439/2/10 знаходився на виконанні виконавчий лист № 2-966/09, виданий Чернігівським районним судом 30.12.2009 року, про примусове стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ „Ерсте Банк 751241,72 грн заборгованості за кредитним договором, виконавче провадження за яким було відкрито постановою від 04.06.2010 року. В рамках виконавчого провадження було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: кв.61, б.3, вул. Гоголя в м.Чернігові, і в рахунок погашення боргу стягнуто 388392,90 грн.

Постановою головного державного виконавця ЦВДВС ЧМУЮ ОСОБА_5 від 15.04.2011 року виконавчий лист був повернутий ПАТ „Ерсте Банк на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України „Про виконавче провадження у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

ПАТ „Ерсте Банк, яке отримало вказану постанову 01.06.2011 року, вважає її неправомірною з огляду на те, що в судових органах ще триває розгляд справ з приводу оскарження законності проведення прилюдних торгів квартири боржника, у боржника перебуває у власності ще одна квартира і висновок держвиконавця про відсутність майна не відповідає дійсності, не вжиті всі заходи для розшуку майна боржника та невірно вказаний в постанові строк для повторного предявлення до виконання виконавчого документа.

Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не в повній мірі виконані вимоги про вжиття всіх заходів для розшуку майна боржника і невірно вказаний строк для повторного предявлення виконавчого документа для виконання.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та положенням ч.2 ст.47 Закону України „Про виконавче провадження , п.п.4.11.2, 4.19.4 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом МЮУ 15.12.1999 року і зареєстрованого в МЮУ 15.12.1999 року.

Твердження апелянта про те, що в матеріалах зведеного виконавчого провадження достатньо відомостей від реєструючих органів про відсутність майна у боржника, не відповідають дійсності, оскільки відомості відносяться до 12.04.2010 року та до 11.11.2010 року, а не до часу повернення виконавчого документа 15.04.2011 року., про що суд мотивовано зазначив в ухвалі.

Крім того, ч.2 ст.47 Закону України „Про виконавче провадження вимагає складання акту про відсутність майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними. Цей акт перевіряється начальником на предмет правильності вказаних у ньому відомостей, вжиття всіх необхідних заходів, правильності оформлення документів. Як вбачається з матеріалів зведеного виконавчого провадження, такий акт стосовно виконавчого листа № 2-966/09 не складався.

Не заслуговують на увагу і посилання в апеляційній скарзі на те, що в разі повернення виконавчого документу за редакцією нового Закону України „Про виконавче провадження, строк предявлення виконавчого документу повинен встановлюватися за новою редакцією. Пункт 4 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про виконавче провадження та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) визначив, що строк предявлення до виконання виконавчого документа є той, який був встановлений на момент його видачі.

Доводи апелянта стосовно того, що арешт з майна не знімається і інші стягувачі по боржнику ОСОБА_7 вже повторно предявили свої виконавчі документи після повернення, не можуть розглядатись як підстави для скасування ухвали суду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Чернігівського районного суду від 18 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: