РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2011 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Новікової Н.В

при секретарі: Похвалітовій М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення позики та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсною угоди позики та боргової розписки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення позики. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 08.04.2009 р. вони передали ОСОБА_3 гроші в розмірі 8000 доларів США (63200 грн), які ОСОБА_3 зобовязалась повернути протягом року, про що ОСОБА_3 вказала в розписці. Гроші відповідач не повернула, у звязку з чим позивачі змушені звернутися до суду.

ОСОБА_3 позов не визнала та звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати недійсною угоду позики, оскільки брати у борг не мала наміру, а намагалась продати , належну їй земельну ділянку та зобовязати відповідачів повернути їй Державний акт на право приватної власності на землю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримали, зустрічний позов не визнали, суду пояснили, що вони мали намір купити земельний пай, для чого подали обяву у газету; по обяві з ними звязалась ОСОБА_3 яка погодилась продати належний їй на праві власності пай, після скасування мораторію на продаж землі; та вони позичили їй 8000 доларів, оскільки в неї виникла потреба у грошах про що склали розписку.

ОСОБА_3 в судовому засідання позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнала частково, пояснивши, що у 2009 році прочитала обяву в газеті про купівлю земельного паю, подзвонивши по номеру телефону вказаному в обяві звязалась з позивачами та зїздила разом з ними до м.Мелітополь, де адвокат, подивившись її документи на землю, сказав, що на сьогоднішній день діє мораторій на продаж землі, крім того її земля знаходилась в оренді, у звязку з чим вона не може продати пай; тоді вона написала розписку відповідачам та склала заповіт, яким земельний пай заповідала їм; ОСОБА_3 погодилась повернути їм 7000 грн., які вона отримала по розписці, а не 8000 доларів США, як зазначили позивачі; зустрічний позов підтримала, пояснивши, що вона мала намір продати свій земельний пай позивачам і не мала наміру позичати у них гроші.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив пояснення ОСОБА_3 та також вказав, що вони отримали від ОСОБА_1, ОСОБА_2 7000 грн. за продаж земельного паю.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги, як по первісному позову так і по зустрічному позову підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Так, 12.02.2009 року в газеті «Наше місто Токмак» була розміщена обява про купівлю паю з вказівкою номерів телефонів, зо підтверджується копією газети на визнано сторонами.

З наданої розписки, яка є в матеріалах справи, вбачається, що 08.04.2009 р. ОСОБА_3 взяла у борг у ОСОБА_1, ОСОБА_2 гроші в розмірі 8000 дол. США. В залог вона передала Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 028842, виданого 30.09.2002 р. Токмацькою РДА на належний їй земельний пай розміром 9,36 га. ОСОБА_3 підтвердила в судовому засіданні що розписку писала власноруч, а замість 7000 грн. вона написала, що отримала 8000 дол. США оскільки їй так сказали позивачі.

Крім того, 08.04.2009 р. ОСОБА_3 було складено заповіт, відповідно до якого земельну ділянку площею 9,36 га, розташовану на території Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області , передану їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить їй на підставі Державного акту серії ІІІ-ЗП № 028842, виданого 30.09.2002 р. Токмацькою РДА вона заповідала ОСОБА_2, ОСОБА_1; вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі № 2667.

Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено не договір позики, а договір купівлі-продажу земельного паю, при цьому ОСОБА_6 отримала грошові кошти, а ОСОБА_1, ОСОБА_2 Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 028842, виданого 30.09.2002 р. Токмацькою РДА.

Крім того, ОСОБА_3 як у зустрічній позовній заяві так і в судовому засіданні підтвердила, що продала землю, однак до її твердження та до показань свідка ОСОБА_4 про отримання нею 7000 грн. суд ставиться критично, так як нею власноруч у розписці зазначено, що вона отримала 8000 доларів США, що стверджують ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином суд дійшов висновку, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягає стягненню 63200 грн. (еквівалент 8000 доларів США), які вона отримала на виконання недійсного правочину.

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 трьох відсотків річних від суми позики в розмірі 680,55 грн. задоволенню не підлягають, оскільки судом було встановлено, що між сторонами було укладене не договір позики, а договір купівлі-продажу земельного паю.

Вимоги ОСОБА_3 про повернення Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 028842, виданого 30.09.2002 р. Токмацькою РДА задоволенню не підлягають оскільки вказаний держаний акт було повернуто у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.10,60, 61,88,208,212-218 ЦПК України, ст.ст.23, 216, 526, 610, 625, 1046-1050 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати договір позики, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 08.04.2009 року недійсним.

Зобовязати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1, ОСОБА_2 63200.00 грн. (еквівалент 8000 дол. США), які вона одержала на виконання правочину, визнаного недійсним.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: