Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2011 Справа №2-3338/11
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі: Чубак С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації, про встановлення факту родинних відносин, а саме те, що померлий 29.05.2010р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є однією і тією ж особою та був батьком ОСОБА_1, а також визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 776 кв.м., що знаходиться на території Романівської сільської ради Тернопільського району, та будинковолодіння, що знаходиться в м. Тернополі, провулок Дівочий,24, з надвірними будівлями та самочинно побудованими спорудами.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, в їх обгрунтування зазначає, що вона єдина спадкоємиця після померлого батька, яким за життя були самочинно побудовані деякі прибудови до будинку на виділеній йому земельній ділянці, що перешкоджає оформленню спадкових прав. Крім цього, у державному акті на право на земельну ділянку площею 776 кв.м. помилково записана фамілія батька, на відміну від свідоцтва про смерть та її свідоцтва про народження.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_3 помер 29.05.2010р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №101982 від 29.05.2010р.

Як вбачається із Державного акту на право приватної власності на землю серії 1V-ТР №030188 від 25.07.1996 земельна ділянка площею 776 кв.м. для ведення садівництва і яка розташована на території Романівської сільської ради належала ОСОБА_4.

В звязку з розбіжностями з прізвищах позивач просить встановити факт родинних відносин.

Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

Так, в підтвердження своїх вимог зазначає, що померлий 29.05.2010р. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є однією і тією ж особою і її батьком.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Як вбачається із свідоцтва про одруження від 11.10.1960р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб. Розбіжності у прізвищі померлого згідно свідоцтва про смерть та Державному акті виникли через здійсненні механічні помилки.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що вони знають ОСОБА_5 та її батьків ОСОБА_3 і ОСОБА_2 тривалий час, стверджують, що померлий 29.05.2010р. ОСОБА_3 є тією ж самою особою, що ОСОБА_4, який зазначений в Державному акті. Добре знають, що батько ОСОБА_5 ОСОБА_3 мав у власності земельну ділянку на території Романівської сільської ради.

Із досліджених судом матеріалів справи та показань свідків вбачається, що померлий 29.05.2010р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є однією і тою ж особою і був батьком позивача ОСОБА_5.

Даний факт невідповідності у прізвищі в документах перешкоджає позивачу по справі реалізувати своє право як спадкоємця на оформлення права власності на спадкове майно після померлого батька.

За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога є підставною, обґрунтованою, а відтак підлягає до задоволення.

16 листопада 1964 року між продавцем ОСОБА_8 та покупцем ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку з надвірними побудовами в місті Тернополі по провулку Орджонікідзе під номером 26.

Як свідчить витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.11.2010р. домоволодіння, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в м. Тернополі, провулок Дівочий,24, в частці Ѕ належав ОСОБА_3.

Згідно Державного акту від 18.10.2005р. земельна ділянка в м. Тернополі по провулку Дівочий,24, належала ОСОБА_3.

Постановою приватного нотаріуса від 08.02.2011р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 29.05.2010р. батька на земельну ділянку площею 776 кв.м., яка розташована на території Романівської сільської ради та на Ѕ частку житлового будинку, загальною площею 100 кв.м., розташованого в м. Тернополі, провулок Дівочий,24, оскільки в Державному акті на право власності на землю на свідоцтві про смерть померлого є розбіжність у прізвищах, а також сарай під літ «Ж», сарай під літ «Є»самочинно збудовані.

Згідно наданої приватним нотаріусом інформації від 07.06.2011р. №246 із заявою про відмову від прийняття спадщини звернулися дружина померлого ОСОБА_2 Дочці померлого ОСОБА_1 по спадковій справі видані свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до вимог ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. ( ст.1268 ЦК України).

Згідно ст.ст. 328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи вище наведені обставини, враховуючи прийняття позивачем спадщини, відсутність інших спадкоємців, приймаючи до уваги відсутність вини спадкоємця у здійсненні прибудови на земельній ділянці, переданій померлому у власність, відсутність порушень прав та інтересів третіх осіб проведеною добудовою, для реалізації набутих спадкових прав, суд вважає, що позов слід задовольнити.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушено.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 215, 223, 256, 294 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст. 328, 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 549, 553 ЦК Української РСР, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Встановити факт родинних відносин, а саме те, що померлий 29.05.2010р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є однією і тою ж особою і був батьком ОСОБА_1.

3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 776 кв.м., яка розташована на території Романівської сільської ради Тернопільського району в порядку спадкування за законом після померлого 29.05.2010р. ОСОБА_3.

4. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в м. Тернополі, провулок Дівочий,24, загальною площею 38,3 кв.м., прибудова під літ. «а»та літ. «а»як будівельні матеріали в порядку спадкування за законом після померлого 29.05.2010р. ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяОСОБА_9