АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-3405/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л. суддів - Басуєвої Т.А., Волошина М.П. при секретарі - Качур Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в ОСОБА_2 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Кіровського районного суду ОСОБА_2 від 25 травня 2010 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційний центр „КРОК" (далі - TOB ВКЦ „КРОК") до ОСОБА_3 про стягнення суми, -

встановила

У вересні 2009 року TOB ВКЦ "КРОК"" звернулося до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми, мотивуючи тим, що 2 8 листопада 2 00 6 року між ними та відповідачем був укладений договір про надання послуг з охорони об'єкта №1420/06.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 неналежно виконує умови договору №1420/06 від 28 листопада 2006 року, позивач просить стягнути з відповідача на їх користь борг в розмірі 1.500 грн., пеню в розмірі 228 грн.24 коп., інфляційне збільшення боргу в розмірі 119 грн.10 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2 9 грн.52 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 4.500 грн. та судові витрати в розмірі 171 грн.

Заочним рішенням Кіровського районного суду ОСОБА_2 від 25 травня 2010 року позовні вимоги TOB ВКЦ „КРОК" задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування заочного рішення Кіровського районного суду ОСОБА_2 від 25 травня 2010 року і ухваленні нового рішення, яким відмовити TOB ВКЦ „КРОК" в задоволенні їх позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та-заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між TOB ВКЦ „КРОК" та ОСОБА_4 2 8 листопада 2006 року був укладений договір №1420/06 про надання послуг з охорони об'єкта, за умовами якого позивач зобов'язувався надавати комплекс організаційно-технічних заходів з охорони об'єкта відповідача - оздоровчий комплекс „Немо", а останній зобов'язувався своєчасно розраховуватися з позивачем за надані послуги щомісячно в розмірі 300 грн.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 з листопада 2008 року по березень 2009 року включно не розрахувався за надані йому TOB ВКЦ „КРОК" послуги з охорони його об'єкта, станом на 01 квітня 2009 року відповідач допустив заборгованість перед товариством за договором в розмірі 15.000 грн.

Відповідно до ст.52 6 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ст.54 9 ЦК, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання,- Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення вимог, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 вартості юридичної допомоги підлягає скасуванню з відмовою в цій частині вимог TOB ВКЦ „КРОК", оскільки правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

У матеріалах' справи немає документів, які свідчили б про те, що ОСОБА_5G., якій TOB ВКЦ „КРОК" сплатило відповідно до актів про надання юридичних послуг 4.500 грн. за одержану правову допомогу, є фахівцем у галузі права і за законом має право надавати таку допомогу.

Крім того, ч.2 ст.56 ЦПК України визначено, що особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Така ухвала в матеріалах справи відсутня.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним виключити з резолютивної частини заочного рішення суду вказівку про стягнення з TOB ВКЦ „КРОК" на користь держави судовий збір в розмірі 12 грн.76 коп., оскільки дана сума перевищує розмір судового збору, встановленого Декретом Кабінету Міністрів України „Про державне мито" і сплаченого позивачем при подачі позову до суду.

Доводи апеляційної скарги на те, що позивачем не було доведено факту належного виконання ними зобов'язань за договором №1420/06 про надання послуг з охорони об'єкту, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи є заяви ОСОБА_3 на адресу TOA ВКЦ „КРОК" від 09 лютого 2009 року, 13 березня 2009 року в яких він зобов'язувався провести оплату за надані послуги з охорони та акти виконання послуг з охорони за листопад 2008 року - березень 2009 року включно, підписані представником позивача та відповідачем (а.с.14,15,16,17,18).

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду ОСОБА_2 від 25 травня 2010 року змінити.

Заочне рішення Кіровського районного суду ОСОБА_2 від 25 травня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного центру „КРОК" 4.500 грн. вартості юридичної допомоги скасувати і відмовити задоволенні вимог в цій частині.

Виключити з резолютивної частини заочного рішення Кіровського районного суду ОСОБА_2 від 25 травня 2010 року вказівку про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного центру „КРОК" на користь держави 12 грн.76 коп.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення Кіровського районного суду ОСОБА_2 від 25 травня 2010 року в наступній редакції - Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного центру „КРОК" заборгованість по оплаті послуг в розмірі 1.500 грн., суму індексу інфляції в розмірі 119 грн.10 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 29 грн.52 коп., пеню в розмірі 228 грн.24 коп., а всього стягнути з ОСОБА_3 1.87 6 грн.86 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді :