Справа № 22-ц-2375/2011 Головуючий у I інстанції Рахманкулова І.П.
Категорія цивільна Доповідач - Острянський В. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2011 року 02 вересня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача ОСОБА_5, третьої особи по справі ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи. На думку апелянта, судом не було враховано всіх положень договору купівлі-продажу будинку, зокрема, про те, що покупцеві було відомо про її реєстрацію за даною адресою та про те, що нотаріусом сторонам розяснена ч. 6 ст. 403 ЦК України щодо збереження права користування відчужуваним житловим будинком у разі переходу права власності. Апелянт вважає, що її право користування будинком безпосередньо прописано в нотаріально посвідченому сторонами договорі. Також відповідачка вказує, що позивач не предявляв їй вимоги звільнити будинок.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 08 червня 2011 року позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення задоволено та виселено ОСОБА_7 з будинку №43 по вул.Грибоєдова в м.Чернігові. Також вирішено питання про судові витрати.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно з правилами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що право проживання відповідачки у будинку позивача є похідним від права власності попереднього власника і перешкоджає новому власнику у здійсненні права користування і розпорядження житловим будинком.

На думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції відповідають встановленим по справі обставинам та грунтується на досліджених в судовому засіданні належних і допустимих доказах.

Зокрема, місцевим судом встановлено, що будинок №43 по вул. Грибоєдова в м.Чернігові на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2009 року належить позивачу ОСОБА_8 (а.с.14-16) та що в ньому на даний час зареєстрована та проживає відповідачка ОСОБА_7

ОСОБА_7 не є і не була членом сімї ОСОБА_8 В спірному будинку зазначена особа проживала з дозволу попереднього власника будинку ОСОБА_6

За таких обставин місцевий суд обгрунтовано прийшов до висновку з посиланням на відповідні норми Цивільного кодексу України, щодо необхідності захисту порушеного права ОСОБА_8, як власника житлового будинку, та задоволення його позовних вимог про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення ОСОБА_7

Посилання апелянта на те, що її право користування житловим будинком (сервітут) передбачено положеннями договору купівлі-продажу не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з цього приводу не надано жодного належного доказу. Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Апелянтом не надано доказів на підтвердження укладення між нею та попереднім власником ОСОБА_6 договору про встановлення сервітуту, тобто право ОСОБА_9 користуватися чужим майном. Положення договору купівлі-продажу містять лише вказівку про обізнаність покупця з тим, що в даному будинку зареєстрована ОСОБА_9

Крім того, апеляційний суд враховує, що за умовами п.7.1. договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.05.2009 року ОСОБА_6 зобовязався забезпечити зняття з реєстраційного обліку зареєстрованих в будинку осіб до 20 травня 2009 року (а.с.16), а відповідачка ОСОБА_7 згідно з заявою на імя нотаріуса від 15 травня 2009 року зобовязалась знятись з реєстрації в буд.№ 43 по вул.Грибоєдова в м.Чернігові та звільнити його в строк, що зазначений у договорі купівлі-продажу цього будинку, тобто до 20.05.2009 року (а.с.73).

Отже, наведене вище дає підстави вважати, що у апелянта відсутнє право користування спірним будинком, відповідачка по справі ОСОБА_7 обмежує право власності позивача ОСОБА_8 на житловий будинок, чим порушує його права та законні інтереси, які за цивільним законом підлягають захисту, в т.ч. і шляхом, який обрав позивач у своєму позові, що відповідає вимогам щодо способів захисту цивільного права, передбачених ст.16 ЦК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення суду, яке ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: