Справа № 2-1767-2011 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Токарєва А.Г.

при секретарі Афендіковій А.О.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Красноліманська», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України в м. Красноармійську про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красноліманська» про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебував у трудових відносинах з 07.04.2008 року по 03.10.2009 року, наказ про прийняття на роботу № 66 від 07.04.2008 року, та у звязку з виконанням своїх обовязків постійно під час роботи, на протязі двох років, знаходився в шкідливих умовах праці. Це призвело до виникнення у нього захворювання, що було визнано як професійне захворювання. Звільнився за власним бажанням. На теперішній час ніде не працює, оскільки дужу погано себе почуває в наслідок отриманого професійного захворювання.

ОСОБА_4 форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 11.03.2011 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз професійного захворювання пневмоконіоз, антракосилікатоз, іетерстіціальна форма, хронічне обструктивне захворювання легенів, друга стадія, помірна течія, легенева недостатність першого-другого ступеню.

В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 10.05.2011 р. було встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності.

В зв'язку із ушкодженням здоров'я, яке він зазнав внаслідок роботи в шкідливих умовах праці, у нього періодично погіршується самопочуття та він неодноразово звертався за наданням медичної допомоги.

У результаті захворювання він зазнає біль, розпач і переживання через свій стан здоровя. Йому встановлена стійка втрата працездатності, він не може навіть з допомогою лікарів позбавитися цього захворювання, негативні наслідки захворювання не залишають йому сподівань на одужання та повернення до попереднього образу життя.

Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 70000 грн.

Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Красноліманська» позовні вимоги не визнала в повному обсязі та надала письмові заперечення у підтвердження своєї позиції.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з відповідачем по справі з 07.04.2008 року по 03.10.2009 року перебував в трудових відносинах (а.с. 9-13). Зараз не працює.

Під час виконання трудових обов'язків, він отримав професійного захворювання хронічне, діагноз пневмоконіоз, антракосилікатоз, іетерстіціальна форма, хронічне обструктивне захворювання легенів, друга стадія, помірна течія, легенева недостатність першого-другого ступеню (а.с. 14-16).

В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 10.05.2011 р. було встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності (а.с. 17-18).

ОСОБА_4 медичної карти амбулаторного хворого та епікризу, ОСОБА_1 в період з 23.12.2010 року по 21.04.2011 рік постійно проходив лікування загострення свого професійного захворювання з діагнозом пневмоконіоз, антракосилікатоз, іетерстіціальна форма, хронічне обструктивне захворювання легенів, друга стадія, помірна течія, легенева недостатність першого-другого ступеню. (а.с. 22-24).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що в звязку з виконанням своїх обовязків позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 40% працездатності, визнаний інвалідом 3 групи. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина.

Суд вважає, що саме діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, повязані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоровя їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо).

Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкодиповязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в звязку з виконанням своїх обовязків втрачена на 40%, позивач визнаний інвалідом 3 групи.

Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача ТОВ «Красноліманська» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн.

ОСОБА_4 до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ТОВ «Красноліманська» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 8,50 грн., по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 268 ЦК України, ст. 4, 7, 14, 60, 88, 208-210,

215 294 ЦПК України, ст. 232, 233, 237-1 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Красноліманська» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 25 000 (двадцять пять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Красноліманська» на користь держави судовий збір в розмірі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Це рішення набирає законної сили, якщо його не буде оскаржено в строк, передбачений для оскарження останнього.

На рішення протягом десяти днів з його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд.

Суддя: