АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/29/12 Справа № 22ц-8848/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Осіян О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 лютого 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом в якому просив усунути йому перешкоди у користування квартирою №30 будинку №53 по вул. Черняховського в м. Дніпродзержинську, яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 1998 року, та визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування цією квартирою, а також відмінити реєстрацію відповідачки в цій квартирі. У червні 2009 року вони припинили сумісне проживання і відповідачка виїхала із цієї квартири.

ОСОБА_3 звернулася із зустрічною позовною заявою про вселення у квартиру позивача, вказуючи на те, що із 09 жовтня 1999 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із позивачем і як член сімї поселилась у спірній квартирі. Шлюб було розірвано 08 вересня 2009 року. В день розірвання шлюбу позивач зібрав її речі і виставив їх на вулицю, а на дверях квартири змінив замки.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 лютого 2011 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Задоволено зустрічний позов. ОСОБА_3 вселена в квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та прийняття нового рішення про задоволення його позову та відмову у задоволенні зустрічного позову посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду в частині задоволення позову скасувати із наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення зустрічного позову суд першої інстанції виходив із того, що квартира АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 1998 року. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 09 жовтня 1999 року, а розірвано шлюб рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2009 року. Від шлюбу є неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У спірній квартирі зареєстровані сторони та їх неповнолітній син. У квартирі мешкає ОСОБА_2 ОСОБА_3 вселилась в квартиру як член сімї власника квартири, але не мешкає у квартирі із червня 2009 року.

Врахувавши пояснення свідків, положення ст.405 ЦК України, ст.156 ЖК України, рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2009 року суд вважав, що між сторонами склалися неприязні взаємовідносини, відсутність взаєморозуміння, особисті конфлікти та взаємні образи. ОСОБА_3 виїхала із спірної квартири у червні 2009 року, а ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом у квітні 2010 року. У квартирі знаходиться частина майна ОСОБА_3 та спільне майно подружжя. А тому відсутність у квартирі ОСОБА_3 суд вважав вимушеною та зумовленою поважними причинами.

Але із висновками суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 про вселення погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам у справі.

Допитані в суді першої інстанції свідки пояснили, що ОСОБА_3 самостійно виїхала із спірної квартири, забрала свої речі. На теперішній час вона проживає з іншим чоловіком за іншою адресою. В матеріалах справи відсутні достовірні відомості про те, що ОСОБА_2 змінив замки на вхідних дверях квартири, а також про те, що ОСОБА_3 зверталася до житлових чи інших органів із приводу перешкод для проживання у спірній квартирі.

ОСОБА_3 не надала суду належних та достовірних доказів про те, що їй чинились перешкоди у користуванні квартирою, а її дії свідчать про добровільне залишення квартири, належної на праві власності ОСОБА_2 та переїзд на інше постійне місце проживання.

За таких обставин відсутні підстави для вселення ОСОБА_3 у квартиру, належну на праві власності ОСОБА_2

Що стосується доводів апеляційної скарги про задоволення позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, то вони є безпідставними.

Позов ОСОБА_2 заявлений на підставі ст.391 ЦК України, яка передбачає усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, а не визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

А відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки ОСОБА_3 не проживає із червня 2009 року, а позивач звернувся до суду із позовом уже у квітні 2010 року, а тому відсутні правові підстави для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірною квартирою.

За таких обставин рішення суду першої інстанції необхідно скасувати в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 та відмовити в задоволенні позову в цій частині, а в іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307,309,316 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 лютого 2011 року скасувати в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: