АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року

13 грудня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Єлізаренко І.А., Ремеза В.А.

при секретарі: Косенко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Солонянського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Солонянського районного відділу земельних ресурсів Дніпропетровської області на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2007 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сільгоспіндустрія-1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2007 року ТОВ Сільгоспіндустрія-1 звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 і просило визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,000 гектарів, яка розташована на території Широчанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 03 січня 2007 року між товариством та відповідачкою дійсним і визнати за товариством право власності на вказану земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 03 січня 2007 року між ним та відповідачкою було укладено в письмовій формі договір купівлі-продажу належної їй на праві власності земельної ділянки. Відповідачка отримала суму обумовлену договором 10000,00 грн., але до нотаріальної контори для оформлення угоди в нотаріальному порядку не зявилась.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2007 року позов ТОВ Сільгоспіндустрія-1 задоволено.

Прокурор Солонянського району Дніпропетровської області в інтересах держави звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального права, суд не врахував обставини справи і не дав їм належної оцінки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у період, коли не було заборони на відчуження земель сільськогосподарського призначення, було укладено в письмовій формі договір купівлі-продажу земельної ділянки, належної на праві власності відповідачу, сторони досягли згоди щодо умов договору і виконали його, але відповідач не зявився до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору.

Однак, з такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки, судом порушені вимоги норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 01 квітня 2005 року є власником земельної ділянки площею 2,000 гектарів, розташованої на території Широчанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області і призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10).

03 січня 2007 року між нею та ТОВ Сільгоспіндустрія-1 було укладено в письмовій формі договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки за 10000,00 грн. (а.с.7-8).

В нотаріальному порядку вказаний договір посвідчено не було.

В судовому засіданні представник відповідача позов визнав і пояснив, що відповідач не зявився до нотаріальної контори для посвідчення договору, оскільки, негласно діяв наказ Міністерства юстиції щодо непосвідчення таких договорів (а.с.18).

Згідно із вимогами ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як зазначено в ч.1 ст. 210 ЦК України, правочин у випадках, встановлених законом, підлягає державній реєстрації і такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Моментом укладення договору в разі необхідності його і нотаріального посвідчення і державної реєстрації є момент державної реєстрації, що передбачено ч.3 ст. 640 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, на яку посилається позивач і на підставі якої були задоволені його вимоги судом, в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Але, дана норма не може бути застосована до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, з урахуванням вищезазначених вимог ст.ст. 210 та 640 ЦК України.

Тому, підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки і, відповідно, визнання права власності на неї відсутні.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення районного суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ Сільгоспіндустрія-1.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Солонянського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Солонянського районного відділу земельних ресурсів Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2007 року скасувати.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Сільгоспіндустрія-1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення; може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: