АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-9065/2011 р. Головуючий 1 інст.: Лігус С.М.
Категорія - «трудові правовідносини» Доповідач : Піддубний Р.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2011 року. м.Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Швецової Л.А., Даниленка В.М.,

при секретарі: Подпрядовй В.Г., Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Орієнтир» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2011 року, додаткове рішення та ухвалу цього ж суду від 15 квітня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Орієнтир» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зобовязання вчинити певні дії, -

встановила:

У грудні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначив, що з 05 травня по 22 липня 2009 року працював водієм вантажного автомобілю в товаристві з обмеженою відповідальністю «Орієнтир» (ТОВ «Орієнтир»). Посилаючись на те, що 28 липня 2009 року його не було допущено до роботи та повідомлено про звільнення, але заробітну плату за весь час роботи виплачено не було, трудову книжку не видано, ОСОБА_1, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі.

У грудні 2010 року ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив та просив встановити факт його праці на посаді водія у ТОВ «Орієнтир» у період з 03 травня по 22 липня 2009 року, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за вказаний період у розмірі 4 500 грн., середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 22 липня 2009 року по 14 вересня 2010 року в сумі 28 000 грн., зобовязати відповідача видати йому трудову книжку.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на його безпідставність та зазначив, що позивач з ТОВ «Орієнтир» у трудових відносинах не перебував.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2011 року позов задоволено частково. Встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді водія у ТОВ «Орієнтир» у період з 03 травня по 22 липня 2009 року. З урахуванням внесених ухвалою цього ж суду від 15 квітня 2011 року виправлень ухвалено стягнути з ТОВ «Орієнтир» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі з вказаний період у розмірі 4 040 грн. 60 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 30 379 грн., зобовязано ТОВ «Орієнтир» повернути позивачу трудову книжку. Додатковим рішенням від 15 квітня 2011 року стягнуто з ТОВ «Орієнтир» в дохід держави судовий збір в сумі 240 грн. 20 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 1 502 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Орієнтир», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду від 07 квітня 2011 року, додаткове рішення та ухвалу цього ж суду про внесення виправлень від 15 квітня 2011 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що зявилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем докази свідчать про постійний характер його роботи на посаді водія в ТОВ «Орієнтир», з відома та згоди особи, до повноваження якої входить прийняття та звільнення працівників, отже він дійсно перебував з 03 травня по 22 липня 2009 року з відповідачем у трудових відносинах, хоча прийняття на роботу належним чином оформлене не було, а також про наявність заборгованості по заробітній платі виходячи з розміру заробітної плати штатного працівника у Фрунзенському районі м. Харкова.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 р. № 9 фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про встановлення факту перебування у трудових відносинах з відповідачем у період з 03 травня по 22 липня 2009 року, ОСОБА_1 посилався на витребувані судом в ТОВ «Техноком» копії подорожніх листів від 25 та 30 травня, 20 червня 2009 року та «замовлення на завантаження автомобілів» ТОВ «Техноком», в яких позивач зазначений водієм автомобіля «Вольво» номерний знак НОМЕР_1, що належить ТОВ «Орієнтир»,

Зазначені докази не є в розумінні ч. 1 ст. 58 ЦПК належними доказами перебування позивача в трудових відносинах з відповідачем, оскільки в «замовленнях на завантаження» не зазначено прізвища та підпису особи, яка їх склала, а також печатки підприємства, а подорожні листи не містять передбачених їх типовою формою даних про завдання водієві, послідовність його виконання, результати роботи автомобіля та причепу, видачу пального для цього, тобто про фактичне виконання позивачем роботи на посаді водія та які б безумовно свідчили про укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Орієнтир» трудового договору.

Не надано позивачем і не містять матеріали справи також доказів того, що будь-яка робота виконувалась ним за розпорядженням чи з відома саме власника або уповноваженого ним органу, тобто особи, до повноважень якої належить вирішення питань про прийняття та звільнення працівників.

Оскільки недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи призвело до неправильного її вирішення, апеляційна скарга ТОВ «Орієнтир» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції від 07 квітня 2011 року, додаткове рішення та ухвала цього ж суду від 15 квітня 2011 року - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявленого ОСОБА_1 позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Орієнтир» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2011 року, додаткове рішення та ухвалу цього ж суду від 15 квітня 2011 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Орієнтир» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зобовязання видати трудову книжку відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді