Ц.с. № 2-1349/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.11.2011 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого - судді Проць Т.В.

при секретарі Шаховій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Старобезрадичівськокї сільської ради Обухівського району Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на землю та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області про скасування рішення та визнання недійсним державного акту, треті особи Управління держкомзему в Обухівському районі Київської області, Садівницьке товариство Енергетик,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання недійсним державного акту на право власності на землю, посилаючись на те, що на підставі рішення Старобезрадичівської сільської ради від 20 липня 1995 року вони набули право власності на земельні ділянки в СТ Енергетик, яке знаходиться в с.Старі Безрадичі Обухівського району Київської області. Між ділянками, які належать позивачам знаходилась незайнята та занедбана земельна ділянка №70, яка за даними СТ Енергетикне була розподілена. Оскільки дана земельна ділянка довгий час пустувала, вона була закріплена СТ Енергетикза ОСОБА_1 на підставі його заяви. Рішенням 3-ї сесії Старобезрадичівської сільради від 22.11.2002 року дана земельна ділянка була передана у власність останнього, після чого до його державного акту були внесені відповідні зміни. Після отримання спірної ділянки у власність позивач здійснив благоустрій даної земельної ділянки. В травні 2011 року позивачу стало відомо про існування державного акту на право власності на спірну земельну ділянку на імя ОСОБА_5, яка належить відповідачам. Позивачі вважають, що даний державний акт на право власності на землю є неправомірний, а тому просять в судовому порядку визнати його недійсним.

Відповідачі в свою чергу звернулися до суду із зустрічною позовною заявою про скасування рішення Старобезрадичівської сільради та визнання недійсним змін, внесених до державного акту ОСОБА_1 на право власності на землю. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що державний акт на право власності на спірну земельну ділянку був виданий їхньому батьку ОСОБА_6, оскільки він був членом СТ Енергетик. В 1996 році їхній батько помер, а позивачі на момент смерті батька були неповнолітніми. В 2010 році позивачі здійснивши всі передбачені законодавством дії зареєстрували на себе право власності на спірну земельну ділянку та дізналися, що вказана ділянка передана позивачу ОСОБА_1Ю, та внесена до його державного акту на підставі рішення 3 сесії 24 скликання Старобезрадичівської сільської ради від 22.11.2002 року. Позивачі вважають рішення Старобезрадичівської сільради протиправним та просять в судовому порядку його скасувати та збільшивши позовні вимоги просять визнати недійсними весь державний акт ОСОБА_1 від 20.09.1995 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали та пояснили, що позивачу належить земельна ділянка №69 в СТ Енергетикна підставі виданого в вересні 1995 року Старобезрадичівською сільською радою державного акту. Суміжна земельна ділянка №70 з часу заснування СТ була занедбаною, ніким не оброблялась та поступово перетворювалась на сміттєзвалище, а тому за заявою позивача була закріплена за ним товариством, а 22.11.2002 року передана у власність на підставі рішення Старобезрадичіської сільської ради. Відповідно до вказаного рішення до державного акту позивача було внесено зміни. З 2002 року позивачем приведено спірну земельну ділянку у належний стан, засаджено деревами, побудовано парник, бесідку, огороджено парканом. Позивачі ніколи земельною ділянкою не користувались, вони не є членами садового товариства Енергетик, ними пропущений строк позовної давності для звернення до суду, а тому просять в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, пояснив, що є власником ділянки №71 в СТ Енергетикта у разі існування державного акту відповідача буде порушено його право власника земельної ділянки так як площа земельної ділянки відповідача 0,65 га, тобто вона частково накладеться на його земельну ділянку.

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_8 позовні вимоги підтримав з підтстав, наведених позивачами та пояснив, що останні не погоджували межі спірної земельної ділянки при виготовленні державного акту ОСОБА_5

Представники відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що ОСОБА_5 правомірно отримав державний акт на земельну ділянку №70 в СТ Енергетик, будучи членом вказаного товариства. Земельна ділянка у нього не вилучалась, право власності припинено не було, а тому вона безпідставно передана іншому власнику. Просили зустрічні вимоги задовольнити повністю, скасувати рішення та визнати недійсним державний акт відповідача ОСОБА_1

Представник Старобезрадичівської сільської ради в судове засідання не зявився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданій суду заяві просив слухати справу у його відсутність.

Представники третьої особи СТ ЕнергетикОСОБА_11 пояснила, що позивачі є членами садового товариства, щодо членства ОСОБА_12 в СТ їй нічого не відомо, оскільки вона є головою правління нетривалий час. Їй відомо, що спірна земельна ділянка була засмічена, а тому було вирішено її передати ОСОБА_1, який отримавши земельну ділянку її благоустроїв. Будь-яких даних щодо членства ОСОБА_5 та користування ним земельною ділянкою в товаристві попередники їй не передавали, про нього їй нічого відомо не було.

Представник третьої особи управління Держкомзему в Обухівському районі в судове засідання не зявився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданій суду заяві просив слухати справу у його відсутність.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснили, що ні ОСОБА_5 ні його дітей на спірній земельній ділянці ніколи не бачили, її освоює ОСОБА_1

Суд, заслухавши позивачів, їх представників, представників відповідачів, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 вересня 1995 року, згідно рішення Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області від 20 липня 1995 року ОСОБА_5, отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,065 га на території Старобезрадичіської сільської ради для ведення садівництва.

20 вересня 1995 року, згідно рішення Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області від 20 липня 1995 року ОСОБА_1, отримав державний акт на право приватної власності на землю площею 0,060 га на території Старобезрадичіської сільської ради для ведення садівництва.

20 вересня 1995 року, згідно рішення Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області від 20 липня 1995 року ОСОБА_2 отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку 0,066 га на території Старобезрадичіської сільської ради для ведення садівництва.

22 листопада 2002 року Старобезрадичівська сільська рада Обухівського району Київської області своїм рішенням передала ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва, що підтверджується копією рішення. На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 В,Ю. було внесено зміни до уже виданого державного акту та внесено до нього спірну земельну ділянку.

30 серпня 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,065 га на території Старобезрадичіської сільської ради для ведення садівництва, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії КВ належала їх батьку, ОСОБА_15, який помер 08 грудня 1996 року.

30 серпня 2010 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори була здійсненна відмітка в державному акті на право приватної власності на землю серії КВ від 20 липня 1995 року про перехід права власності в порядку спадкування до відповідачів.

Встановивши вказані вище обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні не встановлено та позивачем не зазначено, які саме права або охоронюваного законом інтереси порушує державний акт, виадний ОСОБА_5 Посилання позивача та його представника на можливе виникнення таких порушень в майбутньому не підялагають судовому захисту, оскільки суперечать ст.3 ЦПК України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 то суд виходить з наступного.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, а згідно ст.126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни набувають право власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України; набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність; безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним Кодексом України, а згідно статті 118 даного кодексу встановлено, що громадянин, зацікавлений у одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної державної адміністрації або ради за місцем знаходження земельної ділянки; у заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання; відповідна адміністрація або рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Згідно статей 26,59 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні", статті 12, п.12 розділу Х Земельного Кодексу України встановлено, що виключно на засіданнях ради приймаються рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до Земельного Кодексу України.

Як вбачається з письмових доказів по справі, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 були суміжними землевласниками в садовому товаристві Енергетикна території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що підтверджується копіями актів, в яких зазначені їх прізвища. Обидва були членами СТ Енергетик, що підтверджується копіями їх членських книжок, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, а згідно ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 140 ЗК України встановлено виключні підстави припинення права власності на земельну ділянку. Однак, як вбачається з матеріалів справи Старобезрадичівська сільська рада Обухівського району Київської області, в порушення даної статті, своїм рішенням від 22.11.2002 року надала спірну земельну ділянку ОСОБА_1 без її вилучення у встановленому законодавством порядку у попереднього власника ОСОБА_5, що є неправомірним, оскільки суперечить нормам земельного законодавства. Крім того на час прийняття такого рішення рада не була розпоярдником вказаної земельної ділянки, яка згідно даних управління Держкомзему в Обухівському районі знаходиться за межами населеного пункту.

За таких обставин виданий на підставі такого рішення державний акт слід визнати недійсним в повному обсязі, оскільки часткове визнання недійсним державного акту чинним законодавством не передбачено, до того ж на визнанні всього державного акту наполягали і позивачі за зустрічним позовом.

ОСОБА_5 в порядку спадкування, згідно статті 529 ЦК УРСР (1963 року) та п.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 30 серпня 2010 року отримали у спадок спірну земельну ділянку, що підтверджується копіями свідоцтв та на підставі відмітки нотаріуса, реєстрації у Старобезрадичівській сільській раді Обухівського району Київської області, тобто відповідно до ст.126 ЗК України до них перейшло право власності на земельну ділянку, що належала їх батьку.

Як вбачається з матеріалів справи, набувши право власності на земельну ділянку позивачі в 2010 році дізнались, що їх земельна ділянка передана у власність ОСОБА_1

Статтею 152 ЗК України та ст.386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а тому суд захищаючи право власності спадкоємців на земельну ділянку, вважає за необхідне визнати недійсними оспорювані рішення та державний акт щодо земельної ділянки ОСОБА_1

При цьому суд не вбачає підстав для застосування строків давності на яких наполягали позивачі та їх представники щодо вимог ОСОБА_5, так як останні про порушення їх прав дізнались в 2010 році.

Керуючись ст.3,4,10,11,15,27,31,60,209,212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Старобезрадичівськокї сільської ради Обухівського району Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на землю відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Скасувати рішення Старобезрадичівської сільської ради 3 сесії 24 скликання від 22 листопада 2002 року про передачу ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення садівництва.

Визнати недійсним державний акт виданий ОСОБА_1 Старобезрадичівською сільською радою Обухівського району Київської області 20.09.1995 року , зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №445 з внесеними на підставі рішення Старобезрадичівської сільської ради 3 сесії 24 скликання від 22 листопада 2002 року змінами.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Обухівській районний суд шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: