ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
__________________________________________________________________________________________________
Справа №2-4423/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2011 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді О.В. Диби

секретарі Євдоченко О.В., Перехрест Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

Позивачі за первісним позовом звернулись до суду із позовом до відповідача за первісним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Відповідач за первісним позовом подав до суду зустрічну позовну заяву до позивачів за первісним позовом про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Ухвалою суду зустрічну позовну заяву відповідача за первісним позовом було прийнято до спільного розгляду разом із первісним позовом.

Як на підставу своїх вимог позивачі посилались на те, що відповідач за первісним позовом майже двадцять років не проживає в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, особистих речей в ній не тримає, бажання проживати в спірній квартирі немає, витрат по сплаті за житлово комунальні послуги не несе. Їй не чиниться жодних перешкод у користуванні нею оскільки вона має вільний доступ до неї. З метою зменшення витрат на комунальні послуги позивачі просили позовні вимоги задовольнити первісного позову задовольнити в повному обсязі,а в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Як на підставу своїх вимог позивач за зустрічним позовом послалась на те, що відповідачі за зустрічним позовом надали в оренду частину приміщень спірної квартири третім особам, що фактично призвело до неможливості проживання позивача за зустрічним позовом у ній, оскільки їй були створені перешкоди у проживанні. У звязку із вищенаведеним вона зверталась до правоохоронних органів та до ЖЕКу. Крім того, між відповідачем 1 за зустрічним позовом та позивачем за зустрічним позовом склались неприязні стосунки через різні погляди на життя та ведення господарства. На підставі вищенаведеного просив в задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов задовольнити.

Вислухавши пояснення позивачів за первісним позовом, відповідача за первісним позовом, повно та всебічно дослідивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

В квартирі, яка знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 14а, кв.251зареєстровані позивачі за первісним позовом та відповідач за первісним позовом.

З 1989 року позивач 1 за первісним позовом перебувала у шлюбі із ОСОБА_4 рідним батьком відповідача за первісним позовом, що визнається сторонами та не потребує додаткового доказування. Шлюб між позивачем 1 за первісним позовом та ОСОБА_4 у 2001 році було розірвано. Від вказаного вище шлюбу у позивача народилась дитина відповідач за первісним позовом яка фактично з моменту свого народження проживала із своїм батьком за адресою його реєстрації.

Як вбачається із акту за підписом сусідів позивачів за первісним позовом та консьєржа, який останній час обслуговує підїзд в якому знаходиться спірна квартира, відповідач за первісним позовом вже понад 20 років не проживає у спірній квартирі. Крім цього, відповідач за первісним позовом не несе витрат по сплаті за житлово комунальні послуги, що визнається сторонами та не потребує додаткового доказування.

Відповідно до ст. 64 ЖК України повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із договору найму жилого приміщення.

Згідно із ч.2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня його вибуття.

Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні пояснив, що дійсно, у спірному приміщенні не проживає фактично із моменту свого народження, витрат по утриманню не несе, особистих речей у приміщенні не зберігає.

Крім того вказала, що відповідачі за зустрічним позовом не створюють перешкод для неї у користуванні спірною квартирою. Замки не змінювали, перешкод в доступі до спірної квартири не чинять. Вона там не проживає у звязку із особистими непорозуміннями із своєю матірю відповідачем 1 за зустрічним позовом. Крім того, коли вона (позивач за зустрічним позовом) виявила бажання проживати у спірній квартирі разом із своїм товаришем, відповідач 1 за зустрічним позовом не заперечувала проти такого проживання та вони визначились із кімнатою, в якій будуть проживати. Проживши в спірній квартирі близько місяця відповідач за первісним позовом з власної ініціативи вирішила повернутись до свого попереднього місця проживання.

Таким чином судом було встановлено, що відповідач 1 за зустрічним позовом жодним чином не чинить перешкод позивачу за зустрічним позовом у користуванні спірною квартирою, а остання в ній постійно не проживає з власної ініціативи більше ніж двадцять років та більше ніж шість місяців до моменту звернення з позовною заявою до суду, витрат по сплаті витрат за житлово комунальні послуги не несе, особистих речей в спірній квартирі не зберігає..

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК України, провадиться в судовому порядку.

За таких обставин в судовому засіданні знайшли підтвердження посилання позивачів за первісним позовом, а тому первісна позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Посилання відповідача за первісним позовом своїх підтверджень не знайшли та фактично були спростовані самим позивачем за зустрічним позовом.

У звязку із чим, зустрічна позовна заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, керуючись ст. 10, 57-61,88, 208 - 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 64,71,72,107 ЖК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити;

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням: квартирою №251, по проспекту Оболонському, 14а, що в м. Києві;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 37 (тридцять сім) грн. витрат на ІТЗ судового процесу та 8 (вісім) грн. 50 коп. судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням відмовити в повному обсязі;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Диба

05.10.2011 Справа № 2-4423/11