РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-298/11

22 грудня 2011 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Таргоній В.О.

при секретарі - Деркач І.М.

з участю прокурора - Оніщук С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання матері та відібрання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання її малолітньої дочки ОСОБА_3,12.10.2007р.н. разом з нею. В ході розгляду справи позивач уточнила заявлені позовні вимоги, просить визначити проживання малолітньої дитини за місцем проживання матері та відібрати її у відповідача.

В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що з 2005 року проживала з відповідачем однією сім»єю, без реєстрації шлюбу. Мають дочку ОСОБА_3,12.10.2007р.н. Після народження дитини за спільною згодою вони переїхали проживати в с.В.Любаша Костопільського району. Спільне життя у сторін не склалось, відповідач став зловживати спиртними напоями, чинити на неї фізичний тиск. У зв»язку з вчиненням відповідачем відносно неї психологічного та фізичного насилля вона проходила курс реабілітації у Волинському обласному центрі соціально-психологічної допомоги. На її прохання віддати дитину та залишити її проживати разом з нею відповідач відмовив, став чинити перешкоди у спілкуванні з дочкою. Розпорядженням Костопільської райдержадміністрації від 16.12.2008 року місце проживання малолітньої ОСОБА_3,2007р.н. було визначене разом з матір»ю. Зазначене розпорядження відповідач не виконав. Упродовж 2008 року вона неодноразово приїжджала до дитини, але відповідач її не допустив до дитини, застосовував до неї фізичний тиск. Вважає, що протиправна поведінка відповідача негативно впливає на розвиток їх малолітньої дочки та її слід у нього відібрати, визначивши при цьому місце проживання малолітньої дитини разом з матір»ю. Вказує також, що має необхідні умови для проживання та виховання дочки.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені у позовній заяві підстави. Крім того, пояснила, що на даний час забезпечена житлом, отримала диплом про закінчення однорічної післяліцейної школи «Прогрес» у Варшаві за спеціальністю спеціаліст загальної психології та спеціаліст-масажист, зареєстрована підприємцем, надає послуги з масажу. Вона зустрічалась з дитиною, дочка добре до неї ставиться, вільно спілкується. Перепон у спілкуванні їй з дитиною відповідач не чинить.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з матір»ю та проти відібрання у нього дочки. В обґрунтування заперечень проти позову покликається на те, що дитина з народження проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Позивач неодноразово залишала з ним дитину, виїжджала на роботу за кордон, не приділяла їй належної уваги та турботи. На даний час він має постійне місце роботи, за місцем проживання характеризується позитивно, має всі необхідні умови для життя та виховання дочки, належним чином виконує свої батьківські обов»язки, турбується про її фізичний, духовний розвиток, стан її здоров»я. Позивач періодично відвідує дочку, перешкод у спілкуванні з нею він не чинить. Вважає, що дитина на даний час психологічно не готова до зміни свого місця проживання, звичного для неї режиму. Не заперечує проти того, щоб згодом, при зближенні мами з дитиною змінилось і місце її проживання.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_4, думку прокурора, зясувавши обставини та дослідивши письмові докази у справі, вважає заявлені вимоги не обгрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.

Встановлено, що сторони з 2005 року стали проживати однією сім»єю, без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилась дочка ОСОБА_3,12.10.2007р.н. У свідоцтві про народження дитини позивач вказана матір»ю, відповідач батьком. Після народження дитини сторони переїхали проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне сімейне життя у них не склалось, позивач, на тривалий час залишала дитину та виїжджала за кордон, належним чином не виконувала своїх обов»язків по догляду, вихованню та утриманню дитини. Доглядом дитини займається батько. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 8.02.2011р. на утримання дитини з ОСОБА_1 присуджено аліменти. Відповідач має постійне місце роботи та стабільний дохід, за місцем проживання характеризується позитивно, належним чином виконує свої батьківські обов»язки щодо виховання та утримання дитини, турбується про стан її здоров»я, духовний та фізичний розвиток, створив необхідні умови для повноцінного життя та розвитку дочки. Позивач відвідує дитину нерегулярно, із значними інтервалами у часі. Більшу прихильність дитина виявляє до батька.

Переконливих доказів того, що відповідач зловживає спиртними напоями, чинить на позивача фізичне та психологічне насилля, чи інших доказів його протиправної поведінки, а також того, що він самочинно без згоди другого з батьків змінив місце проживання дитини позивачем суду не надано. Тому, підстави, встановлені ст.162 СК України, для відібрання дитини у відповідача відсутні.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування №02-5056/07 від 02.11.2011р. змінювати місце проживання малолітньої ОСОБА_3 є недоцільним.

Згідно ч.2, ч.3 ст.161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Дитина також не може бути передана для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу. Доказів того, що позивач має такий дохід суду не надано.

За таких обставин суд, виходячи із рівності прав та обов»язків батька та матері щодо своїх дітей, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, вважає, що на даний час відсутні підстави для визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3,12.10.2007р.н. за місцем проживання матері.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, ст.141, 160, 161, 162 Сімейного Кодексу України, п.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання матері та відібрання дитини - відмовити за необгрунтованістю заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Таргоній В.О.