Справа № 2-258/11
17 лютого 2011 року
Волноваський районний суд, Донецької області
У складі: головуючого: судді - Ковей Л.В.
При секретарі - Денисенко Н.В.
За участю представника позивачки - ОСОБА_1
Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу по позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна особистою власністю дружини,
Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання нерухомого майна її особистою власністю і доводи мотивує тим, що 29.08.2009 року вона уклала шлюб з відповідачем по даній справі, шлюб зареєстровано у відділі РАЦС Волноваського РУЮ, актовий запис № 129. Від шлюбу мають сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільне життя з відповідачем не склалося, несумісність характерів призвела до втрати почуттів любові та поваги. Фактичні шлюбні відносини припинили з початку 2010 року.
За час проживання у зареєстрованому шлюбі позивач, діючи в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина, ОСОБА_4, за власні кошти, 12.05.2010 року на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 12.05.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1103, договору купівлі продажу земельної ділянки від 12.05.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1102 та договору купівлі продажу житлового будинку від 12.05.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1100, придбала земельні ділянки площею 0.1000 га., та 0.1798 га., а також житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами за адресою м. Волноваха вул.. Донецька б. № 261, Донецької області, за вищевказане нерухоме майно було сплачено позивачем 36 415 гривень 33 копійки.
Позивач вищевказане нерухоме майно вважає своєю особистою приватною власністю, оскільки вказаної суми коштів для придбання нерухомості а ні в позивача а ні в її чоловіка, відповідача по даній справі не було, так як позивачка не працює, веде домашнє господарство та доглядає за дитиною, а відповідач працював і отримував заробітну плату в сумі 600 гривень, яких вистачало родини тільки на побутові потреби та їжу. Шлюбні стосунки припинені з початку 2010 року, відповідач мешкає в будинку який йому не належить, на вимоги позивачки залишити будинок, відповідає, що будинок було куплено в шлюбі, тому він належить і йому. Враховуючи, що за 8 місяців подружнього життя сторони по справі фактично не могли зібрати таку велику кількість грошей. Вказані грошові кошти позивач, взяла в борг у своєї бабусі ОСОБА_5, на підставі договору позики від 11.05.2010 року, тому вважає що це є її особиста власність, оскільки відповідач кошти на придбання будинку і земельних ділянок не надавав, тому він і не має права власності на вказані земельні ділянки і жилий будинок, і просить визнати за нею правло особистої власності на будинок і земельні ділянки.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.
Відповідач в судове засідання не з»явився про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судової повістки, про причину неявки суд не інформував, тому причину його неявки суд визнав неповажною.
Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідчення свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, по наступних підставах.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
На підставі п.3 ч.1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6»янець О.А., суду свідчила, що вона мешкає по сусідству з ОСОБА_5 і в її присутності, остання давала в борг 40 000 гривень, своїй онуці, позивачці по даній справі на купівлю жилого будинку та земельних ділянок і достовірно суду свідчила, що будинок № 261 по вул. Донецька в м. Волноваха, Донецької області та земельні ділянки площею 0.1708 га., та 0.1000 га., були куплені за кошти бабусі позивачки по справі.
Свідок ОСОБА_7 дала аналогічні свідчення і не довіряти свідченням свідків у суду підстав не має.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що позивачка її онука, яка в 2009 році уклала з відповідачем по справі шлюб, оскільки свого житла не мали, тому вона дала в борг кошти в сумі 40 000 гривень для купівлі будинку і земельних ділянок, про що є розписка, кошти їй не повернуті, відповідач залишити будинок не бажає, оскільки вважає, що будинок куплений в період шлюбу тому він має право на частку в будинку.
Про те, що позивачка уклала шлюб з відповідачем по справі вбачається з свідоцтва про шлюб, що є наявним у справі, згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_8 29.08.2009 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації
шлюбів зроблено відповідний запис за № 129, відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського РУЮ, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища, чоловікові ОСОБА_3, дружині ОСОБА_3.
З свідоцтва про народження на ім.»я ОСОБА_4, що є наявним у справі вбачається, що народився 12.08.2009 року, в графі батьки вказано: батько ОСОБА_3, мати ОСОБА_2, що підтверджує доводи позивачки, що на час укладення договорів купівлі продажу вона не працювала, а займалась доглядом за дитиною.
Доводи позивачки, про те, що вона взяла в борг у ОСОБА_5 кошти на купівлю жилого будинку і земельних ділянок біля будинку, вбачається з розписки від 11.05.2010 року в сумі 40 000 гривень, що також є наявною у справі і підтверджує свідчення свідків.
Згідно зі статтями 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач не надав суду доказів, відносно того, що за сумісні кошти сторін було куплено будинок і земельні ділянки, що дає підстави суду вважати, що відповідач позов визнав.
У відповідності зі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача і судові витрати, на судовий збір в сумі 364 гривні 15 копійок та ІТЗ 120 гривень і за надання юридичної допомоги 4000 гривень на користь позивача.
На підставі ст. 57 ч.1 п.3 СК України та керуючись ст.ст. 10,60,208,209, 212,214,215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна особистою власністю дружини задовольнити.
Визнати жилий будинок з господарськими спорудами і будівлями № 261 по вул. Донецька в м. Волноваха, Донецької області, жилою площею 30.00 кв.м., вартістю 29 663 гривні особистою приватною власністю ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 4484 гривні 15 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду, Донецької області протягом 10- днів з наступного дня після його проголошення, через Волноваський районний суд.

Суддя