АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 ( 3 ) ОСОБА_1
Доповідач - Карнаух В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_3

Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 квітня

2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до

Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» / на теперішній час

публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_3» / про відшкодування

моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» / на теперішній час -публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_3» , надалі -ПАТ « Євраз ОСОБА_3»»/, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 90 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

При цьому посилається на те, що з 1980 по 2009 роки працював у відповідача підземним електрослюсарем та на інших посадах шахти «Ювілейна», яка є структурним підрозділом відповідача, у підземних умовах, де і була заподіяна шкода його здоров,ю.

Вперше висновком МСЕК з 13.04.2009. йому було встановлено 25% втрати професійної працездатності по захворюванню легень безстроково.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 квітня 2011 року позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 25000 грн. у відшкодування моральної шкоди без урахування утримання податків з фізичних осіб та на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. і судовий збір у сумі 8 грн.50 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ « Євраз ОСОБА_3» ставить питання про

скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в

задоволенні позову, оскільки судом порушено норми матеріального і

процесуального права. Відповідач вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції безпідставно послався на ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, оскільки відносини, які виникають між суб,єктами страхування від нещасного випадку, врегульовані спеціальним Законом № 1105-Х1У, яким передбачено відшкодування шкоди застрахованій особі /працівникові/.; на його думку обов,язок відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові внаслідок

ушкодження його здоров,я у процесі трудової діяльності покладається на Фонд соціального страхування відповідно до Закону України «Про загальнообов,язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»; вважає, що наявність шкідливих виробничих факторів є особливістю виробничого процесу на підприємстві, про які позивач був поінформований при укладенні трудового договору; позивач не надав доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди; суд не обґрунтував розмір моральної шкоди; позивачем пропущено тримісячний строк для звернення до суду з такими вимогами.

Крім того, на думку відповідача, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає встановленим обставинам справи, характеру моральних страждань й суперечить вимогам п.9 Постанови пленуму ВСУ«Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 встановлено, що позивач з 09.12.1980. по 21.05.2009. працював підземним електрослюсарем по ремонту гірничого обладнання , механіком дільниці, гірничим майстром дільниці № 34 на шахті «Ювілейна», яка є структурним підрозділом ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПАТ « Євраз ОСОБА_3», де і була заподіяна шкода його здоров,ю.

Вперше висновком МСЕК з 13.04.2009. позивачу було встановлено 25% втрати професійної працездатності по захворюванню легень безстроково.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно виходив із того, що, оскільки професійне захворювання позивач отримав під час виконання трудових обов,язків, а заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, вона має відшкодовуватись роботодавцями, які не створили безпечних умов праці.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовано посилається на акт № 24 розслідування професійного захворювання від 23.03.2009., згідно якого позивач понад 28 років, працюючи у відповідача, в умовах важкої фізичної праці , несприятливого мікроклімату, підвищених рівнях запиленості та шуму, піддавався шкідливому впливу виробничих факторів, через що занедужав професійним захворюванням легень.

При цьому адміністрацією підприємства відповідача не були забезпечені безпечні умови праці і порушено ст.. 153 КЗпП України та ст.. 13 Закону України «Про охорону праці».

У зв.язку з хворобою позивач переносить фізичні та моральні страждання, змушений багато часу проводити у лікарнях, через що відірваний від сім,ї і друзів; що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного ОСОБА_3 України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтями 1167 ЦК України та ст..237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу. На час встановлення МСЕК позивачу втрати професійної працездатності, а це 2009 рік, до спеціального закону, на який

в апеляційній скарзі посилається представник відповідача, як на підставу для скасування рішення та відмови в задоволенні позову ОСОБА_4, а саме до Закону України «Про загальнообов,язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричини втрату працездатності», внесено зміни, якими скасовано обов,язок виконавчої дирекції Фонду соціального страхування щодо відшкодування моральної шкоди у разі нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричини втрату професійної працездатності. Тому доводи відповідача щодо неправильного застосування судом при вирішенні даного спору норм матеріального законодавства є безпідставними та такими, що не відповідають чинному законодавству.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_4 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Позивачу протипоказана важка фізична праця та робота в умовах впливу інших шкідливих факторів виробничого середовища, він повинен періодично проходити курс оздоровлення і санаторно-курортне лікування; має потребу в періодичному амбулаторному лікуванні ; в стані його здоров,я внаслідок професійного захворювання сталися незворотні зміни. У зв,язку з професійним захворюванням змінилися образ і якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Тому доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та недоведеності вини відповідача, є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Доводи відповідача про пропуск ОСОБА_4 строку для звернення до суду з даним позовом не можуть бути взяті до уваги, оскільки не ґрунтуються на законі.

Однак, колегія суддів вважає, що при визначенні суми моральної шкоди судом не в повній мірі враховані положення п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Тому, враховуючи характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача повинна бути зменшена з 25 000 грн. до 15 000 грн.

За таких обставин апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, відповідно до положень п.3 ч.І ст. 309 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, п.З ч.І ст. 309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України

колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_3» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 квітня 2011 року в частині стягнення моральної шкоди з Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_3» на користь ОСОБА_4 змінити, зменшивши цей розмір до 15 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання

ним законної сили.

Головуючий:

Судді: