Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа №2-1944/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді Коцюрби М.П.

при секретарі Кучер В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про зміну умов договору , -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2011 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про зміну умов договору.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 23.05.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № KIGOGA0000763M на строк до 22.05.2009 року, за яким ОСОБА_1 банк надав кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії у розмірі 42 280 (сорок дві тисячі двісті вісімдесят) Євро на наступні цілі: на будівництво житлового будинку у розмірі 40 000 (сорок тисяч ) Євро та на сплату страхових платежів у розмірі 2 280 (дві тисячі двісті вісімдесят ) Євро, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.1.1. ОСОБА_1 зобовязався погашати заборгованість за кредитом щомісячно у сумі не менше відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

28.11.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору, відповідно до якої Кредитний договір від 23.05.2005 року було викладено у новій редакції, за якою ОСОБА_1 надано кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 42 280 (сорок дві тисячі двісті вісімдесят) Євро на строк з 23.05.2005 року по 23.05.2009 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості.

На відміну від першої редакції Кредитного договору, в якій встановлювалася поновлювана лінія, у новій редакції відповідно до п.8.1. Відповідач по справі зобовязувався сплачувати щомісячний платіж у розмірі 6 856,19 Євро у період з «23» по «29» число кожного місяця.

Проте, як зазначає Позивач, у тексті Додаткової угоди від 28.11.2008 року, а саме у п.8.1. допущена помилка - валюта кредиту зазначена у доларах США, хоча фактично валюта лишилась у Євро, та загальна сума кредиту, відповідно до тексту, складає 36 820,00, хоча фактично вона становить 42 280,00.

У звязку з порушенням ОСОБА_1 своїх зобовязань у частині своєчасного та повного погашення заборгованості, банк був змушений звернутися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд своїм рішенням від 25.10.2010 року відмовив банку у задоволенні позову. Апеляційний суд Київської області 16.02.2011 року скаргу банку відхилив, а рішення суду першої інстанції залишив в силі.

Як зазначає Позивач ОСОБА_1 фактично сплатив у грудні 2009 року 40 000 (сорок тисяч) Євро. Оскільки строк договору закінчився 23.05.2009 року, то на грудень 2009 року вже існувала прострочена заборгованість, на яку нараховувались прострочені відсотки та пеня у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 по Кредитному договору становить 18 117,34 Євро.

ПАТ КБ «ПриватБанк» прагнуло врегулювати непорозуміння з клієнтом у досудовому порядку, запрошував для внесення змін до Додаткової угоди від 28.11.2008 року, надсилав листи з проханням зявитися в обслуговуюче відділення банку. Позивач просив ОСОБА_1 письмово повідомити про незгоду щодо пропозиції банку. Однак з 17.02.2011 року, коли банк направив письмовий лист-пропозицію, з боку Відповідача не надійшло жодних відповідей, у відділення банку він не зявлявся.

ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд змінити умови договору і стягнути з ОСОБА_1 користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмір 18 117, 34 Євро.

У своїх запереченнях проти позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що на підставі взаємного узгодженого волевиявлення сторін 28.11.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі заступника директора - керівника індивідуального бізнесу Київського ГРУ Приватбанку, що діяв на підставі довіреності № 6394 від 03.10.2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода до Кредитного договору, згідно якої Кредитний договір був викладений у новій редакції були змінені його істотні умови, а саме: розмір (ліміт) кредитної лінії, валюта кредиту, а також порядок його надання та повернення.

Відповідно до п.8 Додаткової угоди, банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 23.05.2005 року по 23.05.2009 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в розмірі 40 000 дол. США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

У грудні 2009 року належним чином банк прийняв від ОСОБА_1 грошові кошти на виконання Кредитного договору в редакції від 28.11.2008 року і будь-яких вимог до ОСОБА_1 з моменту проведення розрахунків не предявляв, будь-яких повідомлень про наявну заборгованість за Кредитним договором на його адресу не надсилав.

Банк в позові зазначає, що при укладенні Додаткової угоди до Кредитного договору від 28.11.2008 року у нього не було наміру змінювати валюту кредиту, оскільки такі дії суперечили б Наказу Банку № СП-2008-938 від 24.09.2008 року, яким була затверджена Технологія зміни відсоткової ставки/виду кредитної лінії по поновлювальним кредитним лініям.

Посилання Позивача на наявність Наказу № СП-2008-938 від 24.09.2008 року в даному випадку, як зазначає Відповідач, є недоречним, оскільки цей наказ є внутрішнім документом банку, Відповідача не ознайомлювали з його змістом при обговоренні істотних умов Додаткової угоди від 28.11.2008 року та її укладенні.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 23.05.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № KIGOGA0000763M на строк до 22.05.2009 року за яким ОСОБА_1 банк надав кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії у розмірі 42280 (сорок дві тисячі двісті вісімдесят) Євро на наступні цілі: на будівництво житлового будинку у розмірі 40 000 (сорок тисяч ) Євро та на сплату страхових платежів у розмірі 2 280 ( дві тисячі двісті вісімдесят ) Євро, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.1.1. ОСОБА_1 зобовязався погашати заборгованість за кредитом щомісячно у сумі не менше відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

28.11.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду Кредитного договору, відповідно до якої Кредитний договір від 23.05.2005 року було викладено у новій редакції, за якою ОСОБА_1 надано кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 42 280 (сорок дві тисячі двісті вісімдесят) дол. США на строк з 23.05.2005 року по 23.05.2009 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суду залишку заборгованості.

На відміну від першої редакції Кредитного договору, в якій встановлювалася поновлювана лінія, у новій редакції відповідно до п.8.1. Відповідач по справі зобовязувався сплачувати щомісячний платіж у розмірі 6 856,19 Євро у період з «23» по «29» число кожного місяця.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно ч. 4 ст. 652 ЦК України, зміна договору у звязку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Позивач зазначає, що у тексті Додаткової угоди від 28.11.2008 року, а саме у п.8.1. допущена помилка - валюта кредиту зазначена у доларах США, хоча фактично валюта залишилась в Євро.

Відповідно до ст.ст. 59,60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд приходить до висновку, що сторони діяли вільно, виходячи з власних інтересів, прийняли рішення про вибір контрагента та про вступ з ним в договірні відносини, на власний розсуд визначили характер договору, який вони уклали, його умови (зміст), в тому числі і валюту і зобовязання. Доказів на підтвердження доводів Позивача, що в Додатковій угоді була допущена граматична помилка суду подано не було, додаткова угода недійною не визнавалась, зміни в неї не і зносилися і вона є чинною на час розгляду справи судом.

Позивачем не було доведено одночасна наявність умов, які передбачає ч.2 ст. 652 ЦК України для зміни договору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Керуючись ст.ст. 526, 627, 629, 652 ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60, 169, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_1 про зміну умов договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення чи протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: М.П. Коцюрба