Глухівський міськрайонний суд Сумської області
Справа № 2-102/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.11 місто Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області в особі судді Демченка О.C., при секретарі Бірюк О.І., з участю позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2, а також представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто» про визнання недійсною угоди та стягнення коштів і відшкодування моральної шкоди,

встановив.

За поданим до Глухівського міськрайонного суду 29 листопада 2010 року підтриманим в суді уточненим позовом позивач і його представник просять суд визнати недійсною укладену між позивачем і відповідачем 26 січня 2010 року угоду № 312142 (з додатками до неї) про надання відповідачем позивачу послуг, спрямованих на придбання позивачем легкового автомобіля для власних потреб; стягнути з відповідача на користь позивача 10706 грн. 14 коп. в порядку повернення коштів, які були сплачені позивачем відповідачу на виконання умов зазначеної угоди та стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. При цьому, на обгрунтування позову сторона позивача посилається на те, що зазначена угода в порушення прав позивача як споживача є несправедливою і була підписана позивачем вже після проведення первинних грошових внесків по ній без надання позивачу всебічної обєктивної інформації щодо виробника та строку, придбання за угодою автомобіля, умов і наслідків укладення угоди як передумови для забезпечення прийняття позивачем свідомо компетентного рішення про необхідність підписання зазначеної угоди чи утримання від такої дії на шкоду собі. Сторона позивача вважає, що відповідач при укладенні угоди з позивачем діяв протиправно, у звязку з чим дану угоду слід визнати недійсною, і як наслідок цього відповідач має повернути позивачу сплачені останнім за умовами угоди кошти та відшкодувати позивачу моральну шкоду, завдану протиправними щодо позивача діями.

З наданих суду заперечень на позов представника відповідача та його пояснень в суді вбачається, що сторона відповідача, не визнаючи позову, вважає його таким, що не грунтується на законі. При цьому, на обгрунтування своєї позиції представник відповідача, посилаючись на зміст і конкретні пункти оспорюваної угоди, доводить її відповідність діючому законодавству як підстави для відмови позивачу в задоволенні позову.

Зясувавши предмет спору, події і факти, що передували зверненню позивача до суду з даним позовом, вислухавши доводи сторін та дослідивши надані документальні докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Факт добровільного укладення позивачем з уповноваженим представником відповідача оспорюваної угоди і її підписання позивач і його представник протягом січня- червня 2010 року визнають, а також визнають той факт, що при добровільній сплаті позивачем на виконання умов угоди 11224 грн. 14 коп. відповідачу останній відповідно до умов угоди повернув позивачу частину внесених ним чистих внесків на оплату вартості автомобіля, який позивач мав придбати за угодою у разі виконання її умов. Ці обставини суд визнає такими, що визначають зміст існувавших і існуючих між позивачем і відповідачем правовідносин, виходячи з яких і має вирішуватись даний спір з урахуванням положень діючого Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), які регламентують підстави і порядок визнання угод як правочинів недійсними, а також положень Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ (далі - Закон України № 1023-ХІІ), які стосуються предмету спору.

Так, за змістом ст. З ЦК України свобода договору є однією з засад цивільного законодавства. За змістом ст. 11 ЦК України договори та інші правочини в числі іншого є підставами для виникнення цивільних прав, які за змістом ст. 12 ЦК України особа здійснює на власний розсуд вільно, та обовязків, які за змістом ст. 14 цього ж Кодексу особа виконує у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 202 і 626 ЦК України договір (у даному випадку оспорювана угода) є правочином, який відповідно до положень ст. 18 Закону № 1023-ХІІ може бути визнаний недійсним у разі визнання його положень несправедливими. Але аналізуючи зміст частин 2 і 3 ст. 18 Закону № 1023-ХІІ, що містять в собі перелік умов, які є несправедливими для споживача, а також зміст оспорюваної угоди та додатків до неї суд не вбачає підстав для визнання будь-яких умов укладеної позивачем і відповідачем угоди несправедливими - такими, що всупереч принципу добросовісності договору утворювали істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позивача як споживача.

Доводи сторони позивача щодо ненадання відповідачем позивачу всебічної інформації про спрямованість, умови і наслідки підписання оспорюваної угоди спростовуються наявністю в угоді особистого підпису позивача на підтвердження отримання ним такої інформації та наявністю у умовах угоди положень, за якими позивач протягом семи днів після підписання угоди (більш ретельніше ознайомившись з текстом підписаної угоди) мав право відмовитися від виконання умов укладеної угоди і отримати всю суму вже внесених за умовами угоди коштів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1-6, 11-16, 202, 204, 215, 626-629 ЦК України, а також ст.ст. 1-4, 8, 10, 11, 15, 79, 88, 212 та 214 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляції на рішення суду.

Апеляція може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набере законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження рішення.

Суддя Глухівського міськрайсуду