АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 22-ц-3665/11
номер провадження 22-ц/2190/2283/11
Справа №22ц-3665 2011р. Головуючий в І інстанції: Живцова О.А.
Категорія 27 Доповідач: Лободзінський C.B.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року серпня місяця 31 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Лободзінського С.В.

Суддів: Бугрика В.В.

ОСОБА_1

при секретарі: Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 11 травня 2011 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості у сумі 42184 грн. 48 коп., зустрічним позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання частини кредитного договору стосовно позичальника недійсним та визнання позичальником іншої особи, зустрічним позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання нікчемним кредитного договору і недійсним договору поруки.

ВСТАНОВИЛА:

13 жовтня 2010 року 2009 року ВАТ Комерційний банк «Надра» (далі Банк) заявив у Каланчацькому районному суді позов про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором №22/ЕК/2008-980 від 22 березня 2008р. забезпеченого договорами поруки між Банком та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на загальну суму 42184 грн. 48 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що між Банком та ОСОБА_2 22 березня 2008р. був укладений кредитний договір №22/ЕК/2008-980, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 30000грн. під 30% річних.

Готівку ОСОБА_2 отримано по заяві №197 від 25 березня 2008 року.

Виконання кредитного зобовязання ОСОБА_2 забезпечено договорами поруки, укладеними між Банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У звязку з тим, що встановлений графік щомісячних платежів по поверненню кредитних коштів ОСОБА_2 і поручителями не виконувався, Банк просив стягнути з відповідачів суму заборгованості, яка станом на 29 квітня 2010 року склала 42184 грн. 48 коп.

У поданій до суду зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 заперечив проти позовних вимог Банку, посилаючись на те, що кредитний договір він оформив на прохання ОСОБА_5, грошей у Банку не отримував, а лише розписався у заяві про видачу готівки. З поручителями також не спілкувався. Крім того, не заперечуючи факту укладення договору, зазначав, що договір оформлено не на ОСОБА_2 і просив визнати його частково недійсним, визнати дійсним позичальником за договором ОСОБА_5, визнати укладені між Банком та поручителями ОСОБА_3 і ОСОБА_4 договори поруки недійсними.

ОСОБА_3 також подала до суду позовну заяву, в якій зазначала, що договір поруки від 28 березня 2008 року укладено усупереч її волі, просила визнати кредитний договір між Банком та ОСОБА_2 нікчемним, а договір поруки недійсним, стягнути з Банку на її користь судові витрати по справі.

У судовому засіданні ОСОБА_3 позов підтримала лише у частині визнання договору поруки недійсним. ОСОБА_4 кредитного договору і договору поруки не оскаржувала. Відповідачі також не оскаржували суми кредитної заборгованості.

Рішенням від 11 травня 2011 року суд позов Банку задовольнив частково і стягнув суму заборгованості 42184грн. 48коп. солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4, у іншій частині позовних вимог відмовив.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково, договір поруки між Банком і ОСОБА_3 визнано недійсним, у іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання договору поруки від 22 березня 2008 року задоволено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, суперечливі висновки про обставини справи та відсутність юридичної оцінки діям інших фізичних осіб у даних кредитних правовідносинах, просить рішення скасувати, постановити нове, яким задовольнити його зустрічний позов, відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, позов Банку задовольнити частково, стягнувши суму заборгованості з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_3 посилається на законність судового рішення, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу відхилити.

Іншими учасниками розгляду рішення не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Банку та представника ОСОБА_2, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для и задоволення.

Судом встановлено, що між Банком і ОСОБА_2 виникли кредитні правовідносини на підставі кредитного договору №22/ЕК/2008-980 від 22 березня 2008 року, згідно якого ОСОБА_2 отримав у Банку ЗО 000грн. кредиту під 30% річних.

Висновок суду про те, що виниклі між Банком і ОСОБА_2 правовідносини регулюються нормами глави 71 ЦК України, ґрунтуються на обставинах справи, підтверджених належними і допустимими доказами, зокрема кредитним договором (а.с. 9) та заявою на видачу готівки №197 від 25 березня 2008 року (а.с. 10), поясненнями сторін.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був забезпечений договорами поруки, укладеними між Банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 11-12).

Згідно виписки платежів по кредитному договору №22/ЕК/2008-980 за період з 23.04.2008 року по 21.04.2009 року ОСОБА_2 погашено 13 965грн. кредитних запозичень за час користування кредитом. Платежі, як зазначається у виписці, вносились ОСОБА_2 (а.с. 101).

У подальшому ОСОБА_2 припинив виконання грошових зобовязань, про що свідчить розрахунок суми заборгованості (а.с.7-8). Тому є вірним висновок суду про те, що до ОСОБА_2 та поручителів забезпечення грошового зобовязання мають бути застосовані наслідки передбачені ст.ст.526,527 ЦК України та окремими пунктами кредитного договору, які передбачають відповідальність за його порушення.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування при вирішенні спору норм матеріального права та про суперечливість висновків суду відносно одних і тих же обставин колегією суду до уваги не приймаються виходячи з наступного.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилання боржника ОСОБА_2 на необхідність заміни його як позичальника на іншу особу у кредитному договорі є безпідставним, оскільки згідно положень ст.528 ЦК України така заміна була б можливою, коли де передбачено умовами договору або законом.

За змістом положень ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони вчинили.

Отже, удаваний правочин не має іншої мети ніж приховання іншого правочину, який його учасники вчинили (наприклад, оформлення договору дарування замість договору купівлі-продажу).

Визнання правочину удаваним (читай недійсним) лише в частині когось з його учасників з підстав передбачених ст.235 ЦК України не допускається.

Укладені на забезпечення грошових зобовязань ОСОБА_2 договори поруки між Банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають відповідати вимогам ст.203 ЦК України щодо їх чинності.

Як встановлено судом першої інстанції договір поруки між Банком та ОСОБА_3 укладено усупереч її волі, що суперечить ч. З ст.203 ЦК України. Факти відсутності з боку ОСОБА_3 волевиявлення щодо забезпечення кредитного договору між Банком і ОСОБА_2 підтверджуються поясненнями сторін та допитаних у справі свідків, тому висновок суду про невідповідність оспорюваного правочину вимогам ст.203 ЦК України і його недійсність є обґрунтованим.

Доводи щодо суперечливості висновків суду відносно одних і тих же обставин, як такі, що є формальними, і на законність оскаржуваного рішення не впливають, не можуть бути підставою для його скасування.

Враховуючи, що суд розглянув справу в межах позовних вимог, правильно встановив обставини у справі і відповідні їм правовідносини, спір вирішив на підставі норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а справу розглянув у відповідності до вимог цивільно- процесуального законодавства, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення суду залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218,303,307,308,314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 11 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_6

Судді: (три підписи)

Згідно оригінала суддя С.В. Лободзінський