Справа № 2-3045/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 листопада 2011 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі : головуючого - судді Чередниченко В.Є., при секретарі Рубцовій О.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Павлограді цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль»до ОСОБА_4 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду, посилаючись на те, що згідно кредитного договору №014/135787/3161/73 від 31 серпня 2007 року він надав відповідачу ОСОБА_4 кредит на споживчі цілі у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 38700 (тридцять всім тисяч сімсот) доларів США строком на 84 місяці, із сплатою 13,50 % річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено договір застави №014/135787/3161/73/1 від 03 вересня 2007 року, згідно якого відповідач надав у заставу належне йому майно, а саме автомобіль марки Camri», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС №074418.

Відповідач свої договірні зобовязався перед позивачем не виконав. Станом на 25 травня 2011 року заборгованість відповідача перед ПАТ «ОСОБА_3 Аваль»за зазначеним кредитним договором складає 47158,34 доларів США.

У звязку з цим, позивач просив суд розірвати достроково кредитний договір від 31 серпня 2007 року та стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 376498 грн. 04 коп. та судові витрати по справі.

У судовому засіданні представник позивача, що діє за дорученням, позовні вимоги підтримав та надав суду пояснення які відповідають змісту позовної заяви.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, посилаючись на невиконання позивачем умов договору, а саме на відсутність вимог позивача до відповідача щодо повернення боргу та розірвання договору. Крім того позивачем не враховано частково погашення боргу за рахунок предмету договору застави який було продано в рахунок погашення боргу.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм цивільні правовідносини.

Згідно кредитного договору № 014/135787/3161/73 від 31 серпня 2007 року, ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» надав відповідачу ОСОБА_4 кредит на споживчі цілі у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 38700 (тридцять всім тисяч сімсот) доларів США строком на 84 місяці, із сплатою 13,50 % річних (а.с.6-8). Згідно заяви на видачу готівки зазначені кошти відповідач отримав 04 вересня 2007 року (а.с.13). 03 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави № 014/135787/3161/73/1, згідно якого відповідач надав у заставу належне йому на праві власності майно, а саме автомобіль марки Camri», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.12).

Однак, відповідач відповідно до умов кредитного договору, свої зобовязання щодо своєчасного погашення кредиторської заборгованості, згідно графіку погашення кредиту (а.с.9), не виконує.

Зазначені обставини сторонами було визнано та не оспорювались.

Станом на 25 травня 2011 року розмір кредиторської заборгованості відповідача перед позивачем згідно наданого позивачем розрахунку складає 47158,34 доларів США, з якої 22535,47 доларів США заборгованість по суді, 14971,43 доларів США заборгованість по пені, 9651,34 доларів США заборгованість по процентам, що відповідно встановленого курсу Національного банку України (7,9837 грн. за один долар США) становить 376498 грн. 04 коп. (а.с.11).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Відповідно до пункту 3.13 кредитного договору № 014/135787/3161/73 від 31 серпня 2007 року, позикодавець має право вимагати, а позичальник зобовязаний достроково повернути кредит, сплатити проценти, комісії та інші платежі, що визначені договором, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору або договору застави.

Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позивальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що позивач не виконав вимоги ст.60 ЦПК України, відповідно до якої „кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та не надав суду доказів, які б свідчили про виконання ним п.3.13 кредитного договору № 014/135787/3161/73 від 31 серпня 2007 року та виникнення у звязку з цим обовязку у відповідача щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором.

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на письмову претензію вимогу від 31 серпня 2007 року, оскільки зазначений документ містить лише пропозицію сплатити прострочені платежі та пеню, а не вимогу щодо їх повернення, та письмову вимогу про дострокове виконання грошових зобовязань від 19 травня 2011 року, яка взагалі не містить ніяких вимог позивача до відповідача.

Крім того позивач не надав суду доказів, які б свідчили про наявність підстав для розірвання кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України, позивач не звертався до відповідача з пропозицією щодо розірвання кредитного договору за згодою сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає необхідним у задоволені позову відмовити, оскільки позивач не довів, що відповідач порушив умови укладеного між ними кредитного договору та права позивача.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3,10,651,652,629,526,1050,1054 ЦК України, ст.ст.10,60,208-210,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити публічному акціонерному товариству «ОСОБА_3 Аваль»у задоволенні позову до ОСОБА_4 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_5