АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
№22-ц-250 /11р. Головуючий 1 інстанції
Категорія : визнання права ОСОБА_1
на самочинне будівництво ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Гальянової І.Г.

суддів: Міненкової Н.О.

ОСОБА_3

при секретарі Григоренко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Орджонікідзевського району міста Харкова на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 14 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Харківської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовану не житлову будівлю,-

ВСТАНОВИЛА:

27 квітня 2010 року позивач звернувся у суд з позовом в якому просив визнати за ним право власності на самовільно збудовану ним нежитлову будівлю по вул. Миру 9-б у м.Харкові

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ним для здійснення підприємницької діяльності ним було збудовано вказану нежитлову будівлю площею 29, 3 кв.м., яка згідно до технічного висновку ТОВ Фірма «ВІСТ»знаходиться в задовільному технічному стані та придатна до використання, однак право установчі документи на неї у нього відсутні.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з зазначених підстав.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14 травня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4.задоволені та за ним визнано право власності на нежитлову будівлю літ «В-1» по вул.. Миру, 9-Б у м.Харкові.загальною площею 29. 3 кв.м.

В апеляційній скарзі прокурор Орджонікідзевського району міста Харкова просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, що призвело до ухвалення судового рішення , яке не відповідає вимогам чинного законодавства.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2010 року , прокурору Орджонікідзевського району міста Харкова було поновлено строк на апеляційне оскарження зазначеного заочного рішення суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції на підставі ст.ст.331, 376 ч.2 ст. 328 ЦК України, виходив з того, що позивач, побудувавши нежитлову будівлю набув на неї право власності, оскільки будівля відповідає діючим санітарним , протипожежним та містобудівельним нормам та не порушує права інших осіб.

Однак погодитись з вказаним висновком не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди) тощо виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із частинами 1,2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці,що не була їй виділена для цієї мети,за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно.

Матеріали справи не містять доказів , які б свідчили ,що самочинне будівництво було проведено позивачем на виділеній йому земельній ділянці , чи така земельна ділянка йому була виділена під уже збудоване нерухоме майно .

Більш того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач пояснив,що земельна ділянка під будівництво вказаного нежитлового приміщення йому не виділялась та не надавалась під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином, вказані вище обставини справи та зазначені вище норми матеріального права не дають підстав вважати обґрунтованим будівництво позивачем вказаного нежитлового приміщення.

Суд першої інстанції на ці обставини справи та вимоги закону при ухваленні рішення у справі уваги не звернув, у зв»язку з чим дійшов до необґрунтованого висновку про те, що позивач набув право власності на вказане самочинно ним збудоване нежитлове приміщення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог з зазначених вище підстав.

Керуючись статтями 303, 304, 309, 313, 316, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія ,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Орджонікідзевського району міста Харкова, задовольнити.

Скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 14 травня 2010 року.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільнихз і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :