АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/2638/11 Справа № 22ц-9901/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2011 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Керімовій Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_3, комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, про визнання договору дійсним та визнання права власності, за самостійними позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_5, комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, Державний нотаріус Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_5, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної, ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на частину квартири, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2006 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності посилаючись на те, що 22 серпня 2005 року він уклав з відповідачем та його сином ОСОБА_7 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, всі умови якого були фактично виконані, але продавці ухиляються від нотаріального оформлення цієї угоди, тому позивач просив суд визнати вказану угоду дійсною та визнати за ним право власності на зазначену квартиру в судовому порядку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2008 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2006 року було скасовано та справа направлена на новий розгляд до того ж суду.

В травні 2009 року ОСОБА_3 предявив позов до ОСОБА_4 про визнання права власності на спірну квартиру з тих підстав, що за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 02 лютого 2007 року він придбав у ОСОБА_4 цю квартиру, яка належала останньому за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2006 року і була за ним зареєстрована у встановленому порядку.

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просила суд визнати недійсним укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 договір купівлі-продажу від 02 лютого 2007 року квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/8 частину та за ОСОБА_8 право власності на 1/4 частину цієї квартири в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що вона була в шлюбі з ОСОБА_9, який 17.12.2005 р. помер, після чого відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаної квартири, на яку мають право на спадкування за законом вона, її неповнолітній син ОСОБА_10, батько та мати померлого, яка відмовилася від спадщини на користь неповнолітнього ОСОБА_8, а дії щодо придбання та продажу спірного житла є незаконними.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2010 року визнаний недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 02 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/8 частину та за ОСОБА_8 право власності на 1/4 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого 17 грудня 2005 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 143,71 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на користь держави 21,94 грн. судового збору, а в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності та позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 і ОСОБА_3 в повному обсязі.

З підстав неправильного застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неналежної оцінки доказів по справі ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 02 лютого 2007 року, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, та ухвалити нове рішення, задовольнивши його позовні вимоги.

Розглянувши справу в межах доводів скарг колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 червня 1996 року ОСОБА_9 та його батькові ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_2, яку за простою письмовою угодою без нотаріального посвідчення та державної реєстрації 22 серпня 2005 року вони продали ОСОБА_4.

17 грудня 2005 року ОСОБА_9 помер та садкоємцями за законом після його смерті, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, є його дружина ОСОБА_5 і малолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після набрання чинності рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2006 року про визнання права власності на вказану квартиру ОСОБА_4 продав її ОСОБА_3 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 02 лютого 2007 року з послідуючою державною реєстрацією прав власності на нерухоме майно 07.02.2007 р. за реєстраційним № 17120129 у КП «ДМБТІ».

Згідно зі ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За ч.3 ст.640 ЦК України договір, якій підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Виходячи з того, що вищезазначений договір купівлі-продажу від 22 серпня 2005 року спірної квартири був укладений між ОСОБА_9, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 без нотаріального посвідчення та державної реєстрації, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання його дійсним та обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання договору дійсним та визнання за ним права власності на спірну квартиру на підставі ст.ст.220,640,657 ЦК України.

З урахуванням наведеного не можуть бути прийняти до уваги доводи ОСОБА_2 у скарзі про наявність законних підстав для визнання такого договору дійсним у судовому порядку з підстав ухилення продавців від його нотаріального посвідчення.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду про обґрунтованість заявлених позовних вимог ОСОБА_5 в частині визнання недійсним укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 договору купівлі-продажу спірної квартири від 02 лютого 2007 року та визнання за нею право власності на 1/8 частину і за ОСОБА_8 право власності на 1/4 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 на підставі ст.ст.215,1267 ЦК України виходячи з наступного.

Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. А статею 388 цього Кодексу встановлено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Проте на час укладення вказаного договору ОСОБА_5 не була власником спірного майна і учасником цієї угоди та суду не надала необхідних доказів в підтвердження того, що покупець ОСОБА_3 знав про знаходження спірної квартири на той час у судовому спорі, а навпаки, при наявності чинного на той час вказаного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2006 року, яке було у встановленому порядку зареєстровано у КП «ДМБТІ» та яким було визнано право власності на вказану квартиру за ОСОБА_4, обґрунтовано вважав останнього таким, що володіє і має право розпоряджатися на законних підставах цією квартирою, і таким чином, був добросовісним набувачем.

Крім того, сама ОСОБА_5 у своєму позові не заперечує про добросовісність дій покупця ОСОБА_3 при укладенні цього договору, посилаючись лише на недійсність раніше укладеного між ОСОБА_9, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу від 22 серпня 2005 року.

При вирішенні вказаного спору також слід виходити з того, що приймаючи до уваги конкретні обставини справи ОСОБА_5 не позбавлена можливості звернутися у встановленому порядку з вимогами до особи, яка була причетна у позбавлені її права на спірне майно, про відшкодування завданих їй збитків у звязку з неможливістю витребування цього майна в натурі за доведеності вини цієї особи у незаконності відчуження такого майна іншій особі.

Зазначені обставини справи та норми закону суд залишив без уваги і належної правової оцінки, дійшовши до помилкового висновку про необхідність визнання недійсним такого договору купівлі-продажу, визнання за ОСОБА_5 право власності на 1/8 частину і за ОСОБА_8 право власності на 1/4 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом.

Тому рішення суду в цій частині, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_5 на підставі ст.ст.215,216,388 ЦК України.

Відповідно підлягає скасуванню і рішення суду в частині стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 і держави судових витрат.

Оскільки за ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним, а підстав для визнання недійсним укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 договору купівлі-продажу спірної квартири від 02 лютого 2007 року суддів не вбачає, тобто він на цей час вважається чинним, тому немає необхідності повторно визнати за ОСОБА_3 право власності на цю квартиру в судовому порядку та задовольняти його такі позовні вимоги.

За таких обставин доводи ОСОБА_3 у скарзі про незаконність рішення суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог не ґрунтуються на зазначених нормах закону і не можуть бути прийняти до уваги при вирішенні вказаного спору.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2010 року в частині визнання недійсним укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 02 лютого 2007 року, визнання за ОСОБА_5 права власності на 1/8 частину та за ОСОБА_8 права власності на 1/4 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлого 17 грудня 2005 року, стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судового збору в розмірі 143,71 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн., стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на користь держави судового збору в розмірі 21,94 грн. - скасувати та в задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: