Справа №2-748/11
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі: головуючого-судді Панченко О.М.

при секретарях Слободянюк О.А., Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, стягнення моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, просить зобов»язати відповідача усунути перешкоди в користуванні ним житловим приміщенням, вселити його в квартиру АДРЕСА_1, зобов»язавши відповідача надати йому ключі від вхідних дверей спірної квартири, а також стягнути з відповідача в рахунок моральної шкоди 10 000 грн.

В свою чергу відповідач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з вересня 2009 року в квартирі за місцем реєстрації не проживають.

ОСОБА_3 звернулася до суду з окремими позовними вимогами до ОСОБА_2, просить зобов»язати відповідача усунути перешкоди в користуванні нею житловим приміщенням, вселити її в квартиру АДРЕСА_1, зобов»язавши відповідача надати їй ключі від вхідних дверей спірної квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги свого позову, зазначив, що в 2009 році він за договором дарування на прохання сина подарував йому квартиру АДРЕСА_2, оскільки на той час був дуже хворий і на випадок своєї смерті, вирішив це зробити, звільнивши сина від клопоту по оформленню спадщини. Між ними також існувала усна домовленість про те, що він буде залишатися зареєстрованим в квартирі, крім того, син пообіцяв зареєструвати в квартирі його дружину - ОСОБА_3 З 2004 року він в спірній квартирі не проживає, комунальні послуги та квартирну плату сплачує син останні 5 років, а він проживає в орендованій квартирі разом з дружиною. В 2010 році він приїхав до квартири і виявив, що син замінив замки у вхідних дверях, він попросив надати йому ключі, проте син відмовив йому, тому він був вимушений звернутися з даним позовом до суду. В задоволенні позову ОСОБА_2 просив відмовити.

Представники позивача в судовому засіданні в повному обсязі підтримали пояснення свого довірителя та просили про його задоволення, в задоволенні позову ОСОБА_2 просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов, що був до нього пред»явлений не визнав, зазначивши, що його батько ОСОБА_1 подарував спірну квартиру йому на весілля, це було його бажання і його воля, ніхто його не примушував до цього. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а його позов задовольнити, оскільки батько ще до його весілля, яке відбулося 31.10.2009 року не проживав близько трьох років в спірній квартирі, а мешкав разом із своєю новою дружиною окремо.

Представники відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали зустрічний позов свого довірителя, в задоволенні основного позову та позову ОСОБА_3 просили в повному обсязі відмовити.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила суд зобов»язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод в користуванні спірною квартирою, вселити її до спірного житла, посилаючись на те, що вона та її чоловік ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу 11.11.2006 року не змогли проживати в спірній квартирі разом з першою дружиною чоловіка, тому вимушені були проживати окремо, орендували квартиру. На даний час мають бажання проживати в спірній квартирі, проте син чоловіка ОСОБА_2 їм не дозволяє цього зробити, тому вони були вимушені звернутися з позовом до суду.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 підтримали її позовні вимоги в повному обсязі та просили суд про їх задоволення в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повинно бути відмовлено, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як було встановлено при розгляді даної цивільної справи, 25.09.2009 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_2.(а.с. 11).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та стягнення моральної шкоди відмовлено (а.с. 94).

Вказаним рішенням суду було встановлено, що на час укладання договору дарування позивач (ОСОБА_1П.) не проживав чотири роки у спірній квартирі, проживаючи за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

В даний час в спірній квартирі зареєстровані позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_2 та дружина позивача ОСОБА_1 (а.с. 46).

В матеріалах справи містяться акти затверджені головою правління ОСББ «Мотозаводець 6» від 28.10.2010 року та 25.11.2010 року (а.с. 25-26), відповідно до яких ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 в період з 26.09.2009 року по 28.10.2010 року та з 28.10.2010 року по 25.11.2010 року не проживали.

В судовому засіданні позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було визнано факт їх добровільного не проживання в спірному жилому приміщенні протягом чотирьох років до укладення договору дарування в вересні 2009 року, крім того, вони не проживали в спірній квартирі і після укладення договору дарування. Крім того, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначав, що останні 5 років його син сплачує рахунки по квартирній платі та комунальним послугам.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад рік, як що інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених ОСОБА_2 зустрічних позовних вимог та можливість їх задоволення.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про зобов»язання відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ними житловим приміщенням, їх вселення в квартиру АДРЕСА_1, зобов»язавши відповідача надати їм ключі від вхідних дверей спірної квартири, а також стягнення з відповідача моральної шкоди, то судом було встановлено наступне.

19.10.2010 року та 21.12.2010 року до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з заявами про те, що ОСОБА_2 не впускає їх до квартири АДРЕСА_2. В бесіді по телефону дільничному інспектору Чистяков Є.В. повідомив, що ніяких протиправних дій щодо свого батька він не вчиняв, має намір вирішити спірне житлове питання в судовому порядку, з приводу чого були винесені постанови про відмову в порушенні кримінальних справ від 21.10.2010 року та 23.12.2010 року (а.с. 9,45).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про його вселення до спірної квартири 18 листопада 2010 року, ОСОБА_4 звернулася з позовними вимогами про її вселення 24 грудня 2010 року. Суд вважає звернення позивачів до органів внутрішніх справ з заявами про те, що вони не можуть потрапити до квартири є підготовкою для подачі вказаних вище позовів до суду, тоді як раніше вони нікуди не зверталися з заявами або скаргами про не можливість потрапити до спірної квартири.

Крім того, позивач ОСОБА_3 була зареєстрована в спірній квартирі за згодою нового власника ОСОБА_2, як член сім»ї дружина ОСОБА_1, проте не намагалася скористуватися своїм правом на проживання в ній, а у разі втрати права користування квартирою її чоловіком, ОСОБА_3 також втрачає право на її користування, оскільки не є членом сім»ї власника.

Допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили лише факт того, що позивач ОСОБА_1 в 2010 році просив їх проконсультувати його з приводу ремонту та свідок ОСОБА_6 допомагав йому проводити сантехнічні роботи в квартирі.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та вселенні, оскільки позивач ОСОБА_1 відчужив на свій розсуд спірне житлове приміщення, а тим самим було припинено його право власності на вказану квартиру, а також право володіння, користування та розпорядження нею.

Керуючись ст.ст. 30, 62, 84, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 391, 405 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок сплачених витрат на сплату судового збору 17 грн. та 37 грн. в рахунок витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: