АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: «договірні правовідносини» ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Малінської С.М.,

при секретарі: Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2011 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору поруки припиненим та визнання додаткового договору до нього частково недійсним, -

встановила:

У листопаді 2009 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (ПАТ «ОТП Банк») звернулось до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 21 листопада 2007 року та 10 липня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договори кредиту № 701/999/2007 та 701/375/2008, за якими остання отримала кредит у сумі 95 865,61 та 35 389,53 швейцарських франків відповідно та зобовязалась повернути кредит згідно з графіком погашення та сплачувати проценти за користування ним. З метою належного виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань за договором № 701/999/2007, 21 листопада 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3Б, ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, а 10 липня 2008 року - між позивачем і ОСОБА_4, було укладено договори поруки, відповідно до умов яких ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зобовязались відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 її боргових зобовязань перед Банком у повному обсязі. Посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_3 свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконала, з урахуванням уточнених у грудня 2010 року позовних вимог, правонаступник ПАТ «ОТП Банк» - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за укладеним 10 липня 2008 року кредитним договором у розмірі 41 109 швейцарських франків в гривні за офіційним курсом НБУ, а з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 21 листопада 2007 року у розмірі 108 579, 63 швейцарських франків у перерахунку в гривні за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, мотивуючи який зазначив, що додатковим договором від 22 червня 2009 року укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 була збільшено розмір процентів за користування кредитом. Посилаючись на те, що ці зміни, внаслідок яких збільшився обсяг відповідальності його, як поручителя, з ним не погоджувались, просив на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України визнати укладений 21 листопада 2007 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») договір поруки припиненим.

У лютому 2011 року ОСОБА_2 позов уточнив, доповнивши його вимогами про визнання п. 2.2.1 додаткового договору від 22 червня 2009 року до договору поруки від 21 листопада 2007 року недійсним у звязку з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою суду від 03 грудня 2010 року в звязку із заміною кредитора у зобовязанні до участі у справі було залучено правонаступника ПАТ «ОТП Банк» - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ТОВ «ОТП Факторинг Україна»),

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2011 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Ухвалено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2008 року в розмірі 41 109,03 швейцарських франків, а з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 21 листопада 2007 року у розмірі 108 579, 63 швейцарських франків, крім того, судові витрати по 606 грн. 50 коп. з кожного з відповідачів. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання п. 2.2.1 додаткового договору від 22 червня 2009 року до договору поруки від 21 листопада 2007 року недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду від 31 березня 2011 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким визнати договір поруки від 21 листопада 2007 року припиненим, а п. 2.2.1 додаткового договору від 22 червня 2009 року до договору поруки від

21 листопада 2007 року - недійсним.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2011 року не оскаржене.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за договорами кредиту та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_3 взяті на себе за договорами кредиту від 21 листопада 2007 року та 10 липня 2008 року зобовязання щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним належним чином не виконала, що є підставою для стягнення в солідарному порядку з неї, як боржника, а також поручителів заборгованості за цими договорами, крім того виходив із відсутності передбачених ст. 559 ЦК України підстав для припинення поруки ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 21 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № 701/999/2007, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 95 865,61 швейцарських франків та зобовязалась повернути його у строк до 21 листопада 2025 року відповідно до графіку погашення та сплачувати проценти за користування кредитом. 10 липня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № 701/375/2008 про надання кредиту в розмірі 35 389,53 швейцарських франків на строк до 10 липня 2023 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Нормами ст. ст. 610 - 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають передбачені законом або договором наслідки.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Правовими наслідками порушення основного зобов'язання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова (субсидіарна) відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки.

Як убачається із матеріалів справи, з метою належного виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань за договором № 701/999/2007, 21 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобовязався в солідарному порядку відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 її боргових зобовязань.

Обсяг відповідальності поручителя визначається договором поруки.

Пунктом 2.2 укладеного 21 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 договору поруки сторони передбачили, що порукою забезпечені боргові зобовязання (повернення основної суми кредиту, сплата відсотків за користування кредитом, пені за прострочення повернення кредиту, сплати відсотків та штраф за його нецільове використання) і у разі зміни їх суми.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення поруки пов'язується із зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

За змістом ст. 559 ЦК України порука припиняється лише тоді, коли поручитель не надав згоди на зміну основного зобов'язання. Відповідно, порука не припиняється, якщо на зміну умов основного зобов'язання поручитель надав свою згоду. Така згода не обов'язково повинна бути письмовою. Допустимою є також попередня згода поручителя на зміну умов основного договору, в тому числі виражена в договорі поруки.

Додатковим договором № 1 від 22 червня 2009 року до укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 кредитного договору відсоткову ставку за користування кредитом було збільшено з 3,99 % до 6,17 % річних.

22 червня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір до договору поруки від 21 листопада 2007 року, яким п. 1 кредитного договору викладено в наступній редакції: «кредитний договір» - це договір від 21 листопада 2007 року з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками». Доповнено договір поруки п 2.2.1 наступного змісту: «В разі зміни розміру боргових зобовязань після укладення договору, такі боргові зобовязання забезпечуються в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору».

Зазначені умови договору поруки від 21 листопада 2007 року та додаткового договору до нього від 22 червня 2009 року є результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Встановивши, що відповідачка ОСОБА_3 взятих на себе за кредитними договорами зобовязань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконала, під час укладення 21 листопада 2007 року договору поруки ОСОБА_2 надав свою згоду на можливу зміну зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором, крім того, висловив згоду на такі зміни підписавши 22 червня 2009 року додатковий договір до договору поруки від 21 листопада 2007 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для припинення поруки та відмовив у задоволенні позову ОСОБА_5 врахувавши крім того, що припинення поруки за рішенням суду не відповідає визначеним законом способам захисту цивільних прав, а також про задоволення позову ТОВ «ОТП Факторінг Україна» про стягнення в солідарному порядку з боржника та поручителів виниклої станом на 20 вересня 2008 року заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2008 року в розмірі 41 109,03 швейцарських франків та за договором від 21 листопада 2007 року в сумі 108 579,63 швейцарських франків.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді