БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» квітня 2011 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Василишина В.О.,

при секретарях: Топорковій М.О., Богдан Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представників: ОСОБА_4 й ОСОБА_5, представників третьої особи: ОСОБА_6 та ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Броварська міська рада Київської області як орган опіки та піклування, про збільшення частки в майні, право власності на яке набуте під час перебування у шлюбі, визнання права власності на частину майна й про поділ спільного сумісного майна подружжя, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Броварська міська рада Київської області як орган опіки та піклування, про визнання права власності на частину нерухомого майна, яке придбане під час шлюбу,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який, із урахуванням уточнень, обґрунтовував тим, що він із 11 квітня 2003 року перебував у шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 Ще до укладення шлюбу його родиною було прийнято рішення про придбання квартири АДРЕСА_1, у звязку із чим він уклав 05 лютого 2003 року договір про пайову участь у будівництві житла із відкритим акціонерним товариством «Броварський завод будівельних конструкцій» й через недостатність грошових коштів одержав кредит в громадській організації «Народна кредитна спілка «Добробут». Вартість квартири становила 93 398 грн. 00 коп. Перший внесок в сумі 28 560 грн. 00 коп. на придбання квартири ним було сплачено 12 лютого 2003 року, а другий внесок в сумі 22 560 грн. 00 коп. сплачено 04 квітня 2003 року. Ці грошові кошти належали виключно йому й одержані ним до шлюбу. Інша частина грошових коштів, а саме в сумі 42 300 грн. 00 коп. була сплачена за спірну квартиру під час шлюбу. Крім того, під час шлюбу був придбаний автомобіль «Nissan Micra», реєстраційний номер НОМЕР_1. У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд: - визнати за ним право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1; - збільшити його частку в спірному нерухомому майні до ? частини; - здійснити поділ квартири, виділивши йому ? частини й залишивши ОСОБА_3 - 1/4 частину в цьому нерухомому майні.; - стягнути із відповідача ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля «Nissan Micra», реєстраційний номер НОМЕР_1, в сумі 44 500 грн. 00 коп. (а.с. 4, 32).

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 просить суд: - визнати за нею право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначає, що спірна квартира була придбана під час її вагітності й фактичного проживання до шлюбу із ОСОБА_1 Рішення про придбання квартири ними приймалося спільно. Одержаний кредит ОСОБА_1 погашав фактично за її грошові кошти, оскільки вона мала більший заробіток. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розлучення проживає із нею.

Судом до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Броварську міську раду Київської області, як орган опіки та піклування.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали й просили його задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представники ОСОБА_4 й ОСОБА_5 позов ОСОБА_1 не визнали й просили у його задоволенні відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

У судовому засіданні представники Броварської міської ради Київської області, як органу опіки та піклування, ОСОБА_6 й ОСОБА_7 зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не мають підстав для відступу від рівності часток в майні, яке придбане ними за час шлюбу.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 05 лютого 2003 укладено договір про пайову участь в будівництві житла між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «Броварський завод будівельних конструкцій», громадською організацією «Народна кредитна спілка «Добробут» й Броварською філією громадської організації «Народна кредитна спілка «Добробут» (а.с.73).

Предметом цього правочину є квартира АДРЕСА_1. Остаточна вартість квартири становить 93 398 грн. 00 коп. (додаткова угода від 19 травня 2003 року до договору про пайову участь в будівництві житла від 05 лютого 2003 року (а.с.77)). Генеральним інвестором за договором є - громадська організація «Народна кредитна спілка «Добробут», а співінвестором - Броварська філія громадської організації «Народна кредитна спілка «Добробут».

З копій квитанцій до прибуткових касових ордерів №№ 36, 95 (а.с.15) вбачається, що ОСОБА_1 вніс до Броварської філії ГО «Народна кредитна спілка «Добробут»: - 12 лютого 2003 року грошові кошти в сумі 28 560 грн. 00 коп., а 04 квітня 2003 року грошові кошти в сумі 22 570 грн. 00 коп.

Також ним із січня 2003 року по листопад 2006 року сплачувалися членські внески до Броварської філії ГО «Народна кредитна спілка «Добробут» (а.с.140).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено 11 квітня 2003 року (а.с.9).

23 квітня 2003 року між ГО «Народна кредитна спілка «Добробут» та ОСОБА_1 укладено договір № 43/03 на отримання позички з довготерміновою розстрочкою повернення на придбання житла, вартістю 93 398 грн. 00 коп. Сума позички становить 42 303 грн. 00 коп. на 10 років (а.с.17).

13 травня 2003 року між ГО «Народна кредитна спілка «Добробут» та ОСОБА_1 укладено договір позики. Предметом цього правочину є грошові кошти в сумі 54 309 грн. 32 коп. для придбання квартири АДРЕСА_1. 19 травня 2004 року між ГО «Народна кредитна спілка «Добробут» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за яким з метою забезпечення виконання зобовязань на суму 54 309 грн. 32 коп. передано в іпотеку зазначену вище квартиру (а.с. 20, 21).

Зобовязання ОСОБА_1 за вказаними вище правочинами виконані.

Квартира 11 у будинку 15/Б по вулиці Грушевського у місті Броварах Київської області належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 квітня 2004 року (а.с.25).

20 квітня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 укладено біржовий договір (угоду) на товарній біржі «Укрресурс». Згідно із умовами цього правочину ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_9 автомобіль марки «Nissan Micra», 2005 року випуску, за 10 грн. 00 коп. (а.с.8).

З копії розписки ОСОБА_10 від 20 квітня 2010 року видно, що він одержав від ОСОБА_3 89 000 грн. 00 коп. як передоплату за автомобіль марки «Nissan Micra» (а.с.7).

У судовому засіданні зі сторони позивача ОСОБА_1 були допитані свідки: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16

Свідок ОСОБА_11 дала покази про те, що на прикінці 2002 року до неї звернувся ОСОБА_12 з проханням зробити ремонт у квартирі по вулиці Олімпійській, 2 в місті Броварах для сина ОСОБА_1 У той час в цій квартирі ніхто не проживав. Ремонтні роботи вона із напарницею робили по вечорах. Ремонтні роботи проводилися за усною домовленістю із ОСОБА_12, який з нею і розраховувався. До цієї квартири один раз приходив ОСОБА_1 Відповідача ОСОБА_3 не бачила.

Свідок ОСОБА_17 (батько позивача ОСОБА_1В.) дав покази про те, що його син ОСОБА_1 із відповідачем ОСОБА_3 почав разом проживати із кінця березня на початку квітня 2003 року. Син до цього був одружений, але після розлучення проживав із батьками. У березні 2003 року ОСОБА_1 повідомив, що він зустрічався із дівчиною, яка від нього завагітніла. Оскільки від першого шлюбу ОСОБА_1 не було дітей, то він разом із дружиною вмовили сина одружитися із цією дівчиною. У квітні 2003 року він познайомився із батьками цієї дівчини. Рішення про придбання спірної квартири було прийнято задовго до того, як виникла ситуація із одруженням сина. Він виступив гарантом у відносинах сина ОСОБА_1 із ОСОБА_14 щодо позики 40 000 грн. 00 коп. для придбання житла. Частина цих грошових коштів була витрачена в якості першого внеску за квартиру, а інша частина на ремонтні роботи. Грошові кошти син віддавав із одержуваної заробітної плати, а також він із дружиною надавали йому кошти для погашення боргу. Жодних грошових коштів на придбання квартири чи на ремонтні роботи в ній до укладення шлюбу відповідач ОСОБА_3 не давала. На перший внесок за квартиру сином було зібрано особистих коштів на загальну суму 10 000 грн. 00 коп. Решта суми, а саме 18 000 грн. 00 коп. була надана сину ним та дружиною. Ці кошти син їм досі не повернув. На другий внесок син взяв у борг грошові кошти у ОСОБА_14 під його гарантії. Сплатив у квітні 2003 року 22 000 грн. 00 коп., а решта грошей була витрачена на ремонт та членські внески у кредитну спілку. На час придбання квартири син проживав із ним та його дружиною, жодних розмов про можливе одруження сина не було. По боргах сина із ОСОБА_14 він розрахувався особисто. На початку 2004 року ним була продана квартира по вулиці Олімпійській, 2 у місті Броварах Київської області.

Свідок ОСОБА_13 дала покази про те, що до осені 2002 року квартира родини ОСОБА_3 по вулиці Олімпійській, 2 була пустою. В ній ніхто не проживав. Її квартира знаходиться поряд. На прикінці осені 2002 року в цій квартирі було розпочато ремонт, який тривав до початку 2003 року. Вперше вона побачила в цій квартирі ОСОБА_3 весною 2003 року.

Свідок ОСОБА_14 дав покази про те, що він працював на посаді директора Броварського заводу торговельного машинобудування. На той час ОСОБА_12 працював на цьому ж заводі на посаді заступника директора. ОСОБА_12 звернувся до нього з приводу надання у борг грошових коштів його сину ОСОБА_1 для придбання квартири. Йшла мова про необхідність здійснення внеску за житло. Він погодився й у робочому кабінеті ОСОБА_12 у березні 2003 року надав у борг ОСОБА_1 40 000 грн. 00 коп. Письмових розписок не складали, оскільки добре знав ОСОБА_12 й був впевненим у тому, що кошти будуть повернуті. При передачі грошей були присутні в якості свідків працівники заводу ОСОБА_15 та ОСОБА_18, яка вже померла. Кошти йому повернуті у березні 2005 році ОСОБА_12

Свідок ОСОБА_15 дала покази про те, що у 2003 році вона була присутня при передачі грошових коштів директором заводу ОСОБА_14 в кабінеті ОСОБА_12 Йшла мова про 40 000 грн. 00 коп. При цьому був присутнім син ОСОБА_12 ОСОБА_1, якому вони передавалися. ОСОБА_12 був гарантом своєчасного повернення всієї грошової суми.

Свідок ОСОБА_16 дав покази про те, що він із 1986 року працює на заводі на посаді столяра-станочника. У 2002 році заступник директора заводу ОСОБА_12 звернувся до нього із проханням зробити ремонтні роботи у належній йому кватирі по вулиці Олімпійській, 2. Він погодився. Ремонті роботи він проводив із товаришем у цій квартирі починаючи із четвертого кварталу 2002 року до березня 2003 року. Від цієї квартири у нього були ключі. Під час проведення ремонту в цій квартирі ніхто не проживав та й не міг проживати. В подальшому він також робив ремонтні роботи в квартирі по вулиці Грушевського у місті Броварах, але ключів від цієї квартири у нього вже не було.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_12 з підстав родинних відносин із позивачем ОСОБА_1

У судовому засіданні зі сторони відповідача ОСОБА_3 були допитані в якості свідків: ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23

Свідок ОСОБА_19 (матір відповідача ОСОБА_3В.) дала покази про те, що після святкування новорічних свят у 2002 році вона дізналася про те, що у її доньки зявився хлопець. У квітні 2002 року вона із чоловіком приїхала до ОСОБА_1 та його батьків погостювати й познайомитися. У липні 2002 року до них приїздив на весілля іншої доньки ОСОБА_1 Знає, що спочатку в ОСОБА_1 були плани побудувати будинок, але в подальшому було вирішено придбати квартиру. Вона із чоловіком дали після весілля другої доньки ОСОБА_3 1 000 доларів США, а потім ще 5 000 доларів США в якості допомоги. Розписки не складалися. Із січня 2003 року вона вже знала про вагітність доньки. До цього часу донька ще офіційно перебувала у шлюбі з іншою людиною. Донька постійно працювала й мала свої доходи.

Свідок ОСОБА_20 (батько відповідача ОСОБА_3В.) дав покази про те, що він познайомився із ОСОБА_1 на початку квітня 2002 року. Їздив із дружиною погостювати до доньки, а потім познайомився із батьками ОСОБА_1 Після весілля другої доньки він із дружиною дали ОСОБА_3 в якості допомоги 1 000 доларів США, а потім для придбання квартири ще 5 000 доларів США. Письмові розписки не складалися. Спочатку донька проживала із ОСОБА_1 в квартирі по вулиці Олімпійській у місті Броварах, а потім у квартирі по вулиці Грушевського. До придбання квартири донька проживала разом із ОСОБА_1 й вела з ним спільне господарство.

Свідок ОСОБА_21 дала покази про те, що вона знає із 2001 року ОСОБА_3 У жовтні 2002 року приїздила до неї погостювати. В той час вона познайомилася із ОСОБА_1, який їй показував район у місті Броварах, де будувався новий будинок. Вони проживали у невеликій квартирі із жовтня 2001 року. Знає, що всі родичі зі сторони ОСОБА_3 намагалися їй допомогти у придбанні квартири, надавали грошові кошти для цієї мети.

Свідок ОСОБА_22 дав покази про те, що він познайомився із ОСОБА_1 у липні 2002 року. Він приїздив у місто Бровари по справах й зупинявся у них. В той час вони проживали в однокімнатній квартирі. Ремонт у квартирі був гарний. Він одружений на сестрі відповідача ОСОБА_3 Йому не відомо про те, хто давав грошові кошти на придбання спірної квартири.

Свідок ОСОБА_23 дав покази про те, що із ОСОБА_1 він познайомився у 2002 році на квартирі у місті Броварах. Ця квартира мала одну житлову кімнату. Ремонт в ній був. Бачив ОСОБА_1 на весіллі товариша у місті Жовті Води. Вже тоді ОСОБА_1 проживав разом із ОСОБА_3

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 з підстав родинних відносин із відповідачем ОСОБА_3

Статтями 6, 13 Кодексу про шлюб та сімю України, 1969 року (який діяв на час виникнення спірних правовідносин й втратив чинність із 01 січня 2004 року), було визначено, що визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Права і обовязки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обовязків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

Згідно із статями 22, 24 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством визначалося, що спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (стаття 16 Закону України «Про власність», стаття 22 КпШС); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сімї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст.17, ст.18, п.2 ст.17 Закону України «Про власність»), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані під час приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сімї наймача у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток утакій власності не було визначено і учасники спільної власності під час надбання майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності.

За змістом статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: - майно, набуте нею, ним до шлюбу; - майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вніс на придбання спільної із відповідачем ОСОБА_3 квартири особисті грошові кошти до укладення шлюбу в загальній сумі 51 130 грн. 00 коп., а тому частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю й загальна частина в спільному сумісному нерухомому майні подружжя має бути збільшена по відношенню до частки, яка належить відповідачу ОСОБА_3 до 2/3 частини із урахуванням того, що загальна вартість квартири становить 93 398 грн. 00 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_1 та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання права власності на частину спірного нерухомого майна слід відмовити у звязку із тим, що спірна квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. Чинне цивільне та сімейне законодавство України не передбачає необхідність повторного визнання права власності на нерухоме майно, в якому визначаються частки співвласників.

Не підлягає задоволенню й позов ОСОБА_1 про здійснення поділу спірної квартири, оскільки в позові заявлені вимоги лише про визнання права власності й збільшення частки в спільному сумісному майні подружжя. Жодних вимог про здійснення поділу спірної квартири в натурі позивачем не було заявлено.

Суд вважає за необхідне при визначенні відповідачу ОСОБА_3 частки в спірному нерухомому майні подружжя врахувати інтереси малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, й визначити їй частку в квартирі 11 будинку 15/Б по вулиці Грушевського Михайла у місті Броварах Київської області у розмірі - 1/3 частини цього нерухомого майна, оскільки дитина проживає із матірю.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_3 грошової компенсації за належну йому частку в автомобілі «Nissan Micra», реєстраційний номер НОМЕР_1, то вони на думку суду задоволенню не підлягають, оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено, що на час розгляду цієї справи у суді цей транспортний засіб відповідач ОСОБА_3 реалізувала.

Керуючись ст.ст. 212 216 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення частки в майні, право власності на яке набуте під час перебування у шлюбі задовольнити частково.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя відмовити.

Збільшити частку ОСОБА_1 у квартирі 11 будинку 15/Б по вулиці Грушевського Михайла у місті Броварах Київської області до 2/3 частини цього нерухомого майна, яке належить йому та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Визначити ОСОБА_1 частку в квартирі 11 будинку 15/Б по вулиці Грушевського Михайла у місті Броварах Київської області в розмірі - 2/3 частини цього нерухомого майна.

Визначити ОСОБА_3, із урахуванням інтересів малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, частку в квартирі 11 будинку 15/Б по вулиці Грушевського Михайла у місті Броварах Київської області у розмірі - 1/3 частини цього нерухомого майна.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин