Справа № 2/2506/2562/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2011 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Коверзнева В.О.,

при секретарі Лєсковій О.В.,

з участю: позивача, його представника ОСОБА_1, представника співвідповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія»про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

31.05.2011 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_4 200 грн у відшкодування моральної шкоди, а зі співвідповідача відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія»51000 грн у відшкодування майнової шкоди, 1500 грн у відшкодування моральної шкоди, 7457 грн 87 коп. у відшкодування неустойки, 5800 грн у відшкодування витрат на правову допомогу. Судові витрати, що повязані з оплатою судового збору в розмірі 602 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмір 120 грн просив відшкодувати за рахунок обох відповідачів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що майнова шкода завдана пошкодженням належного йому автомобіля ВМW 316, реєстраційний номер СВ 5714АЕ, з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована співвідповідачем. Втім, у порушення своїх зобовязань, що виникли з договору обовязкового страхування від 16.11.2010 року співвідповідач відмовився відшкодовувати завдану майнову шкоду. Своєю відмовою відшкодовувати майнову шкоду відповідачі завдали йому моральної шкоди, яку оцінює у 1700 грн, і просить відшкодувати шляхом стягнення з відповідача 200 грн, а зі співвідповідача 1500 грн. Станом на 27.05.2011 року співвідповідач повинен сплатити пеню в розмірі 3877 грн 39 коп., а також 3% річних в розмірі 775 грн 48 коп. та інфляційні в розмірі 2805 грн, що передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і наполягав на задоволенні.

Представник співвідповідача позов не визнав. Він пояснив, що позивач і відповідач повідомили співвідповідачу неправдиві відомості про факт дорожньо-транспортної пригоди, що згідно статті 26 Закону України «Про страхування»являється підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

17.11.2010 року о 18 годині 30 хвилин на перехресті вулиці Щорса з вулицею Ушинського в місті Чернігові відбулося зіткнення автомобіля ВМW 316, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував позивач на підставі довіреності від 07.02.2008 року, з автомобілем Тоyota Previa, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував відповідач. Внаслідок зіткнення автомобіль ВМW 316 було пошкоджено, чим позивачеві завдано майнової шкоди.

Дорожньо-транспортна пригода відбулася у звязку з невиконанням відповідачем вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху, що виразилося у ненаданні переваги в русі автомобілю, який рухається по головній дорозі.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 21.12.2010 року (а.с. 13) відповідача визнано винним у порушенні вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху і притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої вона ухвалена, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином факт дорожньо-транспортної пригоди і вина відповідача в її виникненні являються доведеними, а тому не підлягають доведенню в даній справі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована співвідповідачем, що підтверджується Полісом (ВЕ № 7910657) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.11.2011 року (а.с. 46). В силу договору у співвідповідача виник обовязок відшкодування заподіяної позивачу шкоди.

ОСОБА_5 висновку автотоварознавчого дослідження матеріальний збиток, завданий пошкодженням автомобіля ВМW 316, реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 56261 грн 97 коп. У той же час, вартість вказаного автомобіля до його ушкодження складала 53261 грн 97 (а.с. 48 зв., 50 зв.).

Відносини у сфері обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»від 01.07.2004 року № 1961-ІV (далі по тексту ОСОБА_6).

Законом встановлено наступне:

1.) При настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи (стаття 22.1);

2.) Потерпілому страховиком відшкодовується також й моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (шкода, яка полягає у фізичних болях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів), в розмірі не більше 5 відсотків від ліміту. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, вплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди (стаття 22.3);

3.) Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком документів або в строки та обсягах, визначених рішенням суду. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період за який нараховується пеня (стаття 37);

4.) Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені експертизою витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає його вартості до дорожньо-транспортної пригоди, при цьому страховик отримує право на залишки транспортного засобу (стаття 30).

ОСОБА_6 не містить положень, які би передбачали можливість відмови у виплаті суми страхового відшкодування потерпілій особі в разі повідомлення страхувальником страховику неправдивих відомостей про факт дорожньо-транспортної пригоди, а наявність такого факту підтверджено постановою суду від 21.12.2010 року, яка в даній справі має преюдиційне значення, завдана позивачу майнова шкода підлягає відшкодуванню за рахунок співвідповідача.

Враховуючи, що вартість ремонту автомобіля позивача перевищує його вартість до настання дорожньо-транспортної пригоди, у судовому засіданні позивачу було запропоновано визнати автомобіль фізично знищеним і передати його залишки співвідповідачу, з чим позивач погодився.

ОСОБА_5 ліміт відповідальності співвідповідача за завдану майнову шкоду складає 50000 грн. З цієї суми підлягає відрахуванню франшиза в розмірі 510 грн. За таких обставин зі співвідповідача на користь позивача слід стягнути 49490 грн /50000 510/, а решту невідшкодованої суми майнової шкоди в розмірі 1510 грн /1000 + 510/ підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Одночасно автомобіль ВМW 316, реєстраційний номер СВ 5714АЕ, необхідно визнати фізично знищеним і зобовязати позивача передати його у власність співвідповідача.

Позивач надав співвідповідачеві усі необхідні для виплати страхового відшкодування документи 23.11.2010 року. Станом на 27.05.2011 року затримка виплати складала 185 календарних днів; подвійна облікова ставка Національного банку України 15%. Отже, зі співвідповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 3761 грн 05 коп. /49490 х 15% : 365 х 185/.

Закон, який у регулюванні спірних правовідносин, являється спеціальним актом цивільного законодавства, а тому пріоритет у застосуванні перед іншими законодавчими актами. Закон не передбачає можливість нарахування крім пені ще й 3% річних та інфляційних за порушення виконання зобовязання по виплаті страхового відшкодування, а дія статті 625 Цивільного кодексу України, на яку помилково посилається позивач, на вказані правовідносини не поширюється. У звязку з цим, позовна вимога про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 775 грн 48 коп. та інфляційних в розмірі 2805 грн не підлягає задоволенню.

Завдану моральну шкоду позивач мотивує моральними стражданнями повязаними лише з невиконанням відповідачами обовязку по відшкодуванню майнової шкоди. Можливість відшкодування моральної шкоди в такому випадку не передбачена ані Законом, ані Цивільним кодексом України, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

В силу статей 79, 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та витрати на правову допомогу вважаються судовими витратами, і у разі задоволення позову відшкодовуються за рахунок відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У той же час, статтею 56 цього Кодексу визначено, що правову допомогу може надавати лише особи, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Правову допомогу позивачу надає ОСОБА_1, який є фахівцем у галузі права і являється фізичною особою-підприємцем. Втім, позивач не довів у суді, що ОСОБА_1 дозволено здійснювати підприємницьку діяльність саме по наданню послуг у галузі права, у звязку з чим понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 5800 грн не підлягають відшкодуванню.

Виходячи із загального розміру задоволених судом вимог 54761 грн 05 коп., з них: 53251 грн 05 коп. /49490 + 3761.05/ підлягає стягненню зі співвідповідача, а 1510 грн /1000 + 510/ підлягає стягненню з відповідача, що у відсотковому відношенні складає 98% і 2% відповідно, зі співвідповідача підлягає стягненню у відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 654 грн 26 коп. /(547.61 + 120) х 98%/, а з відповідача 13 грн 35 коп. /(547.61 + 120) х 2%/.

Виходячи з вищевикладеного суд доходить до висновку про доцільність часткового задоволення позову.

Керуючись статтями 10, 79, 81, 88, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково. Визнати фізично знищеним автомобіль ВМW 316, легковий купе В, номер шасі WВАВЕ51050ЕК49058, 1994 року випуску, реєстраційний номер СВ 5714АЕ.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія»на користь ОСОБА_3 49490 грн у відшкодування майнової шкоди, 3761 грн 05 коп. у відшкодування пені та 654 грн 26 коп. у відшкодування судових витрат, а всього 53905 грн 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1510 грн у відшкодування майнової шкоди та 13 грн 35 коп. у відшкодування судових витрат, а всього 1523 грн 35 коп.

Зобовязати ОСОБА_3 передати відкритому акціонерному товариству «Страхове товариство «Гарантія»залишки автомобіля ВМW 316, легковий купе В, номер шасі WВАВЕ51050ЕК49058, 1994 року випуску, реєстраційний номер СВ 5714АЕ.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення, в порядку встановленому статтею 294 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 08.07.2011 року.

Г о л о в у ю ч и й: