АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1935/11 Справа № 22ц-8788/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Осіян О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Костюченко Н.Є., Максюти Ж.І.,

при секретарі - Лещинській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2011 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2011 року задоволено частково позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 13674 гривні 09 копійок - суму заборгованості за кредитним договором № DNQ1R218630887 від 09.10.2008 року.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок понесених судових витрат 208 гривень 21 копійку, із яких 136 гривень 74 копійок сплачений судовий збір та 71 гривня 47 копійок витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ставить питання про скасування рішення суду та відмову у задоволенні позову посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду змінити із наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що між позивачем та ОСОБА_2 09.10.2008 року був укладений договір № DNQ1R218630887, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 2694,26 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.10.2009 року.

Проте, на порушення умов Договору, відповідач належним чином не виконав зобов'язання, передбачені цим Договором. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 01.03.2011 року сума заборгованості складає 22959,08 грн., з яких 2469,88 грн. - заборгованість за кредитом; 1,84 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 347,89 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 18 569,99 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 6.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1069,48 грн. - штраф (процентна складова).

Суд вважав, що банк у повному обсязі виконав свої зобов'язання, а відповідач порушив умови договору, внаслідок чого банк не може повернути кредитні кошти.

Суд вказав, що заперечення відповідача є безпідставними і необґрунтованими, оскільки всі зобов'язання обумовлені договором.

Також суд не взяв до уваги і фінансові документи надані відповідачем на підтвердження своїх доводів, оскільки частина їх жодного відношення до предмету спору і має, а інші вже враховані позивачем при проведенні розрахунку.

В свою чергу суд, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка передбачає що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, вважав що зазначена норма підлягає застосуванню до даного правового спору.

Тому, врахувавши обставини у справі, майновий стан відповідача, фактично спричинені позивачу збитки, суд вважав за доцільне вдвічі зменшити розмір неустойки, який значно перевищує розмір спричинених збитків та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 13 674,09 грн., а у задоволені іншої частини позовних вимог позивачу слід відмовити.

Але із висновками суду в частині визначення розміру заборгованості погодитись не можна, оскільки вони не враховують вимог законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 01.03.2011 року, де вказав, що сума заборгованості складає 22959,08 грн., з яких 2469,88 грн. - заборгованість за кредитом; 1,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 347,89 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 18 569,99 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 6.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1069,48 грн. - штраф (процентна складова).

В порушення вимог ст..61 Конституції України, яка виключає можливість двічі притягувати особу до юридичної відповідальності, суд не врахував, що кредитним договором передбачена подвійна відповідальність одного виду пеня та штраф.

Оскільки розмір заборгованості за кредитом складає всього - 2 469,88 гривень, а розмір неустойки (штраф та пеня) перевищує розмір боргу у вісім разів, а тому суд вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення неустойки зменшивши розмір неустойки до 500 гривень, оскільки навіть стягнута судом першої інстанції менша сума неустойки також перевищує розмір основного боргу.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення 2469,88 грн. - заборгованості за кредитом; 1,84 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом, 347,89 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом - залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно також зменшити стягнутий із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок понесених судових витрат сплачений судовий збір до розміру 51 гривня пропорційно від задоволених позовних вимог.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що сплив строк позовної давності для стягнення неустойки, оскільки ОСОБА_2 погодився на умови надання кредиту, в яких строк позовної давності встановлений терміном пять років для стягнення грошових сум відповідно до умов договору.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що наявні підстави для зміни судового рішення передбачені ст.309 ЦПК України - у звязку із неправильним застосуванням норм матеріального права, та зменшення стягнутої грошової сум.

Керуючись ст. ст. 307,309, 316 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2011 року змінити.

Зменшити стягнуту із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № DNQ1R218630887 від 09.10.2008 року та стягнути 2469 гривень 88 копійок - заборгованість за кредитом; 1 гривню 84 копійки - заборгованість по процентах за користування кредитом, 347 гривень 89 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом, неустойку у розмірі 500 гривень, а також зменшити стягнутий із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок понесених судових витрат сплачений судовий збір в розмірі 51 гривня.

Рішення набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: