Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 червня 2011 року Дніпровський райсуд

м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Кір'яка А.В.

при секретарі Кулік О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні Дніпровського райсуду м. Дніпродзержинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська про визнання права користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка особисто та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом до Виконкому Дніпровської районної ради м.Дніпродзержинська і просить суд визнати за нею та неповнолітнім ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням, загальною площею 21,4 кв.м., жилою площею 12,2 кв.м. у квартирі по б-ру Будівельників, 51-158 у м. Дніпродзержинську та зобовязати виконком Дніпровської райради видати їм ордер на право зайняття житлового приміщення. Обґрунтовуючи позов, вона в позовній заяві та у судовому засіданні зазначила, що вона, ОСОБА_1, проживає та зареєстрована у квартирі, розташованій за адресою: м. Дніпродзержинськ, бульвар Будівельників, буд.№ 51, кв.№ 158. Ця квартира була виділена її чоловіку ОСОБА_3 та членам його сімї: дружині ОСОБА_1, та дітям: сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; дочці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, - на підставі рішення виконкому Брежнєвського району м. Дніпродзержинська за № 110 від 21 квітня 1983 року. Вони всі проживали та були зареєстровані за місцем розташування квартири з 29 квітня 1983 року. 18 травня 1995 року у цій квартирі був зареєстрований та став проживати і її онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, матірю якого є її дочка ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_7. 02 травня 2001 року її дочка ОСОБА_6 померла. Після смерті дочки, приймаючі до уваги, що її чоловік та батько її сина ОСОБА_8 також помер 23 червня 2000 року, рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська № 105 від 20 червня 2001 року вона була призначена опікуном неповнолітнього онука ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4. Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська № 309 від 15 листопада 2006 року малолітньому онуку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, був встановлений статус дитини - сироти. Згідно довідки, наданої 29 жовтня 2009 року ТОВ «Абонент 21» на день смерті її дочки, яка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, вона мала такий склад сімї: мати ОСОБА_1, брат ОСОБА_4, та син ОСОБА_2. 18 травня 2001 року дочка була знята з реєстраційного обліку по квартирі, і у квартирі залишилися проживати вона (позивачка ОСОБА_1В.), її син ОСОБА_4 та її малолітній онук ОСОБА_2 Вони з сином проживали однією сімєю, вели спільне господарство, і разом користувалися квартирою по бульвару Будівельників 51- 158 у м. Дніпродзержинську. Але у звязку зі скрутним матеріальним становищем та з метою отримання житлової субсидії для сплати комунальних послуг, вони разом з сином вирішили розділити особові рахунки на квартиру. За їх з сином спільною домовленістю, рішенням виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська № 264 від 19 листопада 2003 року був проведений розподіл особових рахунків: на її імя відкритий особовий рахунок № 283338, а на імя сина ОСОБА_4 відкритий особовий рахунок № 283344. Згідно розподілу особових рахунків вона разом з неповнолітнім онуком мала право користуватися двома жилими кімнатами площею 17,2 кв.м. та 7,8 кв.м, у квартирі по бульвару Будівельників, 51- 158 у м. Дніпродзержинську, а син мав право користуватися однією житловою кімнатою, площею 12,2 кв.м. Після розподілу особових рахунків вона повинна була сплачувати комунальні послуги та квартирну плату тільки за виділене їй та онуку в користування приміщення в квартирі, і тому мала можливість отримати житлову субсидію для сплати комунальних послуг, при цьому не врахування доходів сина, який самостійно сплачував комунальні послуги та квартирну плату за частку житлового приміщення, яка була виділена йому в користування. Але при цьому, вони з сином фактично проживали однією сімєю, він надавав їй та своєму племіннику матеріальну допомогу, турбувався про них, зважаючи на її пенсійний вік та стан здоровя. І до цього ж слід зауважити, що найближчим часом вони з сином мали намір приватизувати свої частки квартири. 12 січня 2004 року Фондом комунальної власності їй було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, у якому зазначено, що приміщення квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: б-р Будівельників, 51- 158, - дійсно належить на праві спільної сумісної власності їй, ОСОБА_1, та члену сімї ОСОБА_2, загальна площа частини квартири спільного заселення становить 42,0 кв.м., житлова площа 25,0 кв.м. ( кімната 7,8 кв.м., кімната 17, 2 кв.м.). Але 05 серпня 2004 року її син ОСОБА_4 раптово помер. 27 серпня 2004 року за наданим нею свідоцтвом про смерть син був знятий з реєстраційного обліку по вищевказаній квартирі. До моменту своєї смерті син не встиг подати документи для приватизації частки квартири, яка була виділена йому в користування, хоча мав такий намір, зважаючи на те, що вони з онуком були його єдиними близькими родичами, і у випадку приватизації своєї частки квартири, мій онук та племінник сина ОСОБА_2, який залишився сиротою, мав би право єдиний спадкувати як після її смерті, так і після смерті сина. Після трагічної загибелі сина вона та її неповнолітній онук залишилися проживати у квартирі, розташованій по бульвару Будівельників 51 158 у м. Дніпродзержинську, використовували для проживання всі жилі кімнати, у тому числі і кімнату, особовий рахунок на яку був відкритий на імя сина ОСОБА_4 Вона постійно з 1983 року проживає у ІНФОРМАЦІЯ_7 158 у м. Дніпродзержинську, ця квартира є єдиним постійним місцем проживання її та її неповнолітнього онука ОСОБА_2, який є сиротою, і не має, крім неї, будь-яких родичів. На момент смерті її сина ОСОБА_4 вони всі разом проживали однією сімєю, вели спільне господарство, спільно користувалися всією квартирою, незважаючи на розподіл особових рахунків на квартиру. І після смерті сина вони з онуком так і продовжили користувалися всією квартирою в цілому. Весь час з моменту смерті сина вона сплачує квартирну плату та плату за комунальні послуги за всю квартиру в цілому, підтримує всю квартиру в належному жилому стані, виконує всі обовязки, що випливають з договору найму всього жилого приміщення у квартирі. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Виконкому Дніпровської районної ради м.Дніпродзержинська про визнання права користування жилим приміщенням підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому

-будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

В силу ст.50 ч.3 ЖК України не допускається заселення квартири, збудованої для однієї сімї, двома і більше сімями, або двома і більше одинокими особами …

Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами та несуть всі обовязки, що витікають із договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем відповідальність за обовязками, що витікають із зазначеного договору.

Згідно ст. 65 Житлового Кодексу України наймач має право вселити у житлове приміщення, що він займає, своїх дітей, батьків, і особи, що вселилися у житлове приміщення, як члени сімї наймача, набувають рівне з іншими членами сімї право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира виділена ОСОБА_3 та членам його родини на одну сімю на підставі рішення виконкому Брежнєвського району м.Дніпродзержинська від 21 квітня 1983 року № 110, що підтверджується копією ордеру. В даній квартирі зареєструвалися та стали мешкати ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з 18 травня 1995 року зареєстрований і мешкає по теперішній час ОСОБА_2, син ОСОБА_6. Рішенням виконкому Дніпровської районної ради особові рахунки в квартирі були розділені між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, що підтверджується копією рішення, та довідкою. 12 січня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Фондом комунальної власності було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, в якому зазначено, що ними приватизовані кімнати у квартирі спільного заселення, що підтверджується копією свідоцтва про право власності. 05 серпня 2004 року помер син позивачки ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Але позивачка та її онук продовжували мешкати в квартирі 158 будинку 51 по б.Будівельників у м.Дніпродзержинську та сплачувати за всі комунальні послуги у повному обсязі, що підтверджується актами про проживання з ТОВ Крона.

Тому суд приходить до висновку про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права користування жилим приміщенням, яке згідно розподілу особових рахунків належало ОСОБА_4, так як у іншому разі квартира, яка збудована для однієї сімї, буде заселена двома сімями, що суд вважає недопустимим.

На підставі викладеного, ст..ст.48,50, 64-65 ЖК України та керуючись , ст.ст. 10,11, 57,60, 130, 131,174, 213, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська про визнання права користування жилим приміщенням, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,право користування жилим приміщенням загальною площею 21,4 кв.м, жилою площею 12,2 кв.м. у квартирі №158 будинку №51 по б-ру Будівельників у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, особовий рахунок на яке відкрито на імя ОСОБА_4.

Зобовязати Виконком Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська видати ОСОБА_1 та неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ордер на право заняття жилого приміщення загальною площею 21,4 кв.м, жилою площею 12,2 кв.м. у квартирі №158 будинку №51 по б-ру Будівельників у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Кір'як А.В.