Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
УХВАЛА 2-3-152/2011 рік

про забезпечення позову

18 жовтня 2011 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Яценка В.В., при секретарі Очередько Н.В., розглянувши заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк про забезпечення позову у зв»язку із зверненням з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави за кредитом,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду з заявою про забезпечення позову у зв»язку із зверненням з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави за кредитом у розмірі 139658,20 грн. У заяві вказав, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, щомісячних погашень кредиту не здійснював, від контактів з працівниками банку систематично ухилявся, предмет застави (автомобіль) для перевірки технічного стану не надає, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Заявник прохає винести ухвалу про забезпечення позову шляхом вилучення предмету застави (автомобіль СЬегу Ашиїеі, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1В.) та передачі його у заклад (володіння) ПАТ КБ «ПриватБанк» та обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов»язань.

Ознайомившись з заявою, матеріалами позовної заяви, суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення.

У розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року).

Повноваження судів при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним крдексом України, у тому числі щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Перелік заходів забезпечення позову визначено ст.152 ЦПК України.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Серед видів забезпечення позову стаття 152 ЦПК України не передбачає вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїду за межі України.

Відповідно до ст.ЗЗ Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року з відповідними змінами регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України.

Стаття 6 вказаного Закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Положення вищевказаних норм права не передбачають за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника.

Таким чином, підстави для застосовувати такого заходу забезпечення позову як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, у зв»язку з порушенням у суді цивільної справи, відсутні.

Що стосується забезпечення позову шляхом вилучення предмету застави (автомобіль ОСОБА_2. реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1В.) та передачі його у заклад (володіння) ПАТ КБ «ПриватБанк», то дана вимога задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Заклад згідно ст.575 ЦК України є одним з видів застави рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Таким чином, заклад є різновидом забезпечення виконання зобов»язання і встановлюється шляхом укладення відповідного правочину в письмовій формі. Ухвала суду про забезпечення позову не може підміняти собою правочин і встановлювати заклад.

Враховуючи викладене заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,- УХВАЛИВ:

Заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Пуиі)&вської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Лубенського міськрайонного суду В.В.Яценко