Справа № 2-2233/11
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2011 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

Головуючого - судці - Левченко Т.А. при секретарі - Куришко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 03.06.2000 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. На протязі останнього часу вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживають окремо та не ведуть спільного господарства в звязку з тим, що у них різні погляди на життя, постійно виникають сварки. Збереження їх шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, а тому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх доньок в розмірі 1/2 частини його щомісячного доходу.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просить його задовольнити.

Відповідач позов визнав частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1/2 частини його щомісячного доходу. Проти розірвання шлюбу заперечує та просить в задоволенні цих вимог відмовити. В заперечення пояснив, що у випадку розірвання шлюбу він не зможе повноцінно спілкуватися з дітьми.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.06.2000 року сторони вступили в шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Зарічної районної в м. Суми ради за актовим записом № 146, що підтверджується свідоцтвом про одруження на а. с. 8.

Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 9-10).

На протязі останнього часу у сторін склалися неприязні стосунки, між ними немає порозуміння, часто виникають сварки з різних побутових питань. Вказані обставини вони визнали та підтвердили в судовому засіданні. Позивачка стверджує, що вона втратила до відповідача почуття любові і поваги та не бажає перебувати з ним в шлюбі. Судом вживалися заходи для примирення подружжя - їм надався строк для примирення, однак примирення між сторонами не відбулося. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Навіть, коли сторони були присутні в даному судовому засіданні, вони постійно зясовували стосунки між собою. Відповідач, хоча і заперечує проти розірвання шлюбу, але в судовому засіданні підтвердив ту обставину, що на даний час примиритися з позивачкою він не змозі, так як вона цього не бажає.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України).

Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сімї (ст. 55 СК України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. З, 4 ст. 56 СК України).

Виходячи з зазначеного, та враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, суд не може погодитись з запереченнями відповідача проти розірвання шлюбу. Його посилання на те, що у випадку розірвання шлюбу він не зможе спілкуватися з доньками на є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині, так як розірвання шлюбу не позбавляє його права на спілкування з дітьми.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатним, має стабільний щомісячний дохід, що підтверджується довідкою про його заробітку плату, інших неповнолітніх дітей він не має.

Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову в частині стягнення аліментів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі, визначеному позивачкою, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 51 гривня та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 90 грн.

Керуючись ст.ст. 24, 55-56, 105, 110, 112, 180-183 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10-11, 58-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 03.06.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Зарічної районної в м. Суми ради за актовим записом № 146.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/2 частини його щомісячного доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 16.05.2011 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 51 гривня та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 90 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Т.А.Левченко