АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-1584/2011 р. Головуючий 1 інст.: Курганникова О.А
Категорія - «трудові правовідносини» Доповідач : Піддубний Р.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області

в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Солодкова А.А., Тичкової О.Ю.,

при секретарі: Соколовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «АМО» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «АМО» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У липні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, мотивуючи який зазначила, що з 05 листопада 2009 року працювала на посадах голови та бухгалтера-касира Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «АМО» (Гаражний кооператив), а 07 квітня 2010 року звернулась до правління Гаражного кооперативу із заявою про звільнення. Посилаючись на те, що звільнено її було лише 28 квітня 2010 року, але заробітну плату за період з 07 квітня по 28 квітня 2010 року не виплачено, з урахуванням уточнених позові вимог ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі вказаний період у розмірі 1705 грн. 13 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення в сумі 4 916 грн. 40 коп. та на відшкодування завданої їй моральної шкоди

1 500 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалено стягнути на її користь з Гаражного кооперативу 1 705 грн. 13 коп. заборгованість по заробітній платі, 4 916 грн. 40 коп. компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Гаражний кооператив, посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції не врахував відсутність вини відповідача у невиплаті остаточного розрахунку при звільненні, оскільки позивачка працювала на посаді голови кооперативу та одночасно бухгалтера-касира, у Звязку з чим саме до її обовязків входило проведення розрахунку при звільненні.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що зявилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивачки 28 квітня 2010 року з вини відповідача з нею не було проведено остаточного розрахунку, у звязку з чим відповідно до вимог ст. 117 КЗпП на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що з 05 листопада 2009 року ОСОБА_1 працювала на посаді голови та одночасно виконувала обовязки бухгалтера-касира Гаражного кооперативу.

Наказом № 3 від 28 квітня 2010 року позивачку було звільнено з займаної посади 28 квітня 2010 року.

Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Підставою застосування передбаченою зазначеною нормою відповідальності є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника.

Встановлено та не заперечується сторонами, що до передбачених трудовим договором повноважень та обовязків позивачки, яка перебувала на посаді голови кооперативу та одночасно виконувала обовязки бухгалтера-касира, входило прийняття на роботу працівників, їх звільнення, нарахування та виплата заробітної плати.

За таких обставин, саме з вини ОСОБА_1, яка 28 квітня 2010 року працювала на вказаній посаді, не було проведено остаточного розрахунку в день її звільнення..

Оскільки не встановлено вини Гаражного кооперативу у невиплаті усіх належних ОСОБА_1 при звільненні сум, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про покладення на відповідача передбаченої ст. 117 КЗпП відповідальності, у звязку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Що стосується рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 07 по 28 квітня 2010 року, колегія суддів вважає його законним та обґрунтованим, оскільки позивачку було звільнено 28 квітня 2010 року, до цього часу вона виконувала передбачену трудовим договором роботу, у звязку з чим має право на отримання заробітної плати за цей період.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «АМО» задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2010 року в частині стягнення з Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «АМО» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2010 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «АМО» судові витрати у розмірі 89 гривень.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді