АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 34 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_2, який представляє за довіреністю інтереси позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2007 року ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 04 вересня 2007 року о 19-00 годині відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з причіпом «МАЗ-8114» державний номер НОМЕР_2, рухаючись по вулиці Астраханській в м. Кривому Розі не витримав безпечного інтервалу та допустив зіткнення з належним ОСОБА_3 автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, який рухався в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_4 Оскільки в добровільному порядку відповідач відшкодовувати завдану шкоду відмовляється, уточнивши позовні вимоги, просили суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2681 грн. 50 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та на користь ОСОБА_2 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 600 грн. на правову допомогу, 59,50 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 451 грн., які він витратив на лікування та моральної шкоди в сумі 6000 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_2 задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 600 грн. витрат на правову допомогу, 8,50 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В частині позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та відмови у задоволенні зустрічного позову і ухвалення нового про задоволення його зустрічного позову та відмову у позові ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, судом не взято до уваги, що вони обоє визнані винними у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуті до адміністративної відповідальності, проте суд, задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_2, та відмовив у задоволенні його зустрічних позовних вимог, що суперечить реальному положенню подій і фактів, оскільки саме ОСОБА_2 скоїв наїзд своїм автомобілем на його причеп, а не він порушив інтервал руху.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 вересня 2007 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з причіпом «МАЗ-8114» державний номер НОМЕР_2 та рухаючись по вулиці Астраханській в м. Кривому Розі, не витримав безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3І, внаслідок чого автомобілі зазнали механічні пошкодження.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2007 року ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-2 КУпАП.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку про заподіяння йому моральної шкоди протиправними діями ОСОБА_4, якими був пошкоджений транспортний засіб, яким ОСОБА_2 володів на відповідній правовій підставі та використовував для своїх цілей.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного позову, суд дійшов висновку про те, що останнім не надано суду доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 в дорожньо-транспортній пригоді.

Колегія суддів погоджується з висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її

відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вина ОСОБА_4 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, пошкодженні транспортного засобу, яким володів ОСОБА_2 на правовій підставі, спричиненні моральної шкоди підтверджена матеріалами справи: постановою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 03.10.2007 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ст. ст. 124, 122-2 КУпАП; довіреністю від 18.05.2007 року, посвідченою державним нотаріусом другої Криворізької нотаріальної контори, на підставі якої ОСОБА_2 керував, розпоряджався автомобілем, належним на праві власності ОСОБА_3; висновком автотоварознавчої експертизи.

Постанову суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 не оскаржив. Факт сплати ним штрафу за цією постановою свідчить про згоду ОСОБА_4 з визнанням його винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та виниклих внаслідок цього наслідків.

Доводи ОСОБА_4 про те, що судом необґрунтовано не було взято до уваги те, що ОСОБА_2 постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.10.2007 року було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, безпідставні, оскільки ст. 124 КУпАП, за якою притягнуто до відповідальності ОСОБА_4, передбачена адміністративна відповідальність за порушення водіями правил дорожнього руху, які потягли пошкодження транспортних засобів, вантажів, доріг тощо, а за ст. 122-2 КУпАП (за якою притягнуто до відповідальності ОСОБА_2 і ОСОБА_4В.) передбачена адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог про зупинку, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на це суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що залишення ОСОБА_2 місця пригоди та притягнення його за це до адміністративної відповідальності не знаходиться в причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою та виниклими наслідками.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд першої інстанції з урахуванням конкретних обставин справи і розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обґрунтовано визначив та стягнув з відповідача на користь ОСОБА_2 розмір моральної шкоди в сумі 1000 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Рішення суду в частині відмови у позові ОСОБА_3 не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: