РІШЕННЯ

Іменем України

18.03.2011 року Справа № 2-329/11

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

при секретареві - Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, Дніпропетровської міської ради про розподіл домоволодіння про виділ у натурі частки домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом до виконавчого комітету Амур Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, територіальної громади Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, Дніпропетровської міської ради про розподіл домоволодіння про виділ у натурі частки домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою, за судового розгляду подав заяву про залишення без розгляду позову в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою та уточнив позовну заяву. В обґрунтування поданого позову позивач зазначає про те, що їй на праві власності належить 6/15 часток домоволодіння № 41, розташованого по вул. М.Тереза у м. Дніпропетровську; право власності на 6/15 часток зареєстровано за позивачем на підставі договору дарування від 31.03.98 р., посвідченого нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2 ( реєстр № 498), інші 9/15 часток вищезазначеного домоволодіння по даним КП ДМБТІ зареєстровані за ОСОБА_3: на 2/15 часток - на підставі договору дарування від 15.03.95 р., і на 7/15 часток на підставі дублікату свідоцтва про право власності за заповітом та законом від 26.03.1996 р. ОСОБА_3 померла в 2004 р.

Згідно зі змістом позову позивачеві зі слів ОСОБА_4 відомо, що нібито 9/15 часток домоволодіння № 41 по вул. М. Тереза у м. Дніпропетровську належать йому за заповітом, але право власності на 9/15 часток зазначеного вище домоволодіння ОСОБА_4 до цього часу не оформив у встановленому законом порядку, не зареєстрував його у КП ДМБТІ, що підтверджується листом КП ДМБТІДніпропетровської обласної ради № 7256 від 12.07.2010 р.; при цьому, ані будинком, ані земельною ділянкою ОСОБА_4 не користується. Та як зазначається позивачем при зверненні до суду після набуття права власності на 6/15 часток зазначеного вище домоволодіння між позивачем та ОСОБА_3 склалися стосунки щодо користування як приміщенням будинку, так і земельною ділянкою: з 1998 р. у користуванні позивача знаходилася квартира 1 домоволодіння №41 по вул. М.Тореза, яка складається із кімнати житловою площею 6,8 мІ, коридору, комори, сараю, колодязю, воріт, огорожі на земельній ділянці площею 13 180 мІ; померла ОСОБА_3 фактично в будинку не проживала, здавала свою частку квартирантам, земельною ділянкою не користувалася, та впродовж 1998 2004 р.р. цього ж порядку користування домоволодіння і земельною ділянкою впродовж останніх років притримувався й ОСОБА_4 Зазначаючи у позові про те, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15.05.2009 р. у звязку з можливістю поділу домоволодіння на дві індивідуальні квартири, а також згідно фактичному користуванню прибудинковою земельною ділянкою площею 0,12 га позивач й заявила вимоги про розділ в натурі на дві індивідуальні квартири домоволодіння №41 по вул. М.Тореза у м. Дніпропетровську згідно визначеним часткам 6/15 за квартирою №1 та 9/15 за квартирою №2 домоволодіння №41 по вул. М.Тореза у м. Дніпропетровську, та про виділ ОСОБА_1 згідно її 6/15 часток домоволодіння №41 по вул. М.Тореза А-1 (1) квартири 1 площею 10,9 мІ вартістю 15 168 грн., а саме приміщення 1-3 (житлову кімнату) жилою площею 6,8 мІ, приміщення 1-1 площею 4,1 мІ, надвірні споруди №1, №2 вартістю 3450 грн., сарай літ В- 129 грн., колодязь 2 800 грн., Ѕ сараю літ. Б, усього загальною вартістю 21 652 грн. від домоволодіння №41 по вул. М.Тореза у м. Дніпропетровську.

За судового розгляду позивач та її представник надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд повністю задовольнити поданий позов; відповідач не заперечувала проти задоволення вимог позову. 18.03.2011 р. від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності; позивач просила суд повністю задовольнити поданий позов, відповідач також надав заяву про розгляд справи у його відсутності до суду.

Врахувавши заяви сторін та дослідивши докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; за ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виконуючи обовязок доказування, позивач, на переконання суду, довів слушність власних доводів.

Як встановлено за судового розгляду позивачеві на праві власності належить 6/15 часток домоволодіння № 41, розташованого по вул. М.Тереза у м. Дніпропетровську; право власності на 6/15 часток зареєстровано за позивачем на підставі договору дарування від 31.03.98 р., посвідченого нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2 ( реєстр № 498), право власності на інші 9/15 часток вищезазначеного домоволодіння по даними КП ДМБТІ зареєстровані за ОСОБА_3: на 2/15 часток - на підставі договору дарування від 15.03.95 р., та на 7/15 часток на підставі дублікату свідоцтва про право власності за заповітом та законом від 26.03.1996 р.

ОСОБА_3 померла 17.07.2004 р.; після смерті ОСОБА_3 спадщину ніхто не прийняв.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Окрім пояснень позивача при ухваленні даного рішення також враховується, що за висновком судової будівельно-технічної експертизи від 15.05.2009 р. розподіл домоволодіння з виділом 6/15 частин домоволодіння №41 ОСОБА_1 по вул. М.Тореза в м. Дніпропетровську можливий, наданий один варіант, інших варіантів не існує.

При цьому експертом був запропонований наступний розподіл будинку: 6/15 частин від загальної площі будинку складає 11,16 мІ, на 6/15 виділяються наступні приміщення: приміщення 1-1 (4,1 мІ) застосувати під кухню, приміщення 1-3 (6,8 мІ) житлова кімната; загальна площа приміщень, які виділяються співвласнику з 6/15 частинами, становить 10,9 мІ, що на 0,3 мІ менше ідеальної частки, загальна вартість домоволодіння 54 130 грн., 6/15 частин від вартості цього домоволодіння складає 21 652 грн.

Відповідно до висновку судової експертизи вартість кв. №1 І співвласника з 6/15 частин з 10,9 мІ складає 15 168 грн., вартість житлового будинку 38 825 грн., вартість 1 мІ - 1 392 грн., вартість квартири складає - 15 168 грн., крім того, співвласнику виділяються надвірні споруди №1, №2 вартістю - 3 450 грн.,, сарай літ. В- 129 грн., колодязь - 2 800 грн., Ѕ сараю літ. Б 209/2 - 105 грн.

Загальна вартість кв. №1 з надвірними будівлями та спорудами складає 21 652 грн., що відповідає 6/15 часткам.

Друга частина житлового будинку з приміщеннями №2-1, 2-2, 2.-3 загальною площею 17,0 мІ, вартістю 23 657 грн. та надвірними спорудами: Ѕ частина сараю літ. Б- 104 грн., погріб літ. Д- 2 788 грн., споруди №6, №4, №3 5 929 грн. загальною вартістю 32 478 грн. виділяється ІІ співвласнику.

За ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Таким чином, позов підлягає задоволенню та вбачаються підстави для ухвалення про розділ в натурі на дві індивідуальні квартири домоволодіння №41 по вул. М.Тореза у м. Дніпропетровську згідно визначеним часткам: 6/15 за квартирою №1 та 9/15 за квартирою №2 домоволодіння №41 по вул. М.Тореза у м. Дніпропетровську та виділити ОСОБА_1 згідно її 6/15 часток у домоволодінні №41 по вул. М.Тореза у м. Дніпропетровськ: приміщення 1-1 (4,1 мІ), приміщення 1-3 (6,8 мІ), надвірні споруди №1, №2 вартістю 3 450 грн., сарай літ. В- 129 грн., колодязь 2 800 грн., Ѕ сараю літ. Б- 209/2- 105 грн., усього загальною вартістю 21 652 грн.

Керуючись ст. 10, 11, 15 , 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, Дніпропетровської міської ради про розподіл домоволодіння про виділ у натурі частки домоволодіння задовольнити повністю.

Розділити в натурі на дві індивідуальні квартири домоволодіння №41 по вул. М.Тореза у м. Дніпропетровську згідно визначеним часткам: 6/15 за квартирою №1 та 9/15 за квартирою №2 домоволодіння №41 по вул. М.Тореза у м. Дніпропетровську та виділити ОСОБА_1 згідно її 6/15 часток у домоволодінні №41 по вул. М.Тореза у м. Дніпропетровськ: приміщення 1-1 (4,1 мІ), приміщення 1-3 (6,8 мІ), надвірні споруди №1, №2 вартістю 3 450 грн., сарай літ. В- 129 грн., колодязь 2 800 грн., Ѕ сараю літ. Б- 209/2- 105 грн., усього загальною вартістю 21 652 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя