АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий 1 інет. ОСОБА_1
Доповідач: Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2011 р. м.Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді - Яцини В.Б.,

суддів - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

при секретарі - Коршун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 липня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Дзержинської районної ради м. Харкова про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

29 жовтня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання свого малолітнього сина ОСОБА_4 з батьком, ОСОБА_3 При цьому він послався на те, що після розлучення з відповідачкою їх малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишився з матірю. У червні 2010 року позивач забрав дитину до себе для щорічного оздоровлення, а коли прийшов час його повернення до місця постійного проживання до матері, виявилося, що вона змінила місце проживання, внаслідок чого позивач не зміг цього зробити і до сьогоднішнього дня син проживає разом з позивачем. Оскільки місце знаходження ОСОБА_2 позивачу не відомо, відповідачка дитиною не цікавиться, не піклується та вихованням не займається, а у позивача є для цього необхідні побутові умови: власна двокімнатна квартира, де син має свою кімнату, із його теперішньою дружиною у сина склалися гарні стосунки, позивач має роботу, стабільний дохід і вільний час, який присвячує вихованню дитини, - позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19 липня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, ОСОБА_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідачка ОСОБА_2С, в апеляційній скарзі поставила питання про його скасування та ухвалення нового рішення по суті позову, посилаючись на: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказала, що суд не взяв до уваги, що позивач самовільно та з порушенням відповідного рішення органу опіки та піклування про порядок спілкування позивача з дитиною забрав її до себе, та помилково взяв до уваги висновок іншого органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини від 20.06.2011 року, який належним чином не обґрунтований та суперечить дійсним обставинам справи, суд не встановив ніяких порушень порядку участі відповідачки у спілкуванні з дитиною та її вихованні, безпідставно не взяв до уваги наданий відповідачкою до районного суду на підтвердження свого майнового стану копію трудового контракту та що згідно до постанови Дзержинського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області про відмову у порушенні кримінальної справи від 07 квітня 2011 року саме в діях ОСОБА_3В, є ознаки порушення ч. 1 ст. 159 СК України, внаслідок чого всупереч інтересів дитини дійшов до помилкових висновків та неправильно застосував норми СК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали разом однією сімєю до лютого 2009 року, після припинення фактичних шлюбних відносин дитина залишилася проживати з матірю, відповідачкою ОСОБА_2

Згідно до наявного в матеріалах справи рішення виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради від 20.10.2009 року № 305/2 за заявою ОСОБА_3 йому було надано право без перешкод спілкуватися з малолітнім сином ОСОБА_5 та брати участь в його вихованні та визначено порядок спілкування 2 рази на місяць через тиждень - з пятниці 17.00 до неділі 20.00 у літній час, до 19.00 - у зимовий час, з обовязковим поверненням до місця постійного проживання. Була також надана можливість ОСОБА_3 оздоровлювати дитину не менше одного разу на рік (за погодженням між батьками). У разі хвороби дитини, або інших причин, які перешкоджають дотриманню даного порядку, рекомендовано батькам діяти за домовленістю (а.с. 21).

У червні 2010 року позивач взяв дитину до себе для щорічного оздоровлення, але не повернув дитину матері з огляду на зміну нею місця проживання, яке йому було невідоме, внаслідок чого позивач залишив їх сина проживати з собою та з огляду на те, що мати не цікавилася долею сина звернувся до суду із вказаним позовом. ОСОБА_3 має власну двокімнатну квартиру, в якій ОСОБА_4 для проживання відведена одна кімната, позивач одружився і з дружиною з його сином ОСОБА_5 склалися добрі стосунки. Позивач працює, має стабільний дохід і присвячує весь свій вільний час вихованню дитини.

Згідно до висновку управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 20.06.2011 року доцільно визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком, ОСОБА_3В, та рекомендувати йому не чинити перешкод у спілкуванні матері з сином, а матері малолітньої дитини, відповідачці ОСОБА_2, рекомендовано приймати активну участь у вихованні та спілкуванні з сином. При цьому цей висновок після вивчення умов проживання дитини спеціалістами служби у справах дітей Дзержинського району обґрунтований тим, що ОСОБА_3 мешкає у своїй двокімнатній ізольованій квартирі, умови проживання в якій для дитини задовільні, ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з гр. ОСОБА_6, яка не заперечує проти проживання малолітнього ОСОБА_4 в їх сімї, між нею та дитиною склалися дружні та теплі стосунки, подружжя також виховує спільну дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2С, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, після дослідження спеціалістами служби у справах дітей Дергачівської районної адміністрації умови проживання задовільні, на день обстеження вона ніде не працює.

Згідно з висновком психолога Центру соціальних служб для дітей, сімї та молоді Дзержинського району від 19.05.2011 року, який був залучений Комісією з питань захисту прав дитини для встановлення відношення ОСОБА_4 до батька та матері, дитина віддає явну перевагу і проявляє велику довіру до свого батька, по відношенню до матері відноситься насторожено, є видима внутрішня напруга втратити стосунки з батьком, у домі свого батька почуває себе дуже комфортно, тепло ставиться до дружини ОСОБА_8, дитина перебуває в зоні любові та комфорту.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні дитини та встановлення порядку спілкування з дитиною встановлено, що з таким позовом ОСОБА_3 звертався до суду у лютому 2010 року з посиланням на те, що відповідачка всупереч рішенню органу опіки та піклування чинить перешкоди у спілкуванні і вихованні їх спільного сина ОСОБА_5. Відповідачка проти позову заперечувала і послалася на те, що у неї склалася інша родина і спілкування сина з батьком, позивачем ОСОБА_3, шкодить інтересам дитини, позивач без її згоди забирає сина із дитячого садка.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_3 самочинно змінив місце проживання дитини, або що відповідачка ОСОБА_2 з цього приводу зверталася до правоохоронних органів чи до суду. Наявні у справі звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів, як це вбачається із відповідних постанов про відмову у відкритті провадження у справі, стосуються несплати позивачем аліментів, або питання порядку спілкування з дитиною, з приводу чого у районному суді, як вбачається із рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 липня 2010 року та з рішення судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2011 року тривалий час розглядався спір (а.с. 35,44-45). Звинувачення ОСОБА_2 у застосуванні до неї насильства з боку ОСОБА_3, або у завданні шкоди інтересам їх дитини нічим обєктивно не підтверджено.

Висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини від 20.06.2011 року, яким районний суд обґрунтував своє рішення, належним чином обґрунтований узгоджується належним чином встановленим обставинам справи. Посилання у скарзі на відсутність порушень порядку участі відповідачки у спілкуванні з дитиною є безпідставним, оскільки за недоведеності обєктивних перешкод вона не виявила зацікавленості у вихованні дитини. Окрім того, існуючий у відповідачки за трудовим контрактом тривалий графік роботи, з 10.00 до 22.00, обєктивно не дозволяє їй приділяти малолітній дитині належної уваги (а.с. 60).

Відповідно до ст. З Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З огляду на викладену через компетентний орган позицію дитини щодо найкращого місця її перебування разом з батьком, де дитина отримала умови повноцінної сім'ї, із урахуванням ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особистої прихильність дитини до кожного з них, віку хлопчика, який потребує регулярного спілкування з батьком, що є неможливим у випадку проживання його з матірю, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції інстанції, які є обгрнутованими та відповідають положенням ст..ст. 161, 162 СК України, та - відхиляє доводи скарги, за їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ст.сг. 308, 313, 315, 317, 319, 323-325 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак на протязі 20 днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: