Справа № 2 -164 /11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

1 лютого 2011 р. Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю відповідачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2010 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору дарування квартири недійсним.

Позивач вказував на те, що його матері ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. 16 квітня 2009 р. мати померла. Приїхавши на похорони до матері, він дізнався, що за життя мати подарувала належну їй квартиру відповідачці ОСОБА_1

Посилаючись на те, що укладений договір дарування не відповідає вимогам закону, оскільки під час його укладення нотаріусом було порушено вимоги Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки матері, як сліпій особі, не було прочитано вголос тексту договору та не зроблено про це відповідної відмітки в договорі, а договір дарування вона власноручно не підписувала, просив визнати його недійсним.

Ухвалою суду від 20.05.2010 р. в якості третьої особи на стороні відповідача було залучено ОСОБА_5, яка придбала спірну квартиру у ОСОБА_1 за договорм купівлі-продажу.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив про його задоволення.

В судове засідання 1 лютого 2011 р. позивач і його представник не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, за вказаною ними адресою.

Відповідачка позов не визнала. Вказувала на те, що мати позивача ОСОБА_4 доводиться їй рідною тіткою. Оскільки вона мала похилий вік, страждала захворюванням на зір, внаслідок чого потребувала стороннього догляду і допомоги, вона забрала її проживати до себе. Здійснювала за нею догляд, надавала їй всіляку допомогу, а тому ОСОБА_4 вирішила подарувати їй квартиру. В позові просила відмовити.

Третя особа нотаріус ОСОБА_6 в судовому засіданні вказувала на те, що при посвідченні спірного договору вона діяла на підставі Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріусами нотаріальних дій в Україні, а тому підстав для задоволення позову немає.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, її представника, третіх осіб, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 21 лютого 2009 р. між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 було укладено договір дарування, за яким ОСОБА_4 передала у власність відповідачки квартиру АДРЕСА_2.

21 лютого 2009 р. договір дарування було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

В обгрунтування своїх позовних вимог щодо визнання недійсним правочину позивач вказує на те, що при його посвідченні нотаріусом було порушено вимоги Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, оскльки на час укладення договору його мати була сліпа, мала інвалідність 1-ї групи по зору, проте у посвідчувальному написі нотаріусом не вказано, що договір дарування їй було прочитано нотаріусом, про що відсутня відмітка у договорі, та навпаки зазначено, що договір прочитано дарувальником особисто. До того ж договір власноручно нею не підписувався.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо у яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як пояснили в судовому засіданні свідки на стороні відповідача ОСОБА_7, який доводиться двоюрідним братом померлої, ОСОБА_8, яка є рідною сестрою померлої, а також ОСОБА_9, ОСОБА_10, мати позивача була особою похилого віку, мала інвалідність по зору, потребувала сторонньої допомоги. Такий догляд за нею здійснювала відповідачка ОСОБА_1. В знак подяки якій ОСОБА_4 і подарувала квартиру.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснювали також в судовому засіданні, що були присутні у нотаріуса при посвідченні угоди. При оформленні угоди ОСОБА_4 повністю усвідомлювала зміст угоди та мала бажання і намір подарувати квартиру ОСОБА_1

Відповідно до пояснень приватного нотаріуса в судовому засіданні ОСОБА_4 21 лютого 2009 р. особисто була в неї на прийомі й чітко висловлювала своє бажання подарувати належну їй квартиру саме відповідачці ОСОБА_1 Вказуючи на те, що вона має сина, але він проживає в Російській Федерації, приїздить до неї рідко та майже не допомагає їй. Вона хворіє, потребує допомоги. ОСОБА_1 її доглядає, а тому вона і вирішила подарувати їй свою квартиру. В звязку тим, що вона почувала себе недобре, просила щоб договір дарування підписав її брат ОСОБА_7. А тому договір на особисте прохання ОСОБА_4 за її дорученням був підписаний ОСОБА_7

Враховуючи встановлені судом обставини та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що 21 лютого 2009 р. ОСОБА_4 і ОСОБА_1 бажали оформити саме договір дарування. При цьому між сторонами були узгоджені усі істотні умови договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності для вчинення правочину, волевиявлення їх було вільним та відповідало внутрішній волі, укладений договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За такого, суд вважає, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним є необгрунтованим і недоведеним, а відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 14 квітня 2010 р. зняти арешт з квартири АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська