РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2011 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенова О.А.

при секретарі - Кравченко М.А.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представник третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іллічівська Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Стройтехнсаб» про визнайся додаткової угоди недійсною, договору позики частково недійсним та зустрічному позову ТОВ "Стройтехснаб" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та встановлення іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в яксму стверджує, що 20 жовтня 2008 року уклав з ВАТ «ФК «СТС-ІНВЕСТ» договір №80/10 БО ФК (с) про участь у фонді фінансування будівництва». 03 листопада 2008 року уклав з ТОВ «Фінансова ксмпанія «Іпотека та інвестиції» (далі - Компанія), яке діяло від імені ТОВ «Стройтехснаб» (далі - Товариство), договір позики №84/11 ФК (с) відповідно до якого Товариство зобов'язалося надати йому грошові кошти в сумі 252696,44грн., які він зобов'язався повернути та сплатити відсотки за користування коштами. 22 січня 2009 року він підписав додаткову угоду від 22 січня 2008 року №1 до вказаного договору позики, яку вважає недійсною так як були ним підписана під впливай омани та психологічного тиску з боку керівниці Компанії. Вважає, що Товариство не мало право надавати позику під проценти, врахов що не є фінансовою установою, відповідну ліцензію не отримувало. Просить визнати недійсною додаткову угоду від 22 січня 2008 року №1 до договору позики від 03 листопада 2008 року №84/11 ФК(с), як укладену під впливом обману та психологічного тиску; визнати недійсним п.1.1. вказаного договору позики в частині сплати процентів за користування позикою та комісії за супроводження договору позики, як такі що суперечать законодавству; визнати недійсним пп. 2.1-2.3 вказаного договору позики, як такі що суперечать чинному законодавству.

Товариство звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 вказуючи на те, що ОСОБА_1 не виконує умови договір позики, відмовляється укласти договір іпотеки на квартиру, номер якої, за додатковою угодою, було змінено на №50, та неодноразово уточнюючи позовні вимоги остаточно просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 61293,69грн.(основний борг - 2694,58грн., за відсотками - 51930,67грн., за супроводження договору - 6668,44грн.), встановити іпотеку на об'єкт обтяження - квартиру АДРЕСА_1, розміром зобов'язання 252969,44грн., строком виконання зобов'язання 03 листопада 2009 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вимоги позивача підтримали, вимоги Товариства не визнали. Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що підписував додаткову угоду в наслідок смани та психологічного тиску з боку керівництва Компанії, яке попереджало, що у випадку відмови підписати таку угоду вони збільшать відсотки за позикою з 14 до більше ніж 50 відсотків. Крім того, він підписав додаткову угоду від 22 січня 2008 року №1, яка не має відношення до договору позики, який він укладав з Товариством. При підписанні цієї додаткової угоди він бачив, що вона має дату яка не відповідала на той час дійсності та вказано інший номер договору позики, але свідомо підписав її. Вимоги Товариства не визнає, вважає, що оплатив вартість квартири в повному обсязі.

В судовому засіданні представник Товариства, ОСОБА_3, підтримав власні вимоги, заперечував проти вимог ОСОБА_1, вказуючи, що Товариство діяло на підстав діючого законодавства. В додатковій угоді дійсно було помилково вказано рік її укладення «2008» замість «2009», та номер угоди «84/09» замість «84/11», що не впливає на її зміст, іншого договору позики та додаткової угоди між сторонами не укладалося.

Представник третьої особи, ПАТ «ФК «СТС-ІНВЕСТ» (правонаступник ВАТ «ФК СТС- ІНВЕСТ»), ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вимоги Товариства, заперечував проти вимог ОСОБА_1.

Представник третьої особи, Фінансової компанії, ОСОБА_5, в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на неодноразові виклики до суду не прибувала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позови підлягають задовсленню частково за наступними підставами.

Судом встановлено, що ВАТ «Фінансова компанія «СТС-ІНВЕСТ» 20 жовтня 2008 року уклала з ОСОБА_1 договір про участь у Фонді фінансування будівництва за №80/10 БО щодо інвестиції будівництва однокімнатної квартири №246 будинку №19 (будівельний номер будинку №15) по вул.1-го Травня у м.Іллічівську Одеської області (а.с.54-60).

Додатковою угодою від 25 травня 2009 року до цього договору замінено номер квартири з «246» на «50» (а.с.61).

03 листопада 2008 року Фінансова компанія, діючі від імені Товариства уклала позивачем договору позики за №84/11 ФК(с) про надання ОСОБА_1 коштів у сумі 252969,44грн. строком до 03 листопада 2018 року для інвестування об'єкту житлового будівництва згідно договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 20 жовтня 2008 року №80/10 БО (а.с.9-15,). :

Згідно п.3.2. вказаного договору позики, позика надається шляхом перерахування коштів з поточного рахунку Товариства на поточний рахунок Фінансової компанії (а.с.9). .

За договором позики пп.6.3 договору позики від 03 листопада 2008 року №84/11 ФК (с) передбачалося, що у випадку не можливості прибути для підписання змін до розміру процентної ставки ОСОБА_1 повинен був повідомити про це протягом 1 робочого дня та узгодити термін підписання. Пункт 6.5 у цьому договорі відсутній (а.с.13).

22 січня 2009 року ОСОБА_1 та Фінансова компанія, діючі від імені Товариства уклала додаткову угоду від 22 січня 2008 року до договору позики №84/09 ФК (с) від 03 листопада 2008 року, за якою підвищено відсотки річних до 15 та зменшено щомісячну оплату за супроводження кредиту до 0,15% (а.с.16).

За примірником вказаної додаткової угоди наданої Товариством останнім внесено в односторонньому порядку виправлення в частині дати укладення угоди з «2008 року» на «2009 рік» та у номері договору позики: з «84/09» на «84/11» (а.с.42).

Будинок в якому розташована спірна квартира прийнятий в експлуатацію згідно акту державної приймальної комісії від 27 листопада 2008 року, затверджений рішенням виконкому від 27 листопада 2008 року №1380 (а.с.37-40,41).

Квартира АДРЕСА_2 обласні належить на праві власності ОСОБА_1,згідно свідоцтва про право власності виданого за №691 від 30 липня 2009 року(а.с.122).

Згідно довідки Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг Украіни від 28 грудня 2004 року Товариству надано право надавати послуги з наданням позик фінансовими активами (а.с.4 9).

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свсого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ч.І ст.229 ЦПК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.І ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Суд критично оцінює твердження ОСОБА_1, щодо введення його керівництвом Фінансової компанії в оману, укладаючи з ним додаткову угоду, що не підтверджується матеріалами справи та не доведено позивачем.

Аналізуючи матеріали справи суд приходить до висновку, що додаткова угода, яку оспорює ОСОБА_1 укладалася ним з Фінансовою компанією 22 січня 2009 року до договору позики №84/11 ФК (с), укладеному між ОСОБА_1 та Фінансовою компанією, яка діяла від імені Товариство, а не відповідність у змісті угоди дати її укладення та номерів договору позики є описками, які не впливають на зміст угоди.

У зв'язку з чим, суд критично оцінює твердження ОСОБА_1, що він підписував додаткову угоду яка не має відношення до укладеного ним договору позики, а твердження, що він підписував угоду в наслідок введення його в оману та під психологічним тиском, суд оцінює такими що спрямовані на ухилення від виконання умов договору.

Згідно ч.І ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно п/п 1,3,4 ч.І ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законам порядку. Фінансовий кредит кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Фінансові активи кошти, цінні папери, боргові зобов'язання та право вимоги боргу, що не віднесені до цінних паперів.

Пунктом 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавствам, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Згідно чч.3,4 ч.І ст.34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» уповноважений орган у межах своєї ксмпетеніїї видає ліцензії для здійснення фінансовими установами надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Згідно ч.2 ст.34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» здійснення діяльності, зазначеної у частині першій цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії.

Згідно чч.1,3 ст.509, ч.І ст.526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитору) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Товариство, укладаючи вказаний договір позики, юридично оформило надання фінансової послуги ОСОБА_1 з метою отримання прибутку та збереження реальної вартості фінансових активів, при цьому не будучі зареєстрованим у відповідному державному реєстрі виходячі з довготривалого будівництва житла фінансова установа юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послухи (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

Таким чином, викладені у спірному договору позики пп.2.1-2.3, які стосуються нарахування відсотків за користування позикою та нарахування щомісячної комісії за супроводження договору протирічать діючому законодавству та підлягають визнанню недійсними.

У зв'язку з цим, підлягає стягненню з Товариства на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 2791,50грн. тільки в частині основного забов'язання, при цьому виходячи із курсу дсдлару ОПА встановленого НБУ України, так як Товариство не довіло про його право на встановлення курсу валют.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» нерухоме майно (нерухомість) - земельні ділянки, а також об' єкти, розташовані на земельній ділянці і невід' ємно пов' язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Застава повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів, майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законам.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про іпотеку», який діяв на час виконання зобов'язань, після завершення будівництва, будівля, споруда, житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки, відповідно до іпотечного договору.

Згідно пп.1.2., 1.3. договору іпотеки від 06 листопада 2008 року укладеного між ОСОБА_1 та Товариством в іпотеку передані майнові права на незавершене будівництво та предметом іпотеки визначений об'єкт інвестування - квартира №246 будинку №19 (будівельний номер будинку №15) по вул.1-го Травня у м.Іллічівську Одеської області (а.с.81-82).

За змістом п.1.6. договору іпотеки та п.3.7. договору позики, після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію нерухомого майна, зазначеного в п.1.1. цього Договору, а також після оформлення та реєстрації у встановленому чинним законодавством України порядку права власності на нього за іпотекодавцем, збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки. При цьому, нотаріус за повідомленням іпотекодержателя та за рахунок іпотекодавця реєструє обтяження іпотекою вже збудованої нерухомості, а сторони протягом трьох робочих днів укладають іпотечний договір відповідного нерухомого майна із зазначенням його реєстраційних даних, оціночної вартості, з посиланням відповідний правовстановлювальний документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на це нерухоме майно(а.с.9,81).

Суд приходить до висновку, що вимоги Товариства про встановлення іпотеки на вищевказану квартиру задоволенню не підлягають, оскільки це не передбачено законом, тому що рішенням суду неможливо зобов'язати сторону укласти договір іпотеки, який передбачає права та обов'язки сторін у спірних зобов'язаннях та, враховуючи також правила свободи договору, передбачені ст.627 ЦК України.

Оскільки відповідачем порушуються умови вищевказаних договорів, він відмовляється від укладання договору іпотеки, який передбачений зазначеними договорами, Товариство не позбавлено права звернутися до суду з вимогами не про встановлення іпотеки, а про зміни до договору іпотеки або про розірвання договору позики.

Судові витрати підлягають стягненню з Товариства в розмірі 27,91грн. відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 215, 218, 294 ЦПК України, суд -

ВИР І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Стройтехнсаб» про визнання додаткової угоди недійсною, договору позики частково недійсним, задовольнити частково.

Визнати недійсним п.1.1. договору позики від 03 листопада 2008 року №84/11 ФК (с) укладеного між ОСОБА_1 до ТОВ «Стройтехнсаб» в частині сплати процентів за користування позикою та комісії за супроводження договору позики.

Визнати недійсними пп.2.1-2.3. договору позики від 03 листопада 2008 року №84/11 ФК (с) укладеного між ОСОБА_1 до ТОВ «Стройтехнсаб».

Зустрічний позов ТОВ «Стройтехснаб» до ОСОБА_1 гро стягнення заборгованості та встановлення іпотеки, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Стройтехнсаб» заборгованість за договором позики від 03 листопада 2008 року №84/11 ФК (с) в розмірі 2791,50 грн., судові витрати в розмірі 21,91грн..

У

В решті вимог відмовити.

Рішення маже бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд шляхом протягом десяти днів з дня наступного за проголошенням цього рішення.

Суддя