АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Басуєвої Т.А., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Качур Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, мотивуючи тим, що з квітня 2006 року по квітень 2010 року він проживав однією сімєю з відповідачкою. Від спільного проживають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначаючи, що сумісне життя з відповідачкою не склалося, що остання не має постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дитини, не має постійного житла. Вважає, що в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 необхідно визначити місце проживання дитини з ним.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області скасувати та постановити нове рішення по суті позовних вимог, зазначаючи, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Згідно зі ст.ст.160,161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обовязків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, під час яких у них народився син ОСОБА_4, 15 червня 2009 року.

Вирішуючи спір, районний суд врахував вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Також суд першої інстанції врахував принцип ст.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в якій вказано, що малолітня дитини не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: