Справа № 2-674/2011
02 грудня 2011 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого - судді Савіна О. І.
при секретарі - Архіповій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення , -
В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та пояснив, що відповідно до кредитно-заставного договору №NKUCАК10350020 від 19.03.2008 року, відповідач ОСОБА_1 отримав в ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит в сумі 15 140,92 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 137 493,65 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.03.2015 року. Згідно умов договору, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_1 зобовязалася щомісяця з 1 по 5 число кожного місяця здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки. Порушуючи взяте на себе зобовязання, відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобовязання, тому виникла заборгованість, яка станом на 06.07.2011 року складає 17 251,40 доларів США, яку в добровільному порядку боржник не сплачує.
З метою забезпечення виконання зобовязань за договором відповідач ОСОБА_1 надав в заставу рухоме майно, а саме автомобіль Opel модель Astra, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить її на праві приватної власності. Тому оскільки ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором не виконує, просив в рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на зазначений автомобіль, шляхом його продажу іншій особі-покупцю, а також стягнути судові витрати розміром 1494, 94 грн.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово не зявлялась, про причини своєї неявки суду не повідомила, хоча про час і місце слухання справи була своєчасно сповіщена судом належним чином, що підтвердується повідомленням від 04.10.2011 року, розписками від 17.10.2011 року від 08.11.2011 року, що дає можливість суду ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, 02.12.2011 року від невідомої особи, яка назвалась ОСОБА_2 та сестрою відповідача, надійшла телефонограма про неможливість ОСОБА_1 зявитись в судове засідання в звязку з хворобою.
Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання також не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою від 08.11.2011 року.
Відповідно до ч.2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи.
За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 19.03.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримала в ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит розміром 15 140,92 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.03.2015 року. Згідно умов договору, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_1, остання зобовязалася щомісяця з 1 по 5 число кожного місяця здійснювати погашення кредиту, винагороду та сплачувати нараховані кредитором відсотки в сумі 273,59 доларів США, однак в порушення взятого на себе зобовязання не робила цього.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 1049, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.
В порушення зазначених норм Закону та умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав. Наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
До позичальника надсилався лист-вимога про виконання зобовязань та повернення банку кредитних коштів (а.с. №18), але вимоги були проігноровані.
Відповідно до п.7.1 кредитно-заставного договору від 19.03.2008 року кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення основної суми кредиту, сплати процентів за його користування, сплати винагород, сплати неустойки (штрафів, пені), а також інших витрат та збитків банку, за порушення зобовязань за цим договором.
Положення ст.ст. 546,572,574,575 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання шляхом застави. В силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
У відповідності до кредитно-заставного договору, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.
У відповідності до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором, або законом.
Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
У відповідності до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави, в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмету застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір розміром 1374,94 грн. і витрати на інформаційнотехнічне забезпечення розгляду справи у суді розміром 120 грн., понесені позивачем при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача та користь позивача.
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 553, 554, 1054 ЦК України, ст. 19 Закону України "Про заставу", ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218, 226 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_5