Справа № 2-144/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 листопада 2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді: Слюсар Л.П.

при секретарі : Баштаненко І.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №26 Індустріального району про визначення порядку користування житловим приміщенням та про відкриття окремого особового рахунку, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 , третя особа Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №26 Індустріального району про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №26 Індустріального району про визначення порядку користування житловим приміщенням та про відкриття окремого особового рахунку. При розгляді справи позовні вимоги були уточнені, та залучені всі сторони по справі. В позовній заяві, уточненій позовній заяві позивачі посилалися на те, що ОСОБА_2 є основним квартиронаймачем трикімнатної квартири №21 за адресою: вул. Гулі Корольової,12-в в м. Дніпропетровську. Цю квартиру він обміняв на належну йому на праві власності двокімнатну кооперативну квартиру по вул. Гулі Корольової,28/34, для покращення житлових умов членів його сімї. В квартирі зареєстровані: ОСОБА_2, його син ОСОБА_1, невістка ОСОБА_3 і двоє онуків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 29.08.2006 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано і з того часу між сторонами почали виникати конфлікти з приводу користування житловою площею і оплати за комунальні послуги. ОСОБА_3 не надала згоди на приватизацію квартири і тому квартира до цього часу не приватизована. Квартира складається із 3 житлових кімнат розміром, відповідно: 13,1 кв.м., 18 кв.м. і 17 кв.м., кухні 9,3 кв.м., коридору 6 кв.м., ванної і туалету. Дві кімнати розміром 18 кв.м. та 17 кв.м. суміжні, а кімната площею 13,1 кв.м. ізольована. Вони згодні відкрити окремий особовий рахунок на кімнату площею 13,1 кв.м. на ОСОБА_1, а кухню, коридор, туалет, ванну, балкон і лоджію залишити у спільному користуванні. ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 залишити в користування дві суміжні кімнати площею 18 кв.м. і 17 кв.м. На кожного члена сімїї припадає 9,62 кв.м. житлової площі. Виділення їм житлової кімнати меншого розміру 13,1 кв.м. замість 19,24 кв.м. не призведе до штучного погіршення їх житлових умов і постановки на квартирний облік. Робота ОСОБА_1 повязана з постійними відрядженнями, а тому він відсутній в квартирі з поважних причин і право на житлову площу не втратив. ОСОБА_2 переніс складні операції на зір, потребує стороннього догляду згідно з висновками лікарів. В спірній квартирі він тимчасово не проживає, оскільки проживає в м. Підгороднє, за ним здійснює догляд дружина. Тому в спірній квартирі він відсутній з поважних причин. З ним, як з головним квартиронаймачем укладено договір з КЖЕП на обслуговування квартири. Вони сплачують комунальні платежі і згідно зі ст.71 ЖК України за ними зберігається право на житло, так як вони бувають якийсь час відсутні в квартирі з поважних причин. З позовом ОСОБА_3 про визнання їх втративши ми право користування житловою площею не згодні і вважають, що їй в позові необхідно відмовити. Так нею пропущено строк позовної давності, оскільки вона стверджує, що ОСОБА_2, в квартирі ніколи не мешкав, починаючи з 1992 року і ніщо їй не заважало звернутися з позовом в межах строку позовної давності. Вказуючи, що ОСОБА_1 в квартирі не проживає чи то з серпня 2006 року, чи то з жовтня 2003 року вона також пропустила строк позовної давності, оскільки до суду з позовною заявою звернулася в червні 2010 року. Крім того, Індустріальним районним судом вже розглянуто дві цивільні справи в 2006 та 2009 роках про розірвання шлюбу між ними і про поділ майна подружжя, де ОСОБА_3 вказувалося місце проживання ОСОБА_1 саме спірна квартира . Просили суд: визначити порядок користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 13,1 кв.м., а кухню, коридор, туалет, ванну, балкон і лоджію залишити у спільному користуванні. ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 виділити в користування житлові кімнати площею 18 кв.м. і 17 кв.м.; зобовязати Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №26 Індустріального району м. Дніпропетровська відкрити на ОСОБА_1 окремий особовий рахунок на кімнату площею 13,1 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2, а на ОСОБА_3 відкрити окремий особовий рахунок на кімнати площею 18 кв.м. і 17 кв.м.

ОСОБА_3 14 червня 2010 року звернулася до Індустріального районного суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №26 Індустріального району про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням АДРЕСА_3. Посилаючись на те, що вона є основним квартиронаймачем спірної квартири та проживає в ній разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5. ОСОБА_1 з серпня 2006 року не проживає в спірній квартирі. ОСОБА_2 ніколи не проживав в квартирі. Їх речей в квартирі не має. Просила на підставі ст.ст.71,72 ЖК визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2010 року були обєднані в одне провадження цивільні справи за вищевказаними позовами.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 просила суд відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник позовні вимоги не визнали та просили суд задовольнити їх позовні вимоги.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи був повідомлений. Про причину неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи КЖЕП №26 в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено в ході судового розгляду і підтверджується матеріалами справи відповідно до ордеру №006402 Бюро по обміну житлової площі Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 21 вересня 1992 року трикімнатна квартира №21 в будинку №12 в по вул. Г. Корольової у м. Дніпропетровську була надана ОСОБА_2 на склад сімї із семи осіб: на ОСОБА_2 основний квартиронаймач; дружину - ОСОБА_6; сина ОСОБА_1; невістку - ОСОБА_3; онука - ОСОБА_4; дочку - ОСОБА_7; онуку ОСОБА_8 Житлова площа квартири становить 48,2 кв.м. ( т.1 а.с. 35). Відповідно до експлікації квартира АДРЕСА_5 складається: із ізольованої кімнати 13,1 кв.м. , суміжних кімнат 18,0 кв.м. із балконом та 17,0 з лоджією , кухні 9,3 кв.м., ванної кімнати 2,0 кв.м., туалету 1,2 кв.м., коридору 6,0 кв.м. ( т.2 а.с.50).

Згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серія І-КИ №044350 шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 розірвано 29 серпня 2006 року актовий запис №388 ( т.1 а.с.7).

Відповідно до довідки КЖЕП №26 від 15.03.2010 року ( т.2 а.с.55) в квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, колишня дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Квартира не приватизована.

Як показали в судовому засіданні позивачка та представник позивачки ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_1 з серпня 2006 року в спірній квартирі не проживає, а відповідач ОСОБА_2 ніколи не проживав в спірній квартирі, а проживає в м. Підгороднє. Тривалий час не проживаючи в спірній квартирі відповідачі не здійснюють оплату за комунальні послуги, тому відповідно до ст. ст. 71,72 ЖК України просили визнати такими, що втратили право на проживання в спірній квартирі.

Представник відповідачів не заперечував той факт, що робота ОСОБА_1 повязана з відрядженням в м. Харкові, а відповідач ОСОБА_2, є інвалідом та потребує постійного догляду після операції та проживає з дружиною в м. Підгороднє.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках:

Тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи - протягом усього часу виконання цієї роботи;

Отже, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 працює в Закритому Акціонерному товаристві Дніпрометалсервісз 03.04.2006 року на посаді начальника дільниці по обслуговування холодильного устаткування в м. Харкові ( т.2 а.с. 31), ОСОБА_2 є інвалідом другої групи ( т.2 а.с.33) та потребує постійного догляду ( т.2 а.с.32) та проживає з дружиною за адресою м. Підгороднє, вул. Центральна,65, з ОСОБА_2 укладено договір з КЖЕП №26 про надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території ( т.2 а.с.29-30), та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 здійснюється оплата комунальних послуг ( т.2 а.с. 74-77,82-84), тому суд оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді справи, у їх сукупності, приходить до висновку про не доведеність ОСОБА_3 своїх позовних вимог заявлених на підставі ст.71,72 ЖК України, та вважає необхідним в задоволені позову їй відмовити.

Позивачі за основним позовом просять суд визначити порядок користування квартирою №21 в будинку №12-в по вул. Гулі Корольової в м. Дніпропетровську. Так просили виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 13,1 кв.м., а кухню, коридор, туалет, ванну, балкон і лоджію залишити у спільному користуванні. ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 виділити в користування житлові кімнати площею 18 кв.м. і 17 кв.м. та зобовязати Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №26 Індустріального району м. Дніпропетровська відкрити на ОСОБА_1 окремий особовий рахунок на кімнату площею 13,1 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2, а на ОСОБА_3 відкрити окремий особовий рахунок на кімнати площею 18 кв.м. і 17 кв.

Згідно зі ст. 104 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено, якщо частка, що припадає на кожну сторону, може бути виділена у вигляді окремого приміщення, яке відповідає вимогам ст.63 ЖК України.

У разі відмовлення членів сімї дати згоду на укладання окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладанні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що спірна квартира трикімнатна, складається із ізольованої кімнати 13,1 кв.м. , суміжних кімнат 18,0 кв.м. із балконом та 17,0 з лоджією , кухні 9,3 кв.м., ванної кімнати 2,0 кв.м., туалету 1,2 кв.м., коридору 6,0 кв.м. Житлова площа складає 48,2 кв.м. В квартирі зареєстрована пять осіб і житлова площа яка припадає на одну особу становить 48,2:5 = 9,64 кв.м.

Позивачі просять виділити їм ізольовану кімнату площею 13,1 кв.м. ( 13,1 : 2= 6,55) та відкрити на неї особовий рахунок, однак при такому порядку визначені користування житловими приміщеннями будуть порушені права позивачів, оскільки розмір житлової площі, яка повинна бути їм виділена становить 19,24 кв.м., це призведе погіршення житлових умов і постановкою па квартирний облік.

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України , оскільки в задоволені позовних вимог сторонам відмовлено, то суд вважає за можливим віднести понесені судові витрати на сторони не перерозподіляючи їх.

Керуючись: ст.ст.71,72,104 ЖК України ст.ст.3,7,11, 15, 60,88,212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити .

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовити .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П.Слюсар