Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді :Яценко В.В. при секретарі: Білик Т.П.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області : заяву ОСОБА_1 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про відстрочення виконання постанови по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області та інших установ про стягнення щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення .
Постановою Лубенського міськрайонного суду від 04 .08.2010 року ухваленої за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області та інших установ про стягнення щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення.
Зобовязано управляння праці та соціального захисту населення Лубенської міської ради здійснити нарахування та виплату вищезазначених коштів ОСОБА_2.
На час розгляду заяви вищевказана постанова набрала законної сили .
Відповідач ОСОБА_1 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області звернувся до суду з заявою про відстрочення виконання постанови від 04.08.2010 року, мотивуючи відсутністю бюджетних коштів.
В судове засідання сторони не з»явилися, причини неявки суд не повідомляли.
У звязку з викладеним відповідно до ст. 41 КАС України судом не проводилося фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ст. 14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ст. З ОСОБА_3'.раїни, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.
Згідно з нормами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, цей пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь-якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина "судового процесу".
Відповідно ст. 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду, що видав виконавчий лист, із поданням, а сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення
иконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто ікож за ініціативою суду.
Виходячи з матеріалів справи, суд зазначає, що заявник, посилаючись на відсутність субвенцій з ержавного бюджету на виплату недоплаченої одноразової грошової компенсації, не надав суду ніяких дказів того, що кошти, необхідні для здійснення цих виплат, надійдуть на рахунок в конкретний термін, іідстрочення ж виконання рішення на невизначений термін зводить нанівець виконання рішення суду, що є юрушенням загальних засад адміністративного судочинства України.
Судом не приймається до уваги посилання заявника на відсутність коштів, як на причину неможливості виплатити кошти за рішенням суду, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з втриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Отже, суд відповідно до вимог ст. 263 КАС України, не може взяти до уваги, як виняткові обставини для відстрочки виконання рішення суду, відсутність субвенцій з державного бюджету на ці цілі.
Будь-яких інших обставин, що ускладнюють виконання судового рішення протягом тривалого часу заявником не наведено.
Керуючись ст. 263 КАС України,
В задоволенні заяви ОСОБА_1 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про відстрочення виконання постанови Лубенського міськрайонного суду від 04.08.2010 року ухваленої за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області та інших установ про стягнення щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення - відмовити .
Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанціїподається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмв^ому провадженні або без виклику особи, пса її оскаржує, апеляційна скарга подаєтьс^протягом п'яти днрґз дня отримання копії ухвали .