Справа № 1407/2-1045/11
РІШЕННЯ

іменем України

"20" вересня 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Радєвій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області

цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку

«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2011 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості За Кредитним ДОГОВОРОМ у розмірі 12 668 грн. 12 коп. та судових витрат по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та ОСОБА_1 27.07.2006 року був укладений кредитний договір № NKVZRE10000570, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 988 грн. 90 коп. на строк до 26.07.2007 року (включно), а останній зобовязався вчасно повернути суму кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, які складаються з заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитними коштами в розмірі 24 % річних, комісії в розмірі 13 грн. 35 коп. щомісячно, а також інших витрат згідно умов договору.

Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідачка, незважаючи на це, порушила його, оскільки, своєчасно не погашала кредит та не сплачувала відсотки за користування ним, комісію, внаслідок чого станом на 25.02.2011 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 12 668 грн. 12 коп., яка складається з:

- заборгованості за кредитом у розмірі 881 грн. 88 коп.;

-заборгованості за процентами в розмірі 4 825 грн. 10 коп.;

-заборгованості по комісії в розмірі 146 грн. 85 коп.;

-пені в розмірі 5 734 грн. 86 коп.;

-штрафів у розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 579 грн. 43 коп. (процентна складова, відповідно до п. 6.3. Умов та правил надання банківських послуг).

В судове засіданні представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача в заяві на адресу не заперечував проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема, судом встановлено, що між Банком та відповідачкою 27.07.2006 року був укладений кредитний договір № NKVZRE1000057, в якому сторони узгодили всі його умови.

Договір складається з письмової заяви позивальника з відмітками банку, а також Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умов).

Відповідно до договору Банк зобовязався надати та в подальшому надав позичальнику на споживчі потреби 988 грн. 90 коп. кредитні кошти на строк до 26.07.2007 року (включно).

Зі своєї сторони позичальник зобовязалася щомісячно (в період з 18 по 25 число кожного місяця) частинами повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за користування ним в розмірі 2,0 % на місяць від суми залишку заборгованості по кредиту, а також сплачувати щомісячно винагороду за надання фінансового інструменту (комісію) в розмірі 13 грн. 35 коп., а всього вносити 107 грн. 02 коп.

Згідно договору наслідками порушення його умов щодо своєчасного виконання зобовязань позичальником є сплата ним Банку підвищених процентів на прострочену суму кредиту в розмірі 11,01 .% на місяць, а також пені в розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 01 грн. 00 коп. за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умова; встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо, інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язань забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі.

З матеріалів справи слідує, що позичальник повинен був повністю погасити заборгованість кредиту протягом періоду з 27.07.2006 року по 26.07.2007 року (включно), проте свої зобовязання не виконав.

В звязку з цим Банк після 26.07.2007 року продовжував нараховувати позичальнику проценти та неустойку (штраф, пеню).

Проте, як вбачається з п 3.2.9 Умов, які є складовою частиною кредитного договору (підлягають застосуванню чинні на час укладення кредитного договору, та з яким був ознайомлений та погодився позичальник) , споживач повинен був повернути кредит та виконати всі обовязки за договором до зазначеної в заяві про видачу кредиту дати.

Згідно п.п. 3.2.9 та 4.6 Умов при порушенні позичальником визначеного в заяві строку погашення заборгованості, така заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. Як вбачається із змісту вищевказаних положень з цього моменту припиняється нарахування процентів, та на прострочену суму нараховується виключно пеня, передбачена п. 6.1 Умов у розмірі 1,25 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше 01 грн. 00 коп. за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 6.5 Умов нарахування вказаної неустойки на прострочену суму здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобовязання повинно бути виконано.

Таким чином, нарахування Банком з 27.07.2007 року по 25.02.2011 року позивальнику також процентів суперечить умовам договору, а тому вони не підлягають стягненню.

Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, що утворилася станом на 25.02.2011 року, а саме:

-заборгованість за кредитом у розмірі 881 грн. 88 коп.;

-заборгованість за процентами в розмірі 586 грн. 20 коп. (за період з 27.07.2006 року по 26.07.2007 року (включно));

-заборгованість по комісії в розмірі 146 грн. 85 коп.

П. 6.3 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобов'язань , більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. + 5 % від суми заборгованості.

Вищевказаний договір є дійсним та не визнавався сторонами у встановленому законом порядку недійсним повністю або частково.

За такого, враховуючи, що сторони дійшли згоди з усіх умов при підписанні кредитного договору, яким встановлено стягнення даних штрафних санкцій при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобовязань, з відповідача також підлягає штрафи у розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована ставка) та 80 грн. 75 коп. (5 % х (881 грн. 88 коп. + 586 грн. 20 коп. + 146 грн. 85 коп.)

Разом з тим, що стосується вимог про стягнення суми пені, то суд виходить з того, що ч.3 ст. 551 ЦК України дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду, за наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобовязання збитків; б) за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому, діючим законодавством не наводиться чіткий перелік таких обставин.

За такого, враховуючи, що пеня є засобом цивільно - правової відповідальності та має бути співмірною з розміром основного боргу, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, оскільки її розмір, нарахований позивачем, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, до 800 грн. 00 коп.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, з урахуванням ступеня їх задоволення (24 %) в сумі 59 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212-216, 224-228 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № NKVZRE10000570 від 27.07.2006 року, що утворилася станом на 25.02.2011 року в розмірі 2 995 (дві тисячі девятсот девяносто пять) грн. 68 коп. , перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок (р/р 3111, МФО 305299, ), та 59 (пятдесят дев'ять) 20 коп. судових витрат, перерахувавши вказану суму на розрахунковий рахунок (р/р 0001, МФО 305299, ).

Заочне рішення може бути переглянуто Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, шляхом подачі заяви відповідачкою про перегляд заочного рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.В.Лузан