У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №2-790/11 року

13 жовтня 2011 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Флоряк Д.В.,

секретаря Левкуна Д.Д.,

з уч. представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Надвірна заяву Публічного акціонерного товариства Банк ОСОБА_4 та Кредит про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство Банк ОСОБА_4 та Кредит звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23 травня 2007 року у сумі 303 995, 40 грн.

Для забезпечення позову позивач заявою просить обмежити відповідача ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним своїх договірних зобовязань перед банком.

Вислухавши пояснення представника позивача, який настоює на задоволенні даної заяви, відповідача, який заперечує проти її задоволення, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Згідно з ст. 152 ч. 3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України(зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України, розглядається судом за відповідним поданням державної виконавчої служби до осіб, які не виконують своїх зобовязань за рішенням суду.

Статтею 6 Закону України Про порядок в'їзду і виїзду громадян України з території Українивстановлено обмеження виїзду за кордон громадян, проти яких порушені кримінальні справи, не виконані аліментні чи інші боргові зобов'язання, зокрема, не оплачені комунальні послуги, виконання яких встановлено судовим рішенням.

Однак, у поданій до суду заяві, заявник не наводить достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Оскільки позивач - ПАТ Банк ОСОБА_4 та Кредитне надало суду жодного письмового доказу того, що не вжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення його вимог, суд вважає що в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити, як передчасно заявленій.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Банк ОСОБА_4 та Кредитпро забезпечення позову по цивільній справі за позовом ПАТ ОСОБА_4 та Кредит до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору відмовити.

Суддя Флоряк Д.В.