Справа № 2-281/11 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2011 р. Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комісії по трудових спорах Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Машпроект», (далі- ДП НВКГ «Зоря-Машпроект»), про визнання рішення неправомірним,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2005 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комісії по трудових спорах ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» про визнання рішення комісії по трудовим спорам неправомірним.

Позивач вказував на те, що з 18 червня 2004 р. він звернувся до комісії по трудових спорах ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» з заявою, в якій просив прийняти рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14 травня 1982 року. Рішенням комісії по трудових спорах від 20 жовтня 2004 р. йому було відмовлено в розгляді заяви від 18.06.2004 р. з тих підстав, що він не є працівником даного підприємства.

Посилаючись на те, що такі дії відповідача порушують його трудові права, просив суд визнати таке рішення комісії по трудових спорах неправомірним.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, просив про його задоволення.

Представник відповідача позов не визнав. Вказуючи на те, що комісією по трудових спорах було правомірно відмовлено в прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1, оскільки він не є працівником підприємства, просив в позові відмовити. Представник третьої особи ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» вказувала на те, що на час звернення позивача з заявою до комісії по трудових спорах він не працював на підприємстві, а тому його вимоги є безпідставними.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані сторонами докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що згідно наказу начальника СПБ «Машпроект» від 30.03.1978 р. №79 ОСОБА_1 призначений начальником конструкторсько-технологічного бюро програмного управління верстатів ЧПУ.

На підставі наказу начальника СПБ «Машпроект» від 14.05.1982 р. №534-К позивач звільнений з роботи з 14.05.1982 р. за статтею 40 п.1 КЗпП УРСР за скороченням штатів.

18 червня 2004 р. ОСОБА_1 подав до комісії по трудових спорах ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» заяву про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14 травня 1982 р.

20 жовтня 2004 р. комісія по трудових спорах ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» прийняла рішення не розглядати заяву ОСОБА_1 у звязку з тим, що ОСОБА_1 не є працівником даного підприємства.

Згідно зі ст.221 КЗпП України трудові спори розглядаються: комісіями по трудових спорах: районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

Відповідно до положень ст. 224 КЗпП України трудовий спір підлягає розглядові в комісії по трудових спорах, якщо працівник самостійно або з участю профспілкової організації, що представляє його інтереси, не врегулював розбіжності при безпосередніх переговорах з власником або уповноваженим ним органом.

Якщо працівник не згоден з рішенням комісії по трудовим спорам, він має право звернутися з позовом до суду.

Відповідно до статтей 55 і 124 Конституції України працівник має право вибору: звернутися з заявою про вирішення трудового спору до комісії по трудових спорах або безпосередньо до суду.

При цьому закон надає право звернутися з заявою до комісії по трудових спорах

працівникові підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи на момент звернення ОСОБА_1 до комісії по трудових спорах підприємства з заявою про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14 травня 1982 року він не був його працівником.

До того ж, в своїй заяві від 18.06.2004 р. ОСОБА_1 просив комісію по трудових спорах прийняти рішення щодо виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Між тим, згідно положень ч.2 ст.232 КЗпП України, спори працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і

формулювання причин звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи підлягають безпосередньому розглядові судом.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є неообгрунтованим, а відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до комісії по трудових спорах Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Машпроект» про визнання рішення неправомірним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з для проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська