АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1125/11 Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Панченка О.О.

суддів: Дорош А.І., Обідіної О.І.

при секретарі: Амеліній М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою начальника Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації №2»

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 грудня 2010 року

по справі за позовом Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації №2» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

КП «ЖЕО №2» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1605,28 грн., яка утворилася за період з жовтня 2006 року по грудень 2010 року.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 14 грудня 2010 року в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації №2» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду начальник КП «ЖЕО №2» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права. Зокрема, зазначає, що відповідачка не повідомляла підприємство про вибуття до іншої місцевості, та, окрім того, відсутність за місцем проживання власника житла не тягне за собою звільнення від обовязку сплачувати за надані послуги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до п.п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуадбного права.

Встановлено, що відповідачка зареєстрована в будинку, що знаходиться на балансі ЖЕО №2 за адресою: АДРЕСА_1 і являється її власником . Останню обставину вона підтвердила в суді апеляційної інстанції.

Проте, за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території не сплачує, в звязку з чим за період з лютого 2007 року по січень 2010 року утворилась заборгованість в сумі 1605, 28 грн. (а.с. 4).

Відмовляючи у позові у звязку з відсутністю відповідачки з жовтня 2006 року оп грудень 2010 року за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно неотриманням нею послуг, місцевий суд прийшов до невірного висновку про безпідставність позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ч. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відсутність власника квартири або користувача не звільняє його від сплати послуг за утримання житла, оскільки витрати житлово-експлуатаційних підприємств на утримання житла включають витрати на проведення комплексу робіт, спрямованих на створення належних умов для проживання людей і забезпечення житлових будівель та технічного обладнання.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 повідомляла позивача про свій відїзд до іншої місцевості.

Заперечення ОСОБА_2 про відмову у задоволенні позову з підстав відсутності між сторонами договірних відносин не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п.1 ч.3 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обов'язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що позов Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації №2» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до розрахунку боргу, складеному позивачем, заборгованість по АДРЕСА_2, за період з лютого 2007 року по січень 2010 року складає 1605, 28 грн. Відповідачка зазначену заборгованість не визнає, крім того вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Позовна заява подана до суду 30.04.2010 року.

Відповідно до ст. ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності , про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням зазначених вимог закону, заперечень відповідачки проти позову , які містили посилання на пропуск позовної давності та відсутності підстав вважати причини пропуску поважними , колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення заборгованості по платежам за період з лютого 2007 року по травень 2007 року заявлені з пропуском строку позовної давності і задоволенню не підлягають.

Таким чином стягненню підлягає 1533, 46 грн. (1605,28- (23,94х3)).

З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь ЖЕО №2 також підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи пропорційно до задоволених позовних вимог та судовий збір на користь держави.

З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, п.п.1,4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу начальника Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації №2» задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14 грудня 2010 року - скасувати.

Позов Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації №2» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації №2» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1533, 46 грн. та 28,65 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи сплачених при поданні позовної заяви.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 51 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

ВІРНО: