АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія- 57/3/ ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді- Митрофанової Л.В.

суддів: Турік В.П., Соколан Н.О.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: представника ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом» - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом», ОСОБА_6 центральної районної лікарні на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2010 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом», ОСОБА_6 центральної районної лікарні про відшкодування моральної шкоди спричиненої встановленням неправильного діагнозу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4 звернулась у травні місяці 2009 року до суду з позовом до ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом», ОСОБА_6 центральної районної лікарні про відшкодування моральної шкоди спричиненої встановленням неправильного діагнозу, посилаючись на ті обставини, що у 1997 році з вини відповідачів їй та її чоловіку ОСОБА_4 встановлено діагноз захворювання на СНІД.

Оскільки на протязі 1997-2008 років вона переживала стрес, психологічні та моральні страждання просила суд стягнути з відповідачів на її користь 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_6 центральної районної лікарні, ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом» на користь ОСОБА_4 компенсацію за спричинену моральну шкоду в результаті встановлення невірного діагнозу у розмірі 10 000 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 комунальний заклад «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 в частині стягнення з ОКЗ «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом» моральної шкоди, оскільки суд при ухваленні рішення не взяв до уваги відсутність вини закладу у встановленні діагнозу позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 центральна районна лікарня ставить питання про скасування рішення та ухваленні нового рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки у 1997 році районна лікарня не була інформована про необхідність направлення ОСОБА_4 до Українського центру по профілактиці і боротьбі зі Снідом для остаточного встановлення діагнозу та позивач не зверталась у 1997 році до ОСОБА_6 центральної районної лікарні для забору крові.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом» підлягає задоволенню, а скарга ОСОБА_6 центральної районної лікарні підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції 27.10.1997 року ОСОБА_4 за її зверненням до ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом» проводився забір крові, який було направлено для лабораторного дослідження до ОКЗ «Криворізька станція переливання крові» та виявлено позитивним наявність антитіл до ВІЛ. Після чого, для підтвердження лабораторних досліджень та остаточного діагнозу, зразки крові ОСОБА_4 направлено до Українського центру по профілактиці і боротьбі зі СНІДоМ у м. Києві та отримано позитивний результат щодо захворювання ОСОБА_4 на СНІД. Однак, 22.01.2007 року при медичному обстеженні у ОСОБА_4 захворювання на СПІД не виявлено.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4 суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності вини відповідача ОСОБА_6 центральної районної лікарні у порушенні вимог «Правил медичного огляду з метою виявлення зараження вірусом імунодефіциту людини, обліку, медичного обстеження та профілактичного нагляду за ВІЛ-інфікованими» затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1992 року №460 /надалі Правил/, оскільки відповідач зобов*язаний був не встановлювати діагноз ОСОБА_4 захворювання на СНІД, а забезпечити її госпіталізацію до Українського центру по профілактиці і боротьбі зі СНІДоМ, де повинно було проводитись її обстеження. Посилання відповідача ОСОБА_6 центральної районної лікарні, що лікарня не була проінформована про необхідність направлення ОСОБА_4 до Українського центру по профілактиці і боротьбі зі СНІДоМ для остаточного діагнозу, правильно судом першої інстанції не прийнято до уваги, оскільки відповідно до п.32 Правил, тільки у виняткових випадках при неможливості провести медичне обстеження, особа може бути зареєстрована як ВІЛ-інфікована на підставі тільки позитивного результату медичного огляду. Такий виняток у ситуації з ОСОБА_4 встановлено не було.

Згідно ч.3 ст.213 ЦПК України обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В порушення вимог ст.ст.10,60,213 ЦПК України, задовольняючи позов ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом» щодо встановлення неправильного діагнозу, суд послався на ті обставини, що відповідачем для дослідження до лабораторії ОКЗ «Криворізька станція переливання крові» могли бути направлені зразки крові неналежної ОСОБА_4 /а.с.193 оборот т.1/.

Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності вини у встановленні діагнозу ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом», оскільки такий висновок суду зроблено на припущеннях.

Крім того, посилання суду в рішенні щодо порушення права позивача в тій частині, що саме відповідачем ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом» вона була поставлена на облік, як ВІЛ-інфікована, суперечить обставинам справи та матеріалам справи. Оскільки, у довідці на яку послався як на доказ вищевказаних обставин суд, вказано, що ОСОБА_4 поставлена на облік в ОСОБА_6 центральній районній лікарні /а.с.16 т.1/.

Тому, на підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що рішення суду в частині солідарного стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом» слід скасувати відповідно до п.2ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позову в цій частині.

Також, на думку колегії суддів, визначаючи розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_6 центральної районної лікарні на користь ОСОБА_4, суду першої інстанції слід було врахувати роз*яснення дані в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, що обов*язковому з*ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного за*язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в заподіянні. Зокрема, суд повинен з*ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Аналізуючи матеріали справи, вислухавши доводи учасників процесу, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди слід визначити з урахуванням характеру і тяжкості завданих моральних страждань, конкретних обставин по справі, істотності вимушених змін у життєвих стосунках та наслідків, що наступили та зменшити розмір моральної шкоди з 10 000 грн. до 2 000 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом» підлягає задоволенню, скарга ОСОБА_6 центральної районної лікарні підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині солідарного стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом» на користь ОСОБА_4 -скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, рішення в частині розміру моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_6 центральної районної лікарні на користь ОСОБА_4 зміні.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом» задовольнити, ОСОБА_6 центральної районної лікарні задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2010 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 комунального закладу «Криворізький центр профілактики та боротьби зі Снідом» про відшкодування моральної шкоди.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2010 року в частині розміру моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_6 центральної районної лікарні на користь ОСОБА_4 змінити, зменшивши розміру моральної шкоди з 10 000 грн. до 2 000 /двох тисяч/ грн..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: