Справа № 22-ц-3098/2011 Головуючий у I інстанції Требух Н.В.
Категорія цивільна Доповідач - Мамонова О. Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Стрижень на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Стрижень про надання довідки про заробітну плату та роботу, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В липні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ТОВ „Фірма „Стрижень та після уточнення позовних вимог просив: зобовязати відповідача надати йому довідку встановленої для призначення пенсії форми про його роботу та заробітну плату за період праці з 10.11.1992 року по 21.04. 2000 року помісячно; стягнути з ТОВ „Фірма „Стрижень на його користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 50000 грн. та понесені ним судові витрати. Позов мотивований тим, що в період з 10.11.1992 року по 21.04 2000 року ОСОБА_6 працював у ТОВ „Фірма „Стрижень на посаді майстра. На його неодноразові звернення ТОВ „Фірма „Стрижень відмовляється надати йому довідку про роботу та заробітну плату за вказаний період, яка необхідна для оформлення пенсії, чим останньому були завдані моральні страждання.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2011 року позов задоволено частково; зобовязано ТОВ „Фірма „Стрижень надати ОСОБА_6 довідку про роботу та заробітну плату помісячно за період з 10.11.1992 року по 31.12.1997 року включно та з 01.04.2000 року по 21.04.2000 року; стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 500 грн. та судові витрати в розмірі 759 грн., а також на користь держави судові витрати в розмірі 8 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ „Фірма „Стрижень просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом неповно зясовані обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь які докази про те, що позивач звертався до товариства з приводу видачі довідки про заробітну плату та роботу, окрім направлення на адресу товариства запиту адвоката. Вказує, що на запит Управління ПФУ в Деснянському районі м. Чернігова ТОВ „Фірма „Стрижень надало відомості по тим рокам, інформація по яких була наявна у товариства на той час. Також апелянт наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні докази про судові витрати позивача, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 759 грн.

Вислухавши суддюдоповідача, пояснення представника апелянта, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення позивача, який наполягав на законності рішення суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції, керуючись вимогами ст. 49 КЗпП України, виходив з того, що надання довідки про роботу і заробітну плату позивачу є обовязком ТОВ „Фірма „Стрижень, а ненаданням такої довідки позивачу заподіяно моральних страждань з боку відповідача. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, районний суд, враховуючи складність справи, дійшов висновку про необхідність стягнення їх у розмірі 722 грн.

Однак повністю погодитись з таким висновком місцевого суду не може апеляційний суд через порушення останнім норм процесуального права.

Судом по справі встановлено, що ОСОБА_6 працював у ТОВ „Фірма „Стрижень з 10.11.1992 року по 21.04.2000 року на посаді майстра, що підтверджується відповідними записами в його трудовій книжці (а.с.3).

В серпні 2011 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова із заявою про призначення пенсії, яка йому була призначена без врахування заробітної плати у відповідності до ч.2 ст.27 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування до надання довідки про заробітну плату.

02 лютого 2011 року адвокатом ОСОБА_7 було надіслано інформаційний запит керівнику ТОВ „Фірма „Стрижень щодо надання довідки про доходи позивача для перерахунку пенсії за спірний період (а.с.4), який був отриманий відповідачем 16.03.2011 року, що підтверджується копією зворотнього повідомлення (а.с.6).

Крім того, 11 травня 2011 року Управлінням Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова було також направлено запит до ТОВ „Фірма „Стрижень стосовно надання такої довідки (а.с.7), проте відповідачем було надано довідку лише за період з 01.01.1998 року по 31.03.2000 року.

Відповідно до ст. 49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі чи організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобовязання відповідача надати ОСОБА_6 довідку про роботу та заробітну плату щомісячно за періоди з 10.11.1992 року по 31.12.1997 року включно та з 01.04.2000 року по 21.04.2000 року, оскільки позивачем доведено факт ненадання йому такої довідки підприємством.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Розглядаючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, районним судом вірно встановлено, що у зв'язку з ненаданням довідки про роботу і заробітну плату, позивачу були спричинені моральні страждання і суд обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн., частково задовольнивши у цій частині вимоги позивача.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності в матеріалах справи доказів звернення позивача до товариства з приводу видачі довідки про роботу і заробітну плату спростовуються наявною в матеріалах справи копією інформаційного запиту адвоката ОСОБА_7 щодо надання такої довідки, який був направлений керівнику ТОВ „Фірма „Стрижень 02.02.2011 року і був отриманий відповідачем, проти чого не заперечує сам апелянт.

Однак апеляційний суд не погоджується з рішенням районного суду в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_6 витрат на правову допомогу в розмірі 722 грн. і доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правовою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

В матеріалах справи мається договір про надання юридичних послуг від 20.06.2011 року (а.с. 16), укладений між ОСОБА_6 та, як зазначено у тексті договору, «адвокатом ОСОБА_8, що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 415», але завірений даний договір печаткою ФОП ОСОБА_8 Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_8 в матеріалах справи відсутнє (а.с.16).

З журналу судового засідання та з рішення суду вбачається, що ОСОБА_8 брав участь у справі як представник позивача за договором, а не як адвокат або особа, що надає правову допомогу.

Враховуючи викладене, витрати на правову допомогу позивача не підлягають відшкодуванню, оскільки нормами чинного цивільного процесуального законодавства не передбачено відшкодування витрат на правову допомогу представника сторони.

Крім того, склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані окрім договору про надання правової допомоги також і документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Проте в матеріалах справи наявна лише квитанція № 013971 від 18.10.2011 року, яка належним чином не оформлена, а одержувачем значиться „представник господарюючого субєкта ОСОБА_8 (а.с.29).

Вищезазначене відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині стягнутих з відповідача на користь ОСОБА_6 судових витрат шляхом виключення із стягнутої судом першої інстанції суми 722 грн. витрат на правову допомогу, і відповідно зменшення їх розміру з 759 грн. до 37 грн. (витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи).

Керуючись ст.ст. 49, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 303, 307, 309 п.4 ч.1, 313, 316 , 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Стрижень» - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2011 року змінити в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Стрижень» на користь ОСОБА_6 судових витрат, зменшивши їх суму з 759 грн. до 37 грн.

В іншій частині - рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: