Справа № 22Ц-2564/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 4 Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2011 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Войтка Ю.Б., Луценка В.В.,

при секретарі Яблонській І.Л.,

за участю представника відповідача, апелянта Вінницької міської ради - ОСОБА_2, позивачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки ОСОБА_5, ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

за апеляційною скаргою представника Вінницької міської ради ОСОБА_7 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 червня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А:

11 травня 2011 року ОСОБА_3 звернулася в Ленінський районний суд м. Вінниці з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю ( а. с. 3-4 ). Позов мотивований тим, що позивачка є власницею 34/400 частин житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями по І провул. Пирогова, № 8 в м. Вінниці. Вінницька міська рада є власником 10/100 частин цього будинку, що складається з приміщень 3,8; 3,9; 3,10 та повязані з квартирою ОСОБА_3 капітальною стіною. Дане приміщення позивачка приєднала до своєї квартири та користується ними з 2000 року, тому звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 03 червня 2011 року ( а. с. 45 ) клопотання представника міської ради було задоволене та до участі у справі залучені в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо премета спору на стороні позивачки співвласники будинку № 8 по І провул. Пирогова в м. Вінниці ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 червня 2011 року ( а. с. 64-68 ) позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 10/100 часток будинку № 8 ( приміщення 3-8, 3-9, 3-10 площею 28,3 кв.м. ) по І провул. Пирогова в м. Вінниці. Судові витрати залишені за позивачкою.

Не погодившись з ухваленим рішенням у справі, представник Вінницької міської ради ОСОБА_7 оскаржує його в апеляційному порядку ( а. с. 70-72 ), просить скасувати рішення суду першої інстанції від 21.06.2011 року, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 Апелянтка вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення і запереченя осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали останньої, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності, тощо ), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне зясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність ви-сновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позові вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з норм ст. 344 ЦК України, враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа майном міської ради, відкрито, безперервно володіє ним понад десять років, а міська рада протягом цього часу не заявляла свої права на спірну нерухомість, не зверталася з позовом про повернення цього майна.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він є помилковим, таким, що не грунтується на нормах матеріального права.

Посилаючись на принцип справедливості і необхідність задоволення потреби позивачки в поліпшенні житлових умов, суд допустив однобокість у підході до вирішення спору, оскільки принцип справедливості повинен бути співмірним щодо обох сторін у справі, а питання забезпечення громадян житлом врегульовані іншими нормами, саме житлового законодавства, і не стосується правовідносин, що склалися між сторонами з огляду на право сторони розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Колегія суддів приймає до уваги, що закон визначив ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю. Інакше кажучи обставини, у звязку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна.

Фактичні обставини даної справи свідчать про відсутність добросовісного володіння ОСОБА_3 майном міської ради, оскільки вона з самого початку знала, що використовувана нею нерухомість є власністю міської ради. Дана фактична обставина не заперечується позивачкою, вона наголосила на ній у своєму запереченні на апеляційну скаргу.

Посилання суду на те, що власник в особі Вінницької міської ради не предявляв протягом тривалого часу позов про повернення майна є безпідставним та надуманим, оскільки власник у відповідності зі статтями 317, 319, 321, 327 ЦК України розпоряджається своїм майном на власний розсуд, не може бути протиправно позбавлений права власності, а примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.

Не слугує підставою для задоволення позову ОСОБА_3 і те, що вона самочинно переобладнала нерухомість міської ради, приєднала до свого помешкання, зєднавши пустучі напівзруйновані приміщення зі своєю квартирою. В апеляційній скарзі обгрунтовано зазначено, що у відповідності з пунктом 2 статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 цього Кодексу передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктами 3 та 4 частини 1 статті 309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Вирішуючи дану справу по суті заявлених позовних вимог, задовольняючи позов, суд першої інстанції помилився у правильному застосуванні норм матеріального права, допустив невірне їх трактування, ухвалив рішення, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані, вони спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні.

Керуючись статтями 344, 376 ЦК України, ст. ст. 303, 304, 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Вінницької міської ради ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 червня 2011 року скасувати.

У позові ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:

Судді: