Сумський районний суд Сумської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2011 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Клочко Б.М. при секретарі Скрипка О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк»про виплату заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ :

В грудні місяці 2010 року з Зарічного районного суду м. Суми до Сумського районного суду по територіальності, надійшла дана справа, позивач ОСОБА_1 свої вимоги мотивував тим, що він з 24 листопада 2008 року по 10 листопада 2009 року працював на посаді тимчасово виконуючого обовязки керуючого Першим відділенням філії «Харківська дирекція»АТ «ІНДЕКС БАНК», після чого звільнився з роботи за ст. 36 п.1 КЗпП України і йому були виплачені кошти за відпрацьовані робочі дні та компенсацію за невикористану відпустку. Але йому не була виплачена компенсація за роботу у вихідні дні 13, 20,27 червня, 18, 25 липня та 1, 8, 22 серпня 2009 року, які він працював згідно відповідних наказів. Оскільки він не отримав компенсації ні у вигляді надання додаткових днів відпочинку, ні у формі оплати у подвійному розмірі, позивач вважає, що відповідач порушив ст. 72 КЗпП України, а тому просить стягнути належну йому компенсацію у подвійному розмірі за 8 днів в сумі 3084,32 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку з 11.11.2009 року по день фактичного розрахунку.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав.

Представник відповідача з позовом не згоден, пояснивши, що при видачі наказів про роботу у вихідні дні у них, відповідно до ст. 72 КЗпП України була передбачена форма компенсації надання відповідного дня відпочинку, з чим погодився і відповідач, але він не використав цю компенсацію у визначеній в наказі формі, а тому він не має прав вимагати компенсації у вигляді подвійної оплати, у звязку з чим просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 72 КЗпП України, робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі.

В суді встановлено, що позивач 24 листопада 2008 року був прийнятий тимчасово на роботу в.о. керуючого Першим відділенням філії «Сумська дирекція»АТ «ІНДЕКС-БАНК»в м. Суми. У звязку з реорганізацією філії наказом від 13 квітня 2009 року позивач був переведений на посаду тимчасово керуючим Першим відділенням філії «Харківська дирекція»АТ «ІНДЕКС-БАНК»у м. Суми.

У звязку з виробничою необхідністю та з метою раціонального використання робочого часу керівництвом філії «Харківська дирекція»12.06.09 видавався наказ № 311 про роботу у вихідний день 13.06.09., цей наказ стосувався в тому числі і відповідача /а.с.10/. Пунктом другим цього наказу було передбачено, що керівники відповідних відділень філій, відповідно до ст. 72 КЗпП, України повинні забезпечити надання залученим до роботи у вихідні працівникам надання іншого дня відпочинку. З цим наказом був ознайомлений і позивач.

Після цього аналогічно видавалися накази про роботу у вихідні дні 20.06.09., 27.06.09., 18.07.09., 25.07.09., 08.08.09.,21.08.09. /а.с. 11-16/, які стосувалися і позивача, формою компенсації за роботу у вихідний день в усіх у них відповідно до ст. 72 КЗпП України передбачалося надання іншого дня відпочинку.

З усіма цими наказами був ознайомлений і відповідач, ніяких заперечень щодо форми компенсації з його боку не надходило, а отже він дав згоду на таку форму компенсації.

У відповідності з наказом позивач дійсно працював у зазначені вихідні дні, в послідуючому він не використав свого права на надання дня відпочинку, хоча був керівником структурного підрозділу, а 15 жовтня 2009 року подав заяву про звільнення з посади за згодою сторін.

Після цього він перебував на лікарняному листі, а по його закінченню він був звільнений з роботи з 10 листопада 2009 року за згодою сторін.

Суд вважає, що за таких обставин у позивача відсутнє право вимагати від відповідача компенсації за роботу у вихідні дні у формі подвійної оплати, оскільки, при видачі наказів у них уже передбачалася форма компенсації надання іншого дня відпочинку, і з такою формою компенсації позивач був згоден і не заперечував проти такої форми, виконуючи ці накази.

Та обставина, що він до дня свого звільнення не скористався своїм правом на отримання іншого дня відпочинку, хоча був керівником підрозділу і мав таку можливість, не надає йому права вимагати компенсації у формі подвійної оплати, що не було передбачено наказами, у звязку з чим вимоги позивача являються не обґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.72 КЗпП України, ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за їх безпідставністю.

Апеляція може бути подана до апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд на протязі десяти днів після проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Б.М.Клочко