АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 34 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Бадалян Н.О.,

за участю ОСОБА_2, представника позивачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник позивачів ОСОБА_3 ставить питання про зміну рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 серпня 2011 року, яким частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_2, з відповідача ОСОБА_5 стягнуто на користь позивача ОСОБА_4 1000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди і 2000грн. на оплату правової допомоги адвоката, а також на користь позивача ОСОБА_2 - 10000грн. у відшкодування моральної шкоди і 2000грн. на оплату правової допомоги адвоката, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, представник позивачів просить рішення суду в частині стягнення моральної шкоди і відмови у позові змінити та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності майнових претензій до відповідача з боку позивача ОСОБА_4, безпідставно відмовив у стягненні з відповідача матеріальної шкоди у вигляді інфляційних витрат, а також при вирішенні питання розміру моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивачів, не врахував глибину їх моральних страждань, невідворотність наслідків дорожньо-транспортної пригоди для здоровя, а також суттєвих негативних змін, які відбулися в їх особистому житті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 лютого 2008 року о 20год.45хвил. відповідач ОСОБА_5, керуючи технічно несправним автомобілем ВАЗ-21043, реєстраційний номер НОМЕР_1, виїхав на зустрічну смугу руху і зіткнувся з належним на праві власності позивачу ОСОБА_4 автомобілем ВАЗ-2121, реєстраційний номер НОМЕР_2, грубо порушивши пункти 2.3а, 12.3 Правил дорожнього руху України.

В результаті ДТП ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження, які за своїм характером, згідно з висновком судово-медичної експертизи №2860 від 13.10.2008 року, належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоровя.

Вироком Довгинцівського районного суду від 29 жовтня 2010 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у вигляді обмеження волі на один рік без позбавлення прав керування транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном один рік та покладенням на нього обов'язків на підставі п.2,3,4 ст. 76 КК України.

Також вироком частково задоволено позовну заяву ОСОБА_2, та на його користь з ОСОБА_5 стягнуто моральну шкоду в сумі 4000 гривень та 2000грн. витрат на юридичну допомогу, а позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.03.2011 року вирок в частині розгляду цивільного позову скасовано та направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що з вини відповідача ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження, у зв'язку з чим останньому була спричинена шкода здоров'ю, він поніс витрати на придбання медикаментів, які були відшкодовані відповідачем перед винесенням вироку. Крім того, пошкодження належного ОСОБА_4 автомобіля йому була заподіяна матеріальна шкода в сумі 19048грн.50коп., яку відповідачем також було відшкодовано в день винесення вироку. Однак, за весь час розгляду кримінальної справи судом, який тривав впродовж 2 років 8 місяців, відповідач добровільно не надав позивачам жодного відшкодування і виплатив матеріальну шкоду лише після оголошення судових дебатів. Посилаючись на те, що за період з лютого 2008 року по вересень 2010 року виплачена відповідачем сума суттєво знецінилась у зв'язку з інфляцією і зростанням споживчих цін, позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 індексацію матеріальної шкоди в сумі 7642грн.66коп., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а також витрати на оплату правової допомоги адвоката в сумі 2000 грн., а також на користь ОСОБА_2 - 200000грн. у відшкодування моральної шкоди і 2000грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 про стягнення індексації матеріальної шкоди та стягнув з ОСОБА_5 моральну шкоду на користь ОСОБА_4 в сумі 1000грн, на користь ОСОБА_2 в сумі 10000грн., а також витрати на оплату правової допомоги кожному в сумі 2000грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Як убачається із матеріалів справи, у зв'язку з одержаними травмами ОСОБА_2 неодноразово лікувався стаціонарно та амбулаторно у медичних закладах м. Кривого Рогу та витратив на придбання медикаментів 2340грн.55коп.

За висновком авто-товарознавчої експертизи від 22.07.2009 року розмір матеріальної шкоди, спричиненої належному ОСОБА_4 автомобілю «ВАЗ 2121», державний номерний знак 77336АА, складає 19048грн.50коп.

Згідно розписки від 26.10.2010 року ОСОБА_2 отримав від відповідача ОСОБА_5 суму в розмірі 21500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП 13.02.2008 року, в тому числі 19048грн.50коп. - за шкоду, спричинену автомобілю, та 2340грн.55коп. - за лікування ОСОБА_2 в лікарні, та зазначив, що претензій до ОСОБА_5 по стягненню матеріальної шкоди не має.

Правильно встановивши обставини справи, суд надав їм вірну юридичну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вимог щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди у вигляді інфляційних втрат в сумі 7642,66 грн.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновку суду не спростовують, оскільки застосування до даних правовідносин по аналогії положень ч. 2 ст.. 625 ЦК України, на чому наполягає представник позивачів, неможливе.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобовязання, зокрема у вигляді встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, і регулює договірні відносини.

За правилами ст.. 8 ЦК України аналогія закону застосовується у випадку якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором.

Зважаючи на те, що правовідносини, які виникають внаслідок заподіяння шкоди, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (глава 82 ЦК), застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК до не договірних (деліктних) правовідносин за аналогією неможливе.

Також безпідставні доводи апеляційної скарги в частині визначення судом розміру моральної шкоди, стягнутої на користь кожного із позивачів.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з положень статті 23 ЦК України, врахував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступень вини відповідача, інші обставини, які мають істотне значення, та визначив розмір відшкодування, виходячи із засад розумності та справедливості.

Рішення суду ухвалено у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду, тому колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити та залишити рішення суду без змін.

Рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складення повної ухвали відкладено до 06 грудня 2011 року.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_7