Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/3484/11 Головуючий у 1-й інст. Гргорусь (богунський р.с.) 2-361/09
Категорія 34 Доповідач Борисюк Р. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Борисюка Р.М.

суддів: Миніч Т.І., Забродського М.І.,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_1

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 1 грудня 2009 року,-

встановила:

У грудні 2007 року позивач звернувся до суду і просив стягнути із відповідачів в солідарному порядку 2330 грн. 65 коп. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та 51 грн. судового збору. Свої вимоги він обґрунтовував тим, що 4 вересня 2006 року по вині ОСОБА_4, який керував належним на праві власності ОСОБА_3, автомобілем НОМЕР_1, виникла дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «Ford Escort Wagon 1.8 І», яким керував позивач, отримав механічні пошкодження.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 1 грудня 2009 року позовна заява ОСОБА_2 задоволена частково. На його користь суд стягнув з ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 2330 грн. 65 коп., 500 грн. моральної шкоди, 51 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову, при цьому стягнути із позивача на його користь судові витрати, повязані із подачею апеляційної скарги. Свої доводи відповідач обґрунтовує тим, що станом на 04.09.2006 року він не був власником автомобіля, яким керував і скоїв зіткнення із автомобілем позивача ОСОБА_4 На час ДТП автомобіль НОМЕР_1 належав Житомирському районному відділу земельних ресурсів. Відповідач в цей час оформляв біржову угоду на придбання вказаного автомобіля з аукціону. Суд не притягнув до участі в справі Житомирський районний відділ земельних ресурсів, який був власником автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди, суд не дав правової оцінки тому факту, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, і не надав доказів того, кому належав автомобіль на час виникнення ДТП та не обґрунтував вимог про заподіяння йому моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як видно із матеріалів справи, вказана дорожньо-транспортна пригода мала місце 4 вересня 2006 року і виникла по вині ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_1, що не оспорюється сторонами по справі.

Ухвалюючи рішення про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди, як із власника зазначеного автомобіля, яким без законних підстав керував ОСОБА_4, суд першої інстанції не повно, всебічно та обєктивно зясував обставин справи, права і обовязки сторін у даних правовідносинах, не перевірив належним чином доводи сторін, не зясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, не дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам.

Зокрема, судом встановлено, що 04.09.2006 року ОСОБА_3 на Житомирській товарній аграрно-промисловій біржі уклав з Житомирським районним відділом земельних ресурсів біржову угоду №20 про придбання легкового автомобіля НОМЕР_1 (а.с. 123-124). Момент переходу права власності на вказаний автомобіль в угоді не визначений. У той же час, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що згідно п.20 зазначеної угоди, сторони отримують екземпляр контракту після сплати реєстраційного збору, вказаного в п.8 контракту в сумі 47,65 грн. без ПДВ. ОСОБА_3 сплатив реєстраційний збір через день після підписання біржової угоди.

Таким чином, біржовий договір набув чинності лише 6 вересня 2006 року, відповідно і перехід права власності на вказаний автомобіль до відповідача 4 вересня 2006 року не відбувся.

Вимогами ст.ст. 530, 655, 662-664 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна. Ухвалюючи рішення, суд не звернув уваги на те, що будь-яких доказів того, що ОСОБА_5 на момент ДТП володів, користувався та розпоряджався зазначеним автомобілем, позивачем не надано.

Згідно повідомлення Житомирського ВРЕР УДАІ УМВС України в Житомирській області автомобіль НОМЕР_1 до 05.10.2006 року був зареєстрований за Житомирським районним відділом земельних ресурсів (а.с. 136).

Вказаним обставинам суд належної оцінки не дав, не вирішив питання щодо притягнення до участі в справі Житомирського районного відділу земельних ресурсів, який фактично на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, був власником цього транспортного засобу.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

В порушення ст. 214 ЦПК України, суд першої інстанції зазначених вимог закону не взяв до уваги.

Судом при розгляді справи не в повному обсязі зясовані обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого було ухвалено рішення, яке не грунтується на вимогах закону та не відповідає обставинам справи, а тому це рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 1 грудня 2009 року скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді