Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22-ц/0690/1521/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Кашапової Л.М.

суддів Рафальської І.М.

ОСОБА_1

при секретарі Захарчук О.І.

з участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства „Житомирагрохім про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства „Житомирагрохім на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 28 лютого 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2010 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ВАТ „Житомирагрохім, в якому просила стягнути з відповідача 1776грн. 20 коп. заборгованості по заробітній платі, 2420грн. 50коп. компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні та 5000грн. на відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вона перебувала в трудових відносинах з товариством і була звільнена з роботи з 15.06.2010 року, однак розрахункових коштів в день звільнення не отримала.

Зазначала, що порушенням трудових прав їй завдано моральну шкоду, так як погіршився стан її здоровя, вона постійно перебуває у збентеженому стані, оскільки позбавлена можливості матеріально забезпечити себе та свою дитину.

25.11.2010 року змінено найменування відповідача з відкритого акціонерного товариства „Житомирагрохім на публічне акціонерне товариство „Житомирагрохім.

В лютому 2011 року ОСОБА_2 подала уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з відповідача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 2420грн. 50коп. та 5000грн. на відшкодування моральної шкоди. Зазначала, що заборгованість по заробітній платі товариство виплатило їй в добровільному порядку.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 28.02.2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства „Житомирагрохім на користь ОСОБА_2 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок в сумі 2420грн. 50коп. та 1500грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства „Житомирагрохім на користь держави 51грн. судового збору та на користь ТУ ДСА в Житомирській області 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство „Житомирагрохім просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що суд не зясував обставини, що мають значення для справи, не дав належної оцінки зібраним по справі доказам, неправильно застосував норми матеріального закону, порушив норми процесуального закону, а тому висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема, зазначає, що нарахування середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів здійснене судом з порушенням вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року з послідуючими змінами та доповненнями, що призвело до необґрунтованого стягнення коштів у більшому розмірі, ніж необхідно (скаржник визнає лише суму в 1742грн. 76коп.).

Вказує, що в порушення вимог ст.11, ч.2 ст.173 ЦПК України позивач процесуально не оформила зміну позовних вимог та їх правових підстав, не надала суду відповідної письмової заяви, чим позбавила відповідача права надати заперечення щодо заявлених вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.116, ст.117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У відповідності до вимог ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачку було звільнено з роботи за власним бажанням (ст.39 п.1 КЗпП України) з 15.06.2010 року згідно наказу по товариству від 08.06.2010 року №16-з.

Згідно довідки від 28.07.2010 року №33 заборгованість по заробітній платі перед позивачкою станом на 28.07.2010 року становила 1776грн. 20коп., які були перераховані на картковий рахунок ОСОБА_2 в Житомирському відділенні „ОСОБА_3 Аваль 05.08.2010 року, що підтверджується відомістю нарахування коштів №7 та копією платіжного доручення №445 від 05.08.2010 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив з того, що розрахункові кошти не були виплачені позивачці при звільненні по вині товариства, а тому слід стягнути на її користь середній заробіток за час затримки виплати розрахункових коштів та відшкодувати моральну шкоду в сумі 1500грн., завдану порушенням відповідачем її законних прав на оплату праці, оскільки вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя.

Однак, визначаючи розмір середнього заробітку за затримку виплати розрахункових коштів за період з дня звільнення по день фактичного розрахунку (з 16.06.2010 року по 05.08.2010 року), суд помилково вважав, що спірні кошти повинні нараховуватись за 50 календарних днів вказаного періоду, а не за робочі дні, яких при пятиденному робочому тижні за виключенням святкових днів випадає лише 35.

З врахуванням вищенаведеного, та того факту, що позивачка не оспорює розмір середньоденної заробітної плати, визначеної відповідачем в розмірі 48грн. 41коп. в довідці б/н від 08.07.2010 року, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід змінити, зменшивши розмір стягнутих з товариства на користь позивачки коштів по середньому заробітку за затримку розрахунку з 2460грн. 50 коп. до 1694грн. 35коп. (48.41х35), а загальну суму стягнення з 3920грн. 50коп. до 3194грн. 35коп.

Крім того, звертає на себе увагу той факт, що суд помилково зазначив в рішенні суду найменування відповідача як відкрите акціонерне товариство „Житомирагрохім, тоді як з наявних в матеріалах справи документів (клопотання від 28.02.2011року №129, копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи) вбачається, що на час ухвалення судового рішення відповідач був переіменований на публічне акціонерне товариство „Житомирагрохім, що враховує колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачка процесуально не оформила зміну позовних вимог та їх правових підстав, не надала суду відповідної письмової заяви, є необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи міститься уточнена позовна заява, з якою мав право і можливість ознайомитись представник відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не містять посилань на неправильне застосування судом норм матеріального закону чи порушення норм процесуального закону, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення спору в частині відшкодування моральної шкоди, а тому підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Житомирагрохім задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 28 лютого 2011 року змінити, зменшивши розмір стягнутого з публічного акціонерного товариства „Житомирагрохім на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за затримку виплати розрахункових коштів з 2460грн. 50коп. до 1694грн. 35коп., а загальну суму стягнення з 3920грн. 50коп. до 3194грн. 35коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді