Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа №1407/2-1431/2011
Р І Ш Е Н НЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Попенко О.В.,

За участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Вознесенська в особі Вознесенської міської ради про визнання права власності на ? частки житлового будинку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2011 року позивач ОСОБА_1, який діє як опікун від імені ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на ? частки житлового будинку в порядку спадкування. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказав, що 01 січня 1974 року померла мати ОСОБА_2 ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з ? частки житлового будинку №49 по пров. Українському в м. Вознесенську Миколаївської області. Спадкова справа після її смерті була заведена Вознесенською державною нотаріальною конторою 08.01.1974 року за спільною заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 від імені дочок померлої ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Але при звернені позивача до нотаріальної контори з метою оформлення спадковий прав ОСОБА_2 йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду, оскільки правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно не містить відмітку реєструючого органу. Враховуючи викладене, позивач просив визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частки житлового будинку № 49 по пров. Українському у місті Вознесенську.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій просить справу слухати у відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши інші докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.12.2010 року призначений опікуном недієздатної ОСОБА_2.

01 січня 1974 року померла мати ОСОБА_2 ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частки житлового будинку, що розташований по пров. Українському № 49 в м. Вознесенську Миколаївської області, які належали померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.03.1970 року, видане нотаріусом Вознесенської державної нотаріальної контори та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 11.03.1970 року, видане нотаріусом Вознесенської державної нотаріальної контори. Після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа за спільною заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Інші спадкоємці не зверталися з заявами про прийняття або про відмову від спадщини. Таким чином, спадщину прийняла ОСОБА_2, яка проживала разом зі спадкодавцем на день смерті. Вказане підтверджується відповіддю державного нотаріуса Другої Вознесенської держаної нотаріальної контори.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачу ОСОБА_1, який діє як опікун ОСОБА_2 було відмовлено державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя, видане Вознесенською державною нотаріальною конторою 11 березня 1970 року за р.№672 не зареєстровано Вознесенським МБТІ, тому його неможливо прийняти в якості право встановлювального документу. 02.03.2011 року реєстратором КП Вознесенське МБТІ було прийнято рішення про відмову у реєстрації Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у звязку зі смертю власника (ст.346 п.11 ЦК України).

Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

Враховуючи те, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і суд вважає, що було встановлено неможливість оформлення позивача у спадкових правах у державній нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, а також ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону, вважає за можливе визнати право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке складається з ? частки житлового будинку № 49 по провулку Українському в м. Вознесенську після смерті ОСОБА_4. .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 130, 174, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, який діє як опікун від імені ОСОБА_2 до Територіальної громади міста Вознесенська в особі Вознесенської міської ради про визнання права власності на ? частки житлового будинку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частки житлового будинку № 49, що розташований по провулку Українському в місті Вознесенську Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 01 січня 1974 року

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: М.М. Ротар