АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-7601/2011 рік Головуючий 1-ї інст. - Жорняк О.М.
Категорія: «договірні правовідносини» Доповідач - Піддубний Р.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року. м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : судді Піддубного Р.М.,

суддів колегії: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі: Колісник Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 листопада 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11, приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу ОСОБА_12, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У червні 2008 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з названим позовом, мотивуючи який зазначили, що відповідно до виданих Черкаськолозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області майнових сертифікатів вони були власниками майнових паїв колективного сільськогосподарського підприємства «Шевченківське», яке згодом було реорганізоване у однойменне товариство з обмеженою відповідальністю, а в подальшому у селянське (фермерське) господарство «Чайка», якому належав розташований за адресою: с. Черкаська Лозова Харківської області, вул. 1-го Травня № 30 комплекс нежитлових приміщень, зокрема і приміщення зернового складу літ. «Ж». Посилаючись на те, що після смерті у 2002 році ОСОБА_14, його дружина - ОСОБА_9, порушивши переважне право позивачів, як співвласників майнового комплексу, на придбання у власність його частини, отримала свідоцтво про право на спадщину, до складу якої увійшло 36/100 частин розташованого за вищевказаною адресою комплексу нежитлових приміщень, а на підставі посвідченого 07 квітня 2005 року приватним нотаріусом договору купівлі-продажу, діючи під впливом обману, продала приміщення зернового складу літ. «Ж» ОСОБА_15, позивачі просили визнати зазначений договір недійсним, стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_15 на користь кожного з позивачів на відшкодування завданої їм моральної шкоди по 2 000 грн., а також 1000 витрат, повязаних з наданням правової допомоги.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05 листопада 2010 року та додатковим рішенням цього ж суду від 25 листопада 2010 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким їх позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, що зявились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не були співвласниками комплексу споруд та будівель, частку у праві власності на яке було відчужено відповідачкою ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, у звязку з чим оспорюваним договором їх права не порушуються.

Судова колегія погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивачі були членами КСП «Шевченківське», якому на підставі рішення виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області № 356 від 14.12.1999 року на праві власності належали приміщення та споруди, розташовані за адресою: с. Черкаська Лозова, вул. 1-го Травня № 30.

На підставі рішення координаційної комісії по врегулюванню земельних та майнових паїв ТОВ «Шевченківське» №15 від 19.12.2000 року в рахунок погашення заборгованості товариства по заробітній платі та в рахунок майнового паю ОСОБА_14, приміщення складу літ. «Ж» за вищевказаною адресою було передано селянському (фермерському) господарству «Чайка» в особі ОСОБА_14, який був головою та єдиним засновником господарства.

На підставі рішення виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області № 348 від 12.11.2002 року селянському (фермерському) господарству «Чайка» було видане свідоцтво про право власності на 36/100 частин розташованого за адресою с. Черкаська Лозова, вул. 1-го Травня № 30 обєкту, які складаються із зерносховища літ.»Ж». Інші 27/100 частин обєкту належали ОСОБА_16, 15/100 частин - ОСОБА_17, 22/100 частини - ОСОБА_18

22 серпня 2002 року ОСОБА_14 помер.

07 лютого 2004 року Дергачівського державною нотаріальною конторою відповідачці ОСОБА_9 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_14, до складу якої увійшло також 36/100 частин комплексу нежитлових приміщень за вищевказаною адресою.

07 квітня 2005 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_10 набув право власності на 36/100 частин комплексу будівель по вул. 1-го Травня № 30 в с. Ч. Лозова Дергачівського району Харківської області, які складаються із приміщення зерносховища літ.»Ж».

Відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦК у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Як убачається із матеріалів справи, право власності на спірне нерухоме майно на час укладення оспорюваного правочину належало: ОСОБА_9 (36/100 частин), ОСОБА_16К.(27/100), ОСОБА_17 (15/100 частин) та ОСОБА_18 (22/100 частини).

Оскільки позивачі не були співвласниками комплексу нежитлових приміщень за адресою с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, вул. 1-го травня № 30, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності у звязку з порушенням переважного права купівлі.

Крім того, частиною 4 ст. 362 ЦК передбачено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця.

Отже, за змістом вказаної норми порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності має наслідком переведення в судовому порядку на співвласника, право якої порушено, прав та обовязків покупця, а не визнання такого договору недійсним в цілому.

Частиною 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Виходячи зі змісту ст. 230 ЦК, в якій врегульовано правовідносини сторін договору, укладеного під впливом обману, право вимагати визнання його недійсним має сторона, яка діяла під впливом обману.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свогопорушеного права та обрати спосіб такого захисту.

Встановлено, що позивачі стороною оспорюваного ними правочину не були, у звязку з чим підстав для визнання його недійсним у звязку із застосуванням обману однією із сторін договору (ст. 230 ЦК) не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення,але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді