Справа № 2-507/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2011 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Денисової Т.С.

з участю секретаря Козар Т.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно з часу подання заяви до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. Вказала, що вона не працює, здійснює догляд за дітьми. Щоденні потреби дітей вимагають значних витрат. Батько дітей не приймає належної участі в їх матеріальному утриманні, чим ставить її у важке матеріальне становище і залежність від рідних. Відповідач працює, має нерегулярний заробіток, а тому може сплачувати аліменти.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала і пояснила, що з відповідачем не проживають повноцінною сім»єю з часу виїзду останнього в 2009 році на роботу в Італію. З 2009 року будь-яких намагань підтримання сімейних стосунків, виховання дітей, їх належного утримання від відповідача не було. Останній навіть не телефонує до дітей. Діти підростають, потребують уваги, витрати на їх життя збільшилися. За такого відношення до неї та сім»ї, 1 лютого 2011 року за рішенням суду їх шлюб було розірвано. Вона не працює, веде домашнє господарств, займається вирощуванням городовини. Будь-якого самостійного майна у власності чи користуванні не має. Щодень їй стає важко одній виховувати двох дітей. Частина щоденних витрат на дітей лягає на плечі її рідних. Відповідач працює за кордоном, отримує заробіток, розмір якого вона довести не може. За будь-яких обставин відповідач є фізично здоровим, утриманців не має, а тому може працювати і забезпечувати дітей.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала частково і пояснив що, ОСОБА_4 дійсно до липня 2011 року працював в Італії, однак робота постійно була тимчасовою, заробіток мав незначний. На даний час її син не працює, не може знайти роботи, а тому несе значні витрати на своє утримання. Відповідач за таких умов, може платити аліменти лише по 130 грн. на кожну дитину щомісяця. Він також не має будь-якого майна, окрім земельного паю, з якого міг би отримувати дохід.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Шлюб між сторонами, укладений 21 вересня 2002 року, розірваний, що встановлено з рішення Борщівського районного суду від 1 лютого 2011 року.

Від спільного проживання подружжя мають двоє неповнолітніх синів: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво серії І-ИД №163069), та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво серії І-ИД № 018538), які проживають із позивачкою та перебувають на її повному утриманні (довідка, видана виконкомом Вільховецької сільської ради від 14 липня 2011 року).

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 разом зі своїми двома синами в будинку, що належить батьку позивача, останній є покійним. В господарстві позивач утримує домашню птицю (акт обстеження матеріально-побутових умов проживання №3 від 14 липня 2011 року).

Позивач не працює, будь-якого самостійного майна у власності не має.

Відповідач ОСОБА_4, як батько, не займається вихованням синів та не надає матеріальної допомоги на їх утримання.

З довідки, виданої Вільховецькою сільською радою від 14 липня 2011 року, вбачається, що відповідач не працює, значиться зареєстрованим у будинку, де проживає позивач, однак там не проживає. В приватній власності відповідач має земельний пай у розмірі 1,17 га, який здав в оренду підприємству «Мрія-центр».

Іншого самостійного майна відповідач у власності не має

Враховуючи відповідно до ст.182 СК України встановлені судом обставини справи, матеріальне становище дітей, матеріальне становище відповідача, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, визначивши суму аліментів у твердій грошовій сумі та в розмірі, який не є меншим за визначений діючим законодавством розмір аліментів, що становить 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також стягненню з відповідача підлягають судові витрати.

на підставі ст.ст.180,181,182,184 СК України та, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, в користь ОСОБА_1, жительки с.Вільховець Борщівського району, аліменти на утримання неповнолітніх дітей:

- сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, починаючи з 28 липня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття,

- сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, починаючи з 28 липня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття,

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 51 грн. в дохід держави та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в суді.

Позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору та витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи звільнити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення через Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду Денисова Т. С.