Справа № 2-98/11
РІШЕННЯ

Іменем України

06.06.2011 року м. Іршава

Іршавський районний суд, Закарпатської області в особі головуючого, судді Беламут П.М. при секретарі Мелай В.Ю. за участю позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом 18.10.2010 року посилаючись на те, що з відповідачем шлюб уклали 04.11.1995 року, і проживали спільно до червня 2010 року, з червня 2010 року проживають окремо, за час спільного проживання ними придбане спільне рухоме майно автомобіль НОМЕР_1, номер шасі VF1LBNP, який зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі технічного паспорту серії АОС 665597 у Іршавському ВРЕВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області 16 грудня 2008 року. Ринкова вартість даного автомобіля становить 50239,74 гривень згідно звіту про експертну оцінку, від шлюбу з відповідачем у них народилося троє дітей, враховуючи те, що позивач має право на керування транспортним засобом, син ОСОБА_4 навчається в Липецько-Полянській середній школі Хустського району позивач змушена постійно відвозити його на навчання, відвозити до лікаря в разі хвороби, їздити за продуктами харчування, оскільки автомобіль є неподільною річчю, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину легкового автомобіля НОМЕР_1, номер шасі VF1LBNP, який зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі технічного паспорту серії АОС 665597 у Іршавському ВРЕВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області 16 грудня 2008 року, присудити їй даний автомобіль, стягнути з неї на користь відповідача ОСОБА_3 25119,50 гривень компенсації за належну йому 1/2 частину автомобіля.

Позивач ОСОБА_1 в суді позов підтримала, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить суд визнати за нею право власності на автомобіль та стягнути з неї на користь відповідача грошову компенсацію в розмірі 1/2 вартості автомобіля згідно висновку експерта.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, просить суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в суді позовні вимоги визнав, суду пояснив, що згідний з тим, щоб автомобіль залишився у власності позивачки, а йому виплатилася грошова компенсація, але вважає, що ринкова вартість автомобіля є більшою.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав:

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 04 листопада 1995 року, від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей : сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочок ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та Маряну, ІНФОРМАЦІЯ_3, з червня 2010 року між ними припинено сімейно-шлюбні відносини, сторони проживають окремо.

За час перебування в шлюбі сторони придбали автомобіль НОМЕР_1, номер шасі VF1LBNP, який зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі технічного паспорту серії АОС 665597 у Іршавському ВРЕВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області 16 грудня 2008 року /а.с. 10/.

Суд критично оцінює пояснення відповідача ОСОБА_3, про те, що автомобіль НОМЕР_2, номер шасі VF1LBNP було придбано за кошти батька ОСОБА_6, оскільки суду не надано доказів того, що вказаний транспортний засіб було придбано саме за кошти, зняті з депозитного рахунку ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 177 ЦК об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 ЦК України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання

шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними,

якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним

договором.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише

за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом

України.

Згідно висновку експерта № 2640 від 11.12.2010 року вартість автомобіля НОМЕР_1, номер шасі VF1LBNP, який зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі технічного паспорту серії АОС 665597 у Іршавському ВРЕВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області 16 грудня 2008 року становить 53172 грн. (пятдесят три тисячі сто сімдесят дві гривні ) / а.с. 39-41/.

Враховуючи те, що автомобіль являється неподільною рухомою річчю, яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки придбана ними за час перебування в шлюбі та спільного сумісного проживання, а також враховуючи той факт, що після припинення сумісного проживання троє неповнолітніх дітей залишилися проживати з позивачкою, а тому суд бере до уваги інтереси дітей, та потребу позивача в користуванні транспортним засобом, у звязку з необхідністю відвозити дітей до школи, в разі потреби до лікаря, здійснювати закупівлю продуктів харчування, та інших необхідних речей, та приходить до висновку про визнання за позивачем права власності на автомобіль, та стягнення з неї на користь відповідача 1/2 вартості автомобіля в якості грошової компенсації в розмірі 26586,00 грн. /двадцять шість тисяч пятсот вісімдесят шість грн. 00 коп./. Суд при визначенні розміру грошової компенсації виходить з вартості автомобіля в розмірі 53172 грн. (пятдесят три тисячі сто сімдесят дві гривні ) встановленої згідно висновку експерта № 2640 від 11.12.2010 року, та не приймає до уваги те, що відповідач ОСОБА_3 вважає, що ринкова вартість автомобіля є більшою, оскільки під час розгляду даної справи, відповідач не ставив під сумнів даний висновок експерта та не заявляв клопотання про призначення повторної експертизи до закінчення судового слідства по даній справі.

Керуючись ст. 10, 131, 212, 213, 215 ЦПК України та ст. 60, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч.ч. 2, 4 ст. 71 СК України, ст. ст. 177, 179, ч. 2 ст. 181, ч. 2 ст. 183, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 370 ЦК України, суд,-

РІШИВ:

Позов задоволити повністю. Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль НОМЕР_1, номер шасі VF1LBNP, який зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі технічного паспорту серії АОС 665597 у Іршавському ВРЕВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області 16 грудня 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 26586,00 грн. /двадцять шість тисяч пятсот вісімдесят шість грн. 00 коп./ компенсації як 1/2 вартості автомобіля НОМЕР_1, номер шасі VF1LBNP.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 в повернення судових витрат в сумі 251,20 грн. по оплаті судового збору та 120,0 грн. по оплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П. М. Беламут