АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц - 8822/ 2011 р.
Категорія - зобовязання вчинити дії
Головуючий 1 інстанції-Усенко С.І.
Доповідач - Карі мова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду ірківської області в складі: головуючого - Карімової Л.В.,

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б., розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою управління гнсійного фонду України в Бапаклійському районі Харківської області на рішення Балаклійського районного ду Харківської області від 02 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до іравління Пенсійного фонду України в Бапаклійському районі Харківської області про зобовязання в :рерахунку та виплаті належних соціальних виплат,

встановила:

18 травня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій неправомірними, перерахунок ;нсії по 2-й групі інвалідності та додаткової пенсії відповідно до вимог статей 50 та 54 Закону України «Про атус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 серпня 2009 іку.

Сторони просили розглянути справу без їх участі.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено: визнано бездіяльність відповідача щодо не здійснення рерахунку пенсії по інвалідності та додаткової пенсії у відповідності зі ст. ст. 50, 54 Закону України «Про атус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На відповідача кладено обовязок здійснити позивачу перерахунок: пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до ст. 54 кону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської тастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; щомісячної додаткової пенсії, призначеної відповідно до . 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської тастрофи» у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, тановленого ч. 1ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 01 серпня Ю9 року, та провести відповідні виплати.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити, їсилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Позивач рішення не оскаржив, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подав.

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах еляційного суду Харківської області і розглядається за правилами КАС України відповідно до вимог Закону фаїни «Про внесення змін до розділу ХП «Прикінцеві положення» ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» щодо редачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 2 грудня 2010 року № 2748 -У 1, який набрав чинності з грудня 2010 року.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 197 Кодексу Адміністративного судочинства України розгляд справи здійснено в 'рядку письмового провадження, за правилами цього Кодексу.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що скарга вдягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, що позивач перебуває обліку у відповідача і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист омадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по 2-й групі інвалідності, віднесений до 1-ої гегорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач повинен провести нарахування виплату пенсії позивачу, виходячи з їх розмірів, встановлених Законом України «Про статус і соціальний хист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постановами Кабінету Міністрів фаїни: №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям нсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету», за № 894 від 13.07.2004 ку «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і НІальнчй захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та за № 1293 від .12.2005 р. «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок ірнобильської катастрофи ».

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам

кону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що лючає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок ірнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій ч радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту терпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами другої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмір' 75 % мінімальної пенсії за віком.

За змістом ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час встановлення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу береться мінімальна пенсія за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший - немає.

З огляду на це, посилання в апеляційній скарзі на те, що ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до правовідносин, що виникли, не застосовується - безпідставні.

Відповідно до ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивача має визначатися, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд дійшов обґрунтованого висновку, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи із нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Спірні правовідносини вреіульовані ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на пріоритетність законів над підзаконними актами, суд правомірно застосував вказаний Закон, а не вищевказані постанови Кабінету Міністрів України, та постанову № 530 від 28.05.2008 року „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, яка набрала чинності з 22.05.2008 року, на яку відповідач посилається в апеляційній скарзі, і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі на ч. 7 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Надання такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, визначеного Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адмінсуду за захистом прав, свобод і інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з позовом до суду згідно штампу на позовній заяві 18 травня 2010 року, тобто в установлений законом строк.

Керуючись ст. 99, 100, 195, 195-1, 196, п. 1 ч. 1 ст.197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ч. 1 ст. 205, 206 КАС України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 02 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді