РІШЕННЯ

Іменем України

28.09.2011 року Справа № 2-740/11

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення частки в спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення частки в спільній сумісній власності та визнання права власності на частину домоволодіння №25 по вул. Карпенка Карого у м.Дніпропетровську в порядку спадкової трансмісії.

В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що він є батьком ОСОБА_4, який помер 21.10.2008 року, та як єдиний спадкоємець, прийняв спадщину після його смерті шляхом подачі заяви до нотаріальної контори.

На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але з 1991 року по день смерті постійно проживав у домоволодінні №25 по вул.Карпенка Карого, що належало його дружині ОСОБА_5, яка померла 10.10.2008 року.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 були її чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_6.

Оскільки позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після сина, який успадкував після своєї дружини ? частину домоволодіння №25 по вул.Карпенка Карого, тому позивач просив суд визнати за ним право власності на дану частину домоволодіння в порядку спадкової трансмісії.

У подальшому позовні вимоги були доповнені та позивач просив суд визнати за ним право власності на ? частини домоволодіння №25 по вул.Карпенка Карого, із них: ? частину, яку ОСОБА_4 успадкував як долю спільної власності подружжя, та ? частину як спадкоємець першої черги після смерті дружини ОСОБА_5.

Відповідачка ОСОБА_2, яка є також представником відповідача ОСОБА_3, проти позову заперечувала та вказала, що ОСОБА_4 не успадковував частину домоволодіння №25 по вул.Карпенка Карого після смерті ОСОБА_5, оскільки мав свій власний будинок по вул.Водопровідній, 71-А, який і успадкував після його смерті позивач. Єдиним спадкоємцем після спадкодавця ОСОБА_5 був її покійний чоловік ОСОБА_6, який прийняв спадщину після смерті матері шляхом подачі до нотаріальної контори заяви, але не отримав свідоцтво про право на спадщину та помер 15.12.2009 року. Після його смерті спадщину прийняли дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3, тому домоволодіння №25 по вул.Карпенка Карого у м.Дніпропетровську не є об'єктом спадкування після смерті ОСОБА_4.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити, не заперечували проти визнання за позивачем права власності на ? частину спірного домоволодіння.

Відповідачка ОСОБА_2, яка є також представником відповідача ОСОБА_3, просила у позові відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Просив розглядати справу у його відсутності та постановити рішення відповідно до вимог закону, про що надав письмову заяву.

Вислухавши пояснення представників сторін, відповідачки, дослідивши матеріали справи та копії спадкових справ, суд вважає відмовити позивачу у позові з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4, що підтверджується довідкою відділу РАЦС Дніпропетровського районного управління юстиції №145/02-82 від 12.12.2008 року.

Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого повторно Віллілом РАЦС виконкому АНД районної ради народних депутатів 22.07.1997 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб 29.06.1991 року.

Згідно з рішенням АНД районного суду від 05.04.2006 року, за ОСОБА_5 визнано право власності на домоволодіння №25 по вул. Карпенка Карого у м.Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, померлої 02.03.1985 року.

ОСОБА_5 померла 10.10.2008 року, після її смерті спадщину прийняв її син ОСОБА_6, що підтверджується його заявою про прийняття спадщини від 17.03.2009 року, поданої ним особисто, та яка знаходиться в матеріалах спадкової справи №326/2009.

Чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_4 помер 21.10.2008 року. З 23.03.1981 року по день смерті він постійно проживав та був зареєстрованим у належному йому домоволодінні за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Водопровідна, 71-А, що підтверджується даними спадкової справи №1417/2008, відкритої після його смерті за заявою батька позивача по справі ОСОБА_1, де він сам особисто вказує про це та 16.06.2009 року отримав свідоцтво про право на спадщину після його смерті на належне спадкодавцю майно.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на момент відкриття спадщини не проживав постійно разом зі спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, ОСОБА_4 не подавав заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5.

В даному випадку, якщо спадкоємець, який призивався до спадкування за законом чи за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встиг його прийняти в установлений законом строк, то право на прийняття спадщини переходить до його спадкоємців.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є його батько ОСОБА_1, який прийняв спадщину після його смерті на належне спадкодавцю майно, але із заявою про прийняття спадщини саме після ОСОБА_5 в порядку спадкової трансмісії позивач у встановлений законом строк не звертався, про що свідчать матеріали спадкової справи, яка була відкрита тільки за заявою її сина ОСОБА_6.

Позовні вимоги в частині спадкування частки в спільній частковій власності також не підлягають задоволенню, оскільки спірне домоволодіння не є об'єктом спільної власності подружжя та належало ОСОБА_5 на підставі рішення АНД районного суду від 05.04.2006 року, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, померлої 02.03.1985 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що після ОСОБА_5 її чоловік ОСОБА_4 відповідно до ст. 1268 ЦК України спадщину не прийняв, оскільки заяву про прийняття спадщини не подав і усі документи, що знаходяться в спадковій справі, свідчать про реєстрацію та його постійне місце проживання за іншою адресою. Доказів, які б спростовували ці висновки, позивач до суду не надав, із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії в установлений законом строк він не звертався. З цих підстав суд вважає ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення частки в спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування, - відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 1217, 1220, 1222, п.3 ст.1223, 1226, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272, ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення частки в спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: