АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1549/11 Номер провадження 22-ц/392/11Головуючий у 1-й інстанції Середа Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Триголова В.М.

Суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

за участю адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської

області від 25 березня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ПрАТ «Київстар» про визнання недійсними, скасування наказів в частині накладення

дисциплінарного стягнення, звільнення у зв»язку із скороченням штатів та поновленням на роботі,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного

СУДУ, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 березня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу в якій він рішення суду вважає незаконним, просить його скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову, при цьому посилається на неповноту та неправильність встановлення обставин які мають значення для вирішення справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія судців, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви скарги підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачає.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно п.3 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинність можуть бути розірванні власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку , що до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Як було встановлено і не заперечувалось сторонами, ОСОБА_4 працював в ПрАТ «Київстар » з червня 2006 року на посаді спеціалісту сектору обслуговування та роздрібного споживчого ринку ПрАт «Київстар» 2.04.2010 року останній був звільнений з підстав передбачених п.1 ст.40 КЗпП України , згідно наказу № 59.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду УКРАЇНИ N 9 від 06.11.92

«Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що

власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести

працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в

установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник

переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він

за 2 місяці про наступне вивільнення.

Суд першої інстанції, врахувавши вимоги Кодексу законів про працю України та прийнявши до уваги всі обставини справи, прийшов до вірного висновку, що порушень трудового законодавства при звільненні з боку керівництва ПрАТ «Київстар» не було, а позовні вимоги не доведені самим позивачем, тобто звільнення останнього відбулося з дотриманням норм чинного законодавства.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом при винесенні рішення не надано належної оцінки доказам, не досліджені всі обставини справи, а також те, що судом невірно застосовано норми матеріального права, колегія суддів оцінює критично і не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються вищевикладеними обставинами.

Судовою колегією порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від «25» березня 2011 року не встановлено.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської

області від 25 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в касаційному порядку.

Головуючий

Судді