АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 (3) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

при секретарі Бадалян Н.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого (у теперішній час Публічного) акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди та просив стягнути з відповідача на його користь 380000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у звязку з нещасним випадком, який стався із ним під час виконання трудових обовязків.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково, стягнуто на його користь з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 90000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд не врахував, що 06 січня 2011 року між уповноваженими представниками підприємства та позивачем у добровільному порядку вирішено питання відшкодування моральної шкоди та досягнуто домовленості щодо розміру, способу і порядку реалізації права позивача на відшкодування немайнових втрат, хід та результати домовленості між сторонами зафіксовано у Протоколі зустрічі від 06 січня 2011 року. Судом залишено поза увагою, що позивачем власноруч складено заяву про відшкодування йому відповідачем моральної шкоди у розмірі 10000 грн. і що відповідно до ч. 3, 5 ст. 23 ЦПК України, моральна шкода відшкодовується одноразово. Крім того, судом не звернуто увагу, що така дія як «відклик підпису» не регламентована жодними нормами законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював монтером колії 4 розряду у ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», правонаступником якого є відповідач. 01.07.2010 року о 15 годині 30 хвилин при виконанні позивачем трудових обов'язків монтера колії (за сумісництвом - стропальника) під час виконання розвантажувальних робіт на залізничній колії № З станції Проміжна, складу холодного чавуна доменного цеху № 2, з ним стався нещасний випадок, - на нього впав незакріплений торцевий щит, внаслідок чого ОСОБА_2 отримав сполучену травму - закриту травму грудної клітини, закритий перелом 8 ребра зліва, розрив лівої легені, лівобічний пневмоторакс, закриту травму живота, яка виразилась у розриві селезінки, великій зачеревній гематомі, закритому розриві крижово-підвздошного сполучення зліва: шок ІІ-Ш ступеню.

За результатами розслідування нещасного випадку складено акт форми Н-1 про нещасний випадок за № 26 від 15.07.2010 року. Відповідно до п. 7 вказаного акту головною причиною нещасного випадку визнано недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки.

Згідно розділу ІV акту форми Н-5 розслідування нещасного випадку № 26 від 15.07.2010 року, головною причиною нещасного випадку визнано недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки.

Після огляду МСЕК 13.10.2010 року ОСОБА_2 визнано інвалідом 2 групи внаслідок трудового каліцтва та встановлено йому втрату професійної працездатності у розмірі 80 % з 13.10.2010 року по 01.11.2011 року.

Згідно висновку МСЕК позивач потребує додаткових видів допомоги, а саме: санаторно-курортного та медикаментозного лікування, медичної реабілітації, пересування за допомогою милиць.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обовязку відповідача по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_2 у зв'язку з нещасним випадком, який стався із ним під час виконання трудових обовязків, встановлений в судовому засіданні та підтверджений самим фактом трудового каліцтва.

В результаті трудового каліцтва позивач втратив працездатність в розмірі 80%, став інвалідом 2 групи, постійно проходить стаціонарно курси лікування, переносить фізичний біль, переніс складні операції, змушений постійно приймати знеболюючі препарати. Внаслідок нещасного випадку на виробництві порушено звичайний для позивача спосіб життя, він змушений витрачати додаткові зусилля для організації свого життя, а тому переносить моральні страждання та переживання.

Колегія суддів не погоджується з доводами представника відповідача щодо вчинення сторонами вольового акту (протоколу зустрічі адміністрації відповідача з позивачем від 06.01.2011 року) спрямованого на досягнення певного правового результату, а саме виникнення, зміну і припинення взаємних прав і обовязків, часткового виконання цього вольового акту за письмовою заявою позивача; щодо відповідності домовленості сторін положенням ст.3 ЦПК України, яка передбачає способи відшкодування моральної шкоди та незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, оскільки вони суперечать матеріальним нормам законів, спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом, або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовуються у встановленому законодавством порядку.

В п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівників у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника, або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту прав та інтересів судом. Пунктом 8 ч.1 цієї статті передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стаття 23 ЦК України містить загальні положення відшкодування моральної шкоди.

Частиною 3 цієї статті передбачено відшкодування моральної шкоди грішми, іншим майном або в іншій спосіб.

За погодженням сторін або за рішенням суду моральна шкода може бути відшкодована не грошима, а іншим майном, тобто шляхом надання інших речей. Крім того, спосіб відшкодування може полягати у наданні благ не речового, а іншого майнового характеру. У будь-якому випадку, для того, щоб призначити справедливе відшкодування, сторони чи суд повинні оцінити адекватність майнового блага завданій моральній шкоді.

Відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку, зокрема Закону України від 23.09.1999 року №1105 ХІV «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», згідно якого за медичним висновком потерпілому, який став інвалідом, періодично, але не рідше одного разу на три роки, надається безоплатно путівка для санаторно-курортного лікування; у разі самостійного придбання путівки її вартість компенсується Фондом у розмірі встановленому його правлінням. Цим законом передбачена компенсація фондом інших додаткових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Враховуючи вищевикладене, втрату позивачем 80% професійної працездатності, колегія суддів не може погодитися з доводами представника відповідача щодо відповідності визначеного у протоколі розміру відшкодування моральної шкоди вимогам розумності і справедливості.

Крім того, протокол зустрічі адміністрації відповідача та позивача від 06 січня 2011 року ні яким чином не може бути підставою виникнення зобовязальних правовідносин між сторонами, спрямованих на виникнення, зміну і припинення взаємних прав і обовязків, оскільки всупереч ст.ст.11, 509 ЦК України, він не породжує цивільні права та обовязки, так як присутні при зустрічі з позивачем: виконуючий обовязки директора по охороні праці,виконуючий обовязки зам. директора начальника управління охорони праці і пожежної безпеки, юрист ТОВ «Юридичне агентство «ЛЕКС» не мали будь-яких повноважень від адміністрації ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на визначення розміру, способу і порядку відшкодування позивачу моральної шкоди.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди здійснюється за загальним правилом, у формі одноразової виплати грошової суми у повному обсязі або передачі іншого майнового блага (ч.5 ст.23 ЦК України). Згідно платіжного доручення №141173 від 03.02.2011 року відповідачем на рахунок позивача було перераховано (при наявності його письмової відмови від отримання) ним лише 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, у звязку з чим колегія суддів вважає безпідставними посилання представника відповідача про порушення судом ч.5 ст.23 ЦК України.

Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції не взяв до уваги розяснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, є завищеним.

Беручи до уваги конкретні обставини по справі, ступінь втрати професійної працездатності, обсяг фізичних та моральних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, наслідків, що наступили, ступеня вини самого потерпілого, та конкретних обставин справи, колегія суддів вважає, що належною компенсацією відповідачем отриманої позивачем моральної шкоди є сума в 60000 (шістдесят тисяч) грн.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, зменшивши розмір стягнутої з відповідача на користь позивача моральної шкоди з 90000 грн. до 60000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2011 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_2 з 90000 грн. до 60000 (шестидесяти тисяч) грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: