Справа №22ц-254/2011р.
Категорія: 67 Головуючий в 1-й інстанції Гордимов А.В.
Доповідач Кутурланова О.В.

РІШЕННЯ
2011 року січня місяця 25 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого: Орловської Н.В.
суддів: Кутурланової О.В.
при секретарі: Склярському П.М.
розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою УМВС України в Херсонській області на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 лютого 2010 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб УМВС України в Херсонській області про встановлення факту, що має юридичне значення,
в с т а н о в и л а:
У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання її батька ОСОБА_3 на території України до 24.08.1991 року та зобовязання відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб УМВС України в Херсонській області зареєструвати за нею громадянство України. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що її батько ОСОБА_3 в 80-х роках переїхав до України, де проживав протягом тривалого часу до 1998 року в м. Херсоні по вул. Червоного Хреста, 19 та був зареєстрований за вказаним місцем проживання.
Встановлення факту постійного проживання свого батька на території України необхідно заявниці для отримання громадянства за територіальною ознакою згідно ст.8 Закону України «Про громадянство».
У судовому засіданні заявник уточнила свої вимоги, просила встановити факту постійного проживання її батька ОСОБА_3 на території України з 10.10.1989 р. по 24.08.1991 р.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 лютого 2010 року заяву ОСОБА_2 задоволено, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 на території України з 10.10.1989 року по 24.08.1991 року включно.

В апеляційній скарзі УМВС України в Херсонській області просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із поданої ОСОБА_2 заяви про встановлення факту постійного проживання її батька ОСОБА_3 на території України з 10.10.1989 р. по 24.08.1991 р. вбачається, що встановлення цього факту необхідне заявниці для набуття громадянства за територіальною ознакою згідно ст.8 Закону України «Про громадянство».

Частиною 1 цієї статті передбачено, що особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України»або яка сама постійно проживала на інших територіях, що входили на час її постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_1, Української Держави, Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) і є іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство та подав заяву про набуття громадянства України, реєструється громадянином України.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

На думку колегії заявником не надано доказів на підтвердження того, що її батько на законних підставах постійно проживав на території України з 10.10.1989 р. по 24.08.1991 р. року.

Проживання на території України на законних підставах згідно зі ст.1 Закону України «Про громадянство»- це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Отже, ухвалюючи рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені положення та не врахував, що законодавством передбачено чіткий перелік документів, які можуть підтвердити факт постійного проживання на законних підставах на території України.

Натомість суд вирішив справу по суті на підставі лише таких доказів, як виписка із амбулаторної карти, що не є достатнім доказом на підтвердження факту постійного проживання на території України, а також на підставі довідки, виданої 22.02.2010 р. про те що ОСОБА_3 з 10.10.1989 р. по 02.02.1999 р. проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, що суперечить свідоцтву про смерть, відповідно до якого ОСОБА_3 помер в Єревані 02.02.1999 р.

Крім того, заявник звернувся з вказаною заявою, вказавши в якості заінтересованої особи ВГІРФО Бериславського PB УМВС України в Херсонській області. В той же час, як вбачається в п.90 зазначеного Порядку, повноважним органом щодо вирішення спірного питання є управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про наявність доказів постійного проживання ОСОБА_3 на території України з 10.10.1989 р. по 24.08.1991 р., а значить про обґрунтованість заяви.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.І ЦПК України, Законом України, "Про громадянство", .Указом Президента України від 27.03.2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство", колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу УМВС України в Херсонській області задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 лютого 2010 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання її батька ОСОБА_3 на території України з 10.10.1989 року по 24.08.1991 рік включно.

Рішення набирає чинності з дня проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцять днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: