АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий 1 інст. - Наумова С.М.
Доповідач - Яцина В,Б.
Справа 22-ц-914/2011 р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Яцини В.Б.

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі КорщунІ.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового та розяснення рішення апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2011 року по справі за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 березня 2010 року позов КП «ХТМ» було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КП «ХТМ» заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.01.2005 року по 30.09.2009 року в сумі 5765,24 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь держави судові витрати.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2010 року заяву ОСОБА_3 та Павленко М В. про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

За апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2011 року вказане заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 березня 2010 року було змінено.

Позов комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, солідарно, на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду в сумі 4590,22 грн.

03 березня 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі. При цьому вона послалася на те, що апеляційний суд не вирішив доводи її апеляційної скарги про незаконність відкриття судом першої інстанції провадження по справі, порушення норм процесуального та матеріального права.

Окрім того ОСОБА_3 просить розяснити, на підставі яких доказів по справі апеляційний суд дійшов до своїх висновків та не врахував всі доводи її скарги.

Судова колегія, перевіривши доводи заяви, заслухавши пояснення ОСОБА_3М, перевіривши матеріали справи в межах поданої заяви, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

За ст. 221 ЦГЖ України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

За вимогами ст. 231 ЦГЖ України про законність та обгрунтованість рішення, з урахуванням основних засад судочинства, які викладені у ст. 129 Конституції України, щодо законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судова колегія відповідно до положень ст. 303 ЦПК України мотивувала свої висновки в межах розглянутого судом першої інстанції позову та доводів апеляційної скарги, які мають юридичне значення для розгляду справи. Посилання на незаконність відкриття судом першої інстанції провадження по справі є безпідставним, оскільки по справі не було встановлено причин для застосування положень ст. 310 ЦПК України про скасування рішення суду із закриттям провадження по справі чи залишення позову без розгляду.

Відповідно до правової позиції, яка міститься в п. 23 рішення від 18 липня 2006 р. у справі «Проніна проти України» (заява N 63566/00): за змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суди зобовязані давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Виходячи з наведених положень та зі змісту розглянутого спору, у рішенні судової колегії апеляційного були наведені необхідні мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, наслідки спливу позовної давності, взяв до уваги або відхилив докази, із застосуванням зазначених в рішенні нормативно-правових актів. Інші доводи апеляційної скарги не впливали на зміст висновків апеляційного суду, тому не отримали окремої оцінки.

Таким чином, оскільки у заяві ОСОБА_3 ставиться питання про ухвалення додаткового рішення стосовно аргументів апеляційної скарги, а не невирішених позовних вимог, доводи заяви щодо недостатнього мотивування рішення апеляційного суду не свідчать про необхідність додаткового його мотивування, то у задоволенні такої заяви необхідно відмовити, за її безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 303, 304, 315, 317, 319-325 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_3 відхилити та відмовити в ухваленні додаткового та розясненні рішення апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2011 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів після набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: