АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
13 жовтня 2011 року м. Київ Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В. суддів: Слободянюк С.В., Шкоріної О.І, при секретарі Вендоліній А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - ВСТАНОВИЛА: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.07.2011 року задоволено заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 щодо встановлення порядку виконання рішення суду. Стягнуто з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 389035 грн. 01 коп. на користь ОСОБА_3. Не погоджуючись із судовим рішенням, 22.07.2011 року представником відповідача подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу. У поданій апеляційній скарзі представник відповідача, посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначається про неврахування судом вже стягнутих з відповідача на користь позивача сум грошових коштів, якими погашено, і навіть переплачено суму заборгованості відповідача перед позивачем, проте суд першої інстанції задовольняючи заяву представника позивача, фактично постановив нове рішення. Тому оскаржувану ухвалу апелянт вважає незаконною, просить її скасувати, а провадження по справі закрити. В судовому засіданні представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав. Позивач та її представник заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають ухвалу суду законною і обґрунтованою, просили залишити її без змін, посилаючись на невиконання відповідачем судового рішення. Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь у судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав. Постановляючи ухвалу про встановлення порядку виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.10.2006 року суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти в розмірі 458640 грн., що надішли за результатами торгів на рахунок ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва є грошовими коштами ОСОБА_5, а не ОСОБА_2 і не можуть бути враховані як сума боргу. При цьому при винесенні ухвали 15.06.2011 року судом було прийнято рішення в інтересах третьої особи, яка не є стороною по справі. І тому суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність встановити інший порядок виконання вказаного рішення суду та стягнув з відповідача на користь позивача суму грошових коштів, що є залишком боргу.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія судців вважає за не можливе погодитись з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.02.2006 року було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 607700 грн. За вказаним рішенням 01.03.2006 р. було видано виконавчий лист № 2- 1084. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.04.2006 р. вказане рішення було скасоване, але виконавчий лист № 2-1084 не був відкликаний. При цьому відділ ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві 20.07.2006 р. з прилюдних торгів продав ОСОБА_6 належну боржниці квартиру по ОСОБА_7 Українки 20. кв.14 за 546000 грн., з яких ОСОБА_3 перераховано 458640,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.10.2006 р. задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення 607700 грн. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист № 2- 3976/2006 на суму 149060 грн. Разом з тим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2007 р. визнані недійсними прилюдні по продажу кв. №14 в м. Києві по ОСОБА_7 Українки 20, яке було залишене в силі ухвалою Верховного Суду України від 23.07.2008 р. Проте вказаним рішенням не вирішено питання застосування реституції. Також з'ясовано, що відділом ДВС ГУЮ у Київській області 18.02.2009 р. в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-3976/2006 було проведено прилюдні торги по продажу належного ОСОБА_2 житлового будинку за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Кременище, вул. Максимова, 41 за 280000 грн., з яких 218664,99 грн. повернуто позивачу в рахунок погашення заборгованості. А залишок боргу в сумі 389035,01 грн. прийнято до виконання відділом ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. 17.03.2011 р. ОСОБА_8 (мати ОСОБА_2К.) перераховано н рахунок ВДВС 429000 грн. в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2К перед ОСОБА_3 Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.06.2011 р. повернуто з депозитного рахунку відділу ДВС Голосіївського РУЮ м. Києва ОСОБА_8 сплачені нею 429000 грн. як такі, що перераховані без правових підстав. Також вказаною ухвалою суду зараховано в рахунок боргу отримані у 2006 р. позивачкою ОСОБА_3 кошти у сумі 458640 грн. Вказана ухвала суду сторонами не оскаржувалась, набрала законної сили і, в порядку ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України, є обовязковою для виконання. Разом з тим постановляючи ухвалу від 21.07.2011 року суд першої інстанції приходить до висновку, що грошові кошти в розмірі 458640 грн., що надішли за результатами торгів на рахунок ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва є грошовими коштами ОСОБА_5, а не ОСОБА_2 і не можуть бути враховані як сума боргу і тому приходить до висновку про необхідність встановити інший порядок виконання вказаного рішення суду. Тобто суд першої інстанції визнає власні висновки зроблені в ухвалі суду від 15.06.2011 року такими, що не відповідають обставинам справи та фактично переглядає раніше прийняте судове рішення. Однак відповідно до положень ЦПК Україні суд першої інстанції може переглянути раніше прийняте ним судове рішення лише у разі наявності нововиявлених обставин за заявою сторін у справі або інших осіб, які беруть участь у справі (Глава 4). А тому суд при розгляді заяви представника позивача про встановлення порядку виконання рішення не мав повноважень на перегляд ухвали від 15.06.2011 року прийнятої за результатами розгляду зави представника відповідача про встановлення порядку виконання рішення. Відповідно до ст.373 ЦПК України, якою обґрунтована оскаржувана ухвала, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.
Зміст поняття спосіб виконання рішення можна встановити з аналізу ст. 16 ЦК України, тобто способи виконання рішення є похідними від способів захисту цивільних прав та інтересів людини. Як рішенням суду, так і оскаржуваною ухвалою судом застосовано як спосіб виконання рішення - стягнення суми боргу, проте оскаржуваною ухвалою зменшено розмір суми в звязку з частковим виконанням рішення, що не може вважатися встановленням порядку виконання рішення. Крім того, виходячи з положень ст. 373 ЦПК України, необхідною умовою зміни чи встановлення порядку виконання рішення є наявність обставин, що утруднюють виконання рішення. Судом першої інстанції вказані обставини не перевірені. Зважаючи на викладене, ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2011 р. не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню. Досліджуючи зміст заяви представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, слід зазначити, що всі доводи вказаної заяви стосуються необґрунтованості ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 15.06.2011 року та постановлені вимоги «встановити інший, ніж передбачено ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.06.2011 року, порядок виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.10.2006 року у справі № 2-3976/2006, а саме: стягнути із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 389035,01 грн.». Таким чином, враховуючи вищевикладене обґрунтовування, колегія суддів приходиться до висновку, що стороною позивача обрано непередбачений спосіб захисту, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити. Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 373 ЦПК України, колегія суддів, - УХВАЛИЛА: Апеляційну скаргу Данкович-Глі нської ОСОБА_10 - задовольнити. Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 щодо встановлення порядку виконання рішення суду. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів. Головуючий: Судді: