Ладижинський міський суд Вінницької області
Справа № 2-20/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2011 року Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,
за участю
представника позивачаОСОБА_3,
відповідачаОСОБА_4,
представника відповідачівОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовом ПАБ КБ «Приватбанк»до ПП «Восток»і ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором кредиту і зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк»про визнання недійсним договору поруки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим позовом, і просив стягнути з відповідачів заборгованість за договором кредиту № МКЛ-169 від 25.12.2007 року у сумі 59388,28 грн. та судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача повідомив суду, що 25.12.2007 року був укладений договір № МКЛ-169, згідно з яким ПП «Восток» отримало кредит у розмірі 45 тис. грн. зі сплатою 20% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.06.2010 року. Зобов'язання за вказаним договором було забезпечено договором поруки № МКЛ-169/2 від 25.12.2007 року укладеним з поручителем - ОСОБА_4.

У порушення умов договору ПП «Восток»свої зобов'язання належним чином не виконало, внаслідок чого заборгувало позивачу станом на 22.10.2010 року 59388,28 грн.:

- 16062,21 грн. - заборгованість за кредитом;

- 25709,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 14550,75 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 250,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 2816,11 грн. - штраф (процентна складова).

Вимога, що була пред'явлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 подав зустрічний позов до ПАТ КБ «Приватбанк», у якому просив визнати недійсним договір поруки, укладений між ним і позивачем 25.12.2007 року з мотивів помилки.

Дані позовні вимоги у відповідності до ст. 126 ЦПК України були обєднанні в одне провадження.

На обґрунтування вимог ОСОБА_4 та його представник суду повідомили, що укладаючи договір поруки, не маючи спеціальних знань в галузі юриспруденції та будучі необізнаним з усіма тонкощами укладення подібного роду угод, він помилявся щодо обставин договору, які мають істотне значення, а саме щодо прав та обов'язків.

Представник позивача у судовому засіданні позов ПАТ КБ «Приватбанк»підтримав, зустрічний позов не визнав.

В обґрунтування своїх заперечень проти зустрічного позову він повідомив, що під час укладення спірного договору поруки відповідач ОСОБА_4 усвідомлював які саме наслідки для нього можуть настати, і, крім цього, як засновник ПП «Восток»надав згоду на укладення договору кредиту. Це свідчить про відсутність у нього помилки щодо умов договору поруки.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні первісний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, а свій позов підтримав.

Представник відповідача ПП «Восток»первісний позов визнав частково лише у частині стягнення основного боргу - 16062,21 грн., мотивуючи це тим, що сам позивач допустив виникнення росту процентів за користування кредитом, пені та штрафів, так як предявив вимогу про повернення заборгованості лише після спливу строку дії договору.

Дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача ОСОБА_4, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України та умов кредитного договору, у разі недотримання відповідачем умов кредитного договору, а саме не повернення всіх наданих йому грошових коштів (кредити) в строк, що встановлений договором, які допустив відповідач, банк має право стягнути з відповідача наданий раніше кредит, проценти по ньому та штрафні санкції.

В судовому засіданні встановлено, що 25.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк»та ПП «Восток»був укладений договір № МКЛ-169, згідно з яким останнє отримало кредит у розмірі 45 тис. грн. зі сплатою 20% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.06.2010 року. Зобов'язання за вказаним договором було забезпечено договором поруки № МКЛ-169/2 від 25.12.2007 року, укладеним з поручителем відповідачем ОСОБА_4.

У порушення умов договору ПП «Восток»свої зобов'язання належним чином не виконало, внаслідок чого заборгувало позивачу станом на 22.10.2010 року 59388,28 грн.:

- 16062,21 грн. - заборгованість за кредитом;

- 25709,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 14550,75 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 250,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 2816,11 грн. - штраф (процентна складова).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт неналежного виконання відповідачем ПП «Восток»умов кредитного договору № МКЛ-169 від 25.12.2007 р., зокрема порушення пунктів 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, якими передбачено обовязок позичальника сплатити кредит і проценти за його користування згідно з графіком платежів не пізніше дня фактичного повного його погашення.

Таким чином, з відповідача ПП «Восток»підлягає стягненню на користь позивача загальна сума заборгованості за договором кредиту 59388,28 грн..

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача ПП «Восток»про наявність вини у позивача щодо виникнення спірної заборгованості, адже саме підприємство, узявши на себе зобовязання по поверненню кредиту і сплаті процентів за його користування та пені і штрафу за прострочення виплат, не виконало їх. Те, що позивач протягом строку дії договору кредиту не звертався з вимогами до ПП «Восток»про його погашення не є перешкодою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені і штрафу за прострочення платежів.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За змістом п. 5 укладеного договору поруки № МКЛ-169/2 від 25.12.2007 року у випадку невиконання боржником якого-небудь зобовязання, передбаченого кредитним договором № МКЛ-169 від 25.12.2007 року, кредитор (позивач) направляє на адресу поручителя (ОСОБА_4С.) письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання.

Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором, ПП «Восток»припинило його повернення з березня місяця 2008 року. Починаючи з наступного місяця квітня позивач на підставі п. 2.3.3 договору № МКЛ-169 від 25.12.2007 року отримав право на зміну договору кредиту його одностороннього розірвання або вимагати дострокового повернення суми кредиту. Але навіть після закінчення дії договору 21.06.2010 року позивач не звернувся з відповідною вимогою до поручителя ОСОБА_4. Така вимога була надіслана поручителю лише 27.10.2010 року, і тільки після того, як подібний позов до нього був залишений без розгляду Ладижинським міським судом Вінницької області за заявою позивача.

Таким чином, так як у самому договору поруки не встановлено строку її дії, а строк основного зобовязання встановлений моментом предявлення вимоги, якої не було протягом більш ніж 2-х років 6-ти місяців після порушення боржником (ПП «Восток») своїх зобовязань за кредитним договором, то суд вважає, що ця порука була припинена, і тому позов у частині стягнення боргу з ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає через наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 під час укладання спірного договору поруки усвідомлював які обовязки він брав на себе, про що свідчить надання ним письмової згоди на отримання кредиту як засновником підприємства. Також про це свідчить той факт, що обидва договору кредиту і поруки укладалась одного дня.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ПП «Восток»на користь позивача підлягають стягненню судові витрати сплачені судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі ст. 229, 526, 559, 599, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ КБ «Приватбанк»задовольнити частково.

Стягнути з Приватного Підприємства «Восток»на користь ПАТ КБ «Приватбанк»59388,28 грн. боргу за кредитним договором № МКЛ-169 від 25.12.2007 року, та сплачених 593,88 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У задоволенні решти частини позову ПАТ КБ «Приватбанк»відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк»- відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів після його оголошення до апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.

Суддя:ОСОБА_1