Справа № 2-365/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2011 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі :

головуючого судді Цішковського В.А.

при секретарі Крупській В.В.,

з участю:

позивачів - відповідачів: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представника позивача

- відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

представника позивача

- відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за:

- позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно;

- зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно;

- зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно;

- зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_7, яка померла 28 жовтня 1992 року, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями під №33 по вул. Шевченка в с. Немирівка Старокостянтинівського району. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що власником вказаного будинку була його мати - ОСОБА_7, яка померла 28 жовтня 1992 року, а він як спадкоємець за законом фактично прийняв спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як проживав із спадкодавцем на день його смерті. Однак, він не може оформити спадщину, оскільки відсутня первинна реєстрація права власності матері на успадковане ним домоволодіння та крім нього є ще дві рідних сестри, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В квітні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, який обєднаний в одне провадження із первісним позовом, до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_8, який помер 25 липня 1994 року, а саме: ? частини житлового будинку з господарськими будівлями під №33 по вул. Шевченка в с. Немирівка Старокостянтинівського району. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що власником вказаного будинку була її мати - ОСОБА_7, яка померла 28 жовтня 1992 року. Після її смерті фактично прийняли спадщину та вступили в управління та володіння спадковим майном в рівних частках її брати - ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які на день смерті проживали з матірю. 25 липня 1994 року помер ОСОБА_8 так і не оформивши своє спадкове право. Після смерті ОСОБА_8 вона оформила своє спадкове право на належні йому кошти, а тому вона на підставі спадкової трансмісії має право на спадкування ? частини вказаного домоволодіння, яке він не встиг оформити після смерті матері - ОСОБА_7. Однак, вона не може оформити спадщину, оскільки відсутня первинна реєстрація права власності матері ОСОБА_7, в тому числі і брата ОСОБА_8, на успадковану нею частину домоволодіння.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 25 травня 2011 року до участі в справі в якості відповідача залучено ОСОБА_3.

В липні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, який обєднаний в одне провадження із первісним позовом, до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_7, яка померла 28 жовтня 1992 року, а саме: ? частини житлового будинку з господарськими будівлями під №33 по вул. Шевченка в с. Немирівка Старокостянтинівського району. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що власником вказаного будинку була її мати - ОСОБА_7, яка померла 28 жовтня 1992 року. Після її смерті фактично прийняли спадщину та вступили в управління та володіння спадковим майном в рівних частках її брати - ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які на день смерті проживали з матірю. Про своє право на спадщину (на ? частку) ОСОБА_2 не могла своєчасно заявити, оскільки , як дружина військовослужбовця, проживала за межами України і не змогла цього зробити із зазначеної поважної причини. 25 липня 1994 року помер ОСОБА_8 так і не оформивши своє спадкове право. Після смерті ОСОБА_8 своє спадкове право на належні йому кошти оформила ОСОБА_1. В 1994 році ОСОБА_2 повернулась на територію України та постійно проживає в спірному будинку, проте не може оформити спадщину, оскільки відсутня первинна реєстрація права власності матері ОСОБА_7 на успадковану нею частину домоволодіння.

Також, в липні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом, який обєднаний в одне провадження із первісним позовом, до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_7, яка померла 28 жовтня 1992 року, а саме: 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями під №33 по вул. Шевченка в с. Немирівка Старокостянтинівського району. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що власником вказаного будинку була її мати ОСОБА_7, яка померла 28 жовтня 1992 року. Вона та її брати ОСОБА_4 та ОСОБА_8, як спадкоємці за законом, фактично прийняли спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, проте не можуть оформити її, оскільки відсутня первинна реєстрація права власності матері на успадковане ними домоволодіння.

Крім цього, в липні 2011 року ОСОБА_1 збільшила свої вимоги, предявивши позов до вищевказаних відповідачів, та просить також встановити факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла 28 жовтня 1992 року, та визнати право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_7, яка померла 28 жовтня 1992 року, та ОСОБА_8, який помер 25 липня 1994 року, а саме: 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями під №33 по вул. Шевченка в с. Немирівка Старокостянтинівського району.

В судовому засіданні представник позивача - відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 частково заперечила позовні вимоги інших позивачів та підтримала позовні вимоги довірителя у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, посилаючись на те, що власником спірного будинку була ОСОБА_7, яка померла 28 жовтня 1992 року, а її син ОСОБА_4, як спадкоємець за законом, фактично прийняв спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як проживав із матірю на день її смерті. Також, разом з ОСОБА_4 на день смерті матері проживав ОСОБА_8, який теж прийняв спадщину та вступив в управління та володіння спадковим майном. Тобто, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 прийняли спадщину після смерті матері в рівних частках. 25 липня 1994 року ОСОБА_8 помер так і не оформивши своє спадкове право. Після смерті ОСОБА_8 спадщину прийняла ОСОБА_1 оформивши своє спадкове право на належні йому кошти. Однак, ОСОБА_4 не може оформити свою частку спадщини, оскільки відсутня первинна реєстрація права власності матері на успадковане ним домоволодіння та крім нього є ще дві рідних сестри, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивачка - відповідачка ОСОБА_1 частково заперечила позовні вимоги інших позивачів та підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, посилаючись на те, що власником спірного будинку була її мати - ОСОБА_7, яка померла 28 жовтня 1992 року. Після її смерті фактично прийняли спадщину та вступили в управління і володіння спадковим майном в рівних частках вона та її брати - ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які на день смерті проживали з матірю. 25 липня 1994 року ОСОБА_8 помер так і не оформивши своє спадкове право. Після смерті ОСОБА_8 вона оформила своє спадкове право на належні йому кошти, а тому вона на підставі спадкової трансмісії має право на спадкування ? частини вказаного домоволодіння, яке він не встиг оформити після смерті матері - ОСОБА_7. Також, вона має право на спадкування 1/3 частину вказаного домоволодіння після смерті матері - ОСОБА_7. Однак, вона не може оформити спадщину, оскільки відсутня первинна реєстрація права власності матері ОСОБА_7, в тому числі і брата ОСОБА_8, на успадковану нею 2/3 частини домоволодіння.

В судовому засіданні позивачка - відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 частково заперечили позовні вимоги інших позивачів та підтримали свої позовні вимоги у повному обсязі та наполягають на їх задоволенні, посилаючись на те, що власником спірного будинку була мати ОСОБА_2 - ОСОБА_7, яка померла 28 жовтня 1992 року. Після її смерті фактично прийняли спадщину та вступили в управління та володіння спадковим майном в рівних частках її брати - ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які на день смерті проживали з матірю. Про своє право на спадщину ОСОБА_2 не могла своєчасно заявити, оскільки , як дружина військовослужбовця, проживала за межами України і не змогла цього зробити з зазначеної поважної причини. 25 липня 1994 року помер ОСОБА_8 так і не оформивши своє спадкове право. В 1994 році ОСОБА_2 повернулась на територію України та постійно проживає в спірному будинку. Після смерті ОСОБА_8 своє спадкове право на належні йому кошти оформила ОСОБА_1, але вона заяви про дозвіл на успадкування останньою майна після смерті ОСОБА_8 не писала, а її підпис у заяві, яка міститься у спадковій справі, підроблений. Вона не може оформити спадщину, оскільки відсутня первинна реєстрація права власності матері ОСОБА_7 на успадковану нею ? частину домоволодіння.

В судовому засіданні позивачка - відповідачка ОСОБА_3 частково заперечила позовні вимоги інших позивачів та підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, посилаючись на те, що власником спірного будинку була її мати - ОСОБА_7, яка померла 28 жовтня 1992 року. Вона та її брати ОСОБА_4 та ОСОБА_8, як спадкоємці за законом, фактично прийняли спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, проте вона не може оформити спадщину, оскільки відсутня первинна реєстрація права власності ОСОБА_7 на успадковану нею 1/3 частину домоволодіння.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позови ОСОБА_4 та ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а позови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В ході судового розгляду обєктивно встановлено, що власником житлового будинку з господарськими будівлями під №33 по вул. Шевченка в с. Немирівка Старокостянтинівського району Хмельницької області була ОСОБА_7, яка померла 28 жовтня 1992 року. На час її смерті спадкоємцями за законом були її діти: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але фактично прийняли спадщину та вступили в управління та володіння спадковим майном в рівних частках лише її сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які на день смерті проживали з матірю. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживали з ОСОБА_7 на день її смерті. 25 липня 1994 року ОСОБА_8 помер так і не оформивши своє спадкове право. Спадщину після смерті ОСОБА_8 оформила його сестра ОСОБА_1, подавши до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та отримавши 29 грудня 2003 року свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з грошових вкладів в банку. Однак, вона не може оформити спадщину після смерті ОСОБА_8, оскільки відсутня первинна реєстрація права власності матері ОСОБА_7, в тому числі і брата ОСОБА_8, на успадковану нею частину спірного домоволодіння. Також, з цих же причин не може оформити ОСОБА_4 своє право на спадщину після смерті ОСОБА_7

Ці обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть ОСОБА_7; свідоцтвом про смерть ОСОБА_8; свідоцтвом про народження ОСОБА_4; технічним паспортом на спірний житловий будинок, в якому вказана інвентаризаційна вартість домоволодіння - 96 673 грн.; довідкою Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району №505 від 14.05.2010 року, про те, що спірний житловий будинок згідно записів в погосподарській книзі належав ОСОБА_7; довідкою Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району №504 від 14.05.2010 року, про те, що після смерті ОСОБА_7 в управління та володіння спадковим майном вступили її сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які на день смерті матері проживали та були зареєстровані у спірному будинку; державним актом серії ІІ-ХМ №021837 на право приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку виданого 04 червня 1992 року; довідкою МСЕ №180337, про те, що ОСОБА_9 є інвалідом ІІ групи; копією спадкової справи №793 від 29.12.2003 року до майна померлого 25.07.1994 року ОСОБА_8, в якій містяться заяви ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно яких, останні відмовляються від належної частки після смерті брата ОСОБА_8 на користь сестри ОСОБА_1; свідоцтвом про народження ОСОБА_1; повідомленням Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №254/01-21 від 25.02.2011 року, про те, що спадкова справа до майна померлої 28.10.1992 року ОСОБА_7 не заводилась; довідкою МСЕ №297302, про те, що ОСОБА_10 є інвалідом ІІ групи; Свідоцтвом про народження ОСОБА_11; свідоцтвом про одруження ОСОБА_11; повідомленням з СГІРФО Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області від 20.07.2011 року, згідно якого ОСОБА_4 значиться зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрованими або знятими з реєстраційного обліку по Старокостянтинівському районі не значиться.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.548 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963р.), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно з п.1 та п.2 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963р.), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємиць прийняв спадщину, якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальні конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні представником позивача ОСОБА_4 доведено, що останній проживав із спадкодавицею ОСОБА_7 та вступив в управління та володіння спадковим майном після її смерті. Крім цього, судом встановлено, що в управління та володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_7 вступив також ОСОБА_8 Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 є спадкоємцями в рівних частках, а тому ОСОБА_4 має право лише на ? житлового будинок з господарськими будівлями під №33 по вул. Шевченка в с. Немирівка Старокостянтинівського району.

В судовому засіданні позивачкою ОСОБА_1 не доведено факт вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_7, оскільки, судом встановлено, що в управління та володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_7 вступили ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які є спадкоємцями в рівних частках. Після смерті ОСОБА_8 спадщину оформила ОСОБА_1 подавши до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та отримавши 29 грудня 2003 року свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому ОСОБА_1 має право на ? житлового будинок з господарськими будівлями під №33 по вул. Шевченка в с. Немирівка Старокостянтинівського району після смерті ОСОБА_8

В судовому засіданні позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не доведено факт вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_7, оскільки, судом встановлено, що в управління та володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_7 вступили лише ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які є спадкоємцями в рівних частках. Позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали окремо від спадкодавиці та не вчинили будь-яких дій, які б свідчили про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, а тому в задоволенні їх позовів слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60 ч.1, 82, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.548, 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963р.), суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати право власності ОСОБА_4 на ? житлового будинку №33, з відповідною часткою надвірних споруд, що по вул. Шевченка в с. Немирівка Старокостянтинівського району Хмельницької області.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати право власності ОСОБА_1 на ? житлового будинку №33, з відповідною часткою надвірних споруд, що по вул. Шевченка в с. Немирівка Старокостянтинівського району Хмельницької області.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя