Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22-ц/0690/335/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Кашапової Л.М.

суддів Зарицької Г.В.

ОСОБА_1

при секретарі Ганько Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення Олевського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

В липні 2005 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вказаним позовом, в якому просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття старшої доньки ОСОБА_5, тобто до 30.05.2009 року, а потім в розмірі ј частини зарплати до повноліття доньки ОСОБА_4 та стягнути з відповідача аліменти за минулий період: за три роки, в звязку з його ухиленням від надання допомоги на дітей в загальній сумі 935грн.

Посилалась на те, що відповідач ОСОБА_3 являється батьком дітей, які в

даний час проживають з нею і перебувають на її утриманні. Однак, відповідач ухиляється від надавання матеріальної допомоги на виховання та утримання дітей.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 25.10.2005 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини його заробітної плати (доходу), але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_5 повноліття, тобто до 30.05.2009 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за минулий час в слідуючих розмірах (виходячи з 1/3 частини його заробітної плати, неоподатковуваного мінімуму доходів громадян і терміну 36 місяців):

-за 7 місяців 2005 року 1572грн. 88коп.;

-за 9 місяців 2004 року 1745грн. 16коп.;

-за 3 місяці 2004 року 102грн. 00коп.;

-за 17 місяців 2002-2003 років 287грн. 00 коп., а всього 3709грн. 04коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 51грн. судового збору та на користь ОСОБА_2 70грн. витрат на послуги адвоката.

Додатковим рішенням Олевського районного суду від 04.11.2010 року доповнено резолютивну частину рішення суду від 25.10.2005 року абзацем слідуючого змісту: „Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не будуть звертатися до суду із позовом про зміну розміру аліментів на утримання дітей, то надалі, починаючи з 30.05.2009 року, з ОСОБА_3 слід стягувати аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі ј частини заробітної плати(доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини ОСОБА_4, тобто до 19.08.2012 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки в мінімальному розмірі.

Посилається на те, що суд не повідомив його про час і місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, не дав належної оцінки зібраним по справі доказам, не врахував його майновий стан та обставин, які вказують на необхідність додаткових витрат, повязаних з його навчанням на заочному відділенні Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій та сплатою аліментів на дитину від другого шлюбу: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.180, ч.ч.1,3 ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з лютого 1990 року по 20.05.1998 року. В офіційному шлюбі народилися двоє дочок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіями свідоцтв про розірвання шлюбу та народження дітей (а.с.4-6). Діти проживають з матірю і перебувають на її утриманні.

Відповідач являється працездатною особою, проживає окремо, ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дітей.

При вирішенні питання про стягнення аліментів згідно рішення Олевського районного суду від 25.10.2005 року судом не було ухвалено рішення щодо розміру стягуваних аліментів на молодшу доньку ОСОБА_4 після досягнення старшою донькою ОСОБА_5 повноліття, тобто після 30.05.2009 року, хоча такі вимоги були поставлені перед судом в позовній заяві і суд досліджував їх при розгляді справи по суті.

З врахуванням вищенаведеного, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що по справі слід ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.05.2009 року і до повноліття дитини, тобто до 19.08.2012 року.

Доводи апелянта щодо порушення судом норм процесуального закону, оскільки питання про ухвалення додаткового рішення було розглянуто у його відсутності без повідомлення про час та місце розгляду справи, є необґрунтованими і висновків суду не спростовують, так як чинним цивільно-процесуальним законодавством не передбачено таких підстав для скасування судового рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом майнового стану відповідача та обставин, які вказують на необхідність здійснення ним додаткових витрат, повязаних з його навчанням на заочному відділенні Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій та сплатою аліментів на утримання дитини від другого шлюбу: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, є безпідставними, оскільки наведені факти мали місце після того, як в судовому порядку вирішувався спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо утримання дітей від першого шлюбу. До того ж, відповідач не позбавлений права і можливості поставити перед судом питання про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у встановленому законом порядку.

За вказаних обставин, коли додаткове рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.218,303,307,309,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Додаткове рішення Олевського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді