АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 52 (І) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

21 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів - Соколан Н.О., Савіної Г.О.

при секретарі: Алісовій Т.С.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЮСТАС-ТК» - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЮСТАС-ТК» про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЮСТАС-ТК» (надалі ТОВ «ЮСТАС-ТК») про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2009 року його поновлено на роботі на посаді заступника директора ТОВ «ЮСТАС-ТК», про що було видано відповідачем наказ № 8-к від 23.12.2009 року.

За наказом № 1-к від 11.01.2010 року його звільнено з займаної посади за п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Вважаючи звільнення незаконним, оскільки його офіційно не запросили на роботу після поновлення, просив суд поновити його на роботі на посаді заступника директора ТОВ «ЮСТАС-ТК» з 11.01.2010 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 958,64 грн., а також судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення заявлених ним позовних вимог, посилаючись на неврахування судом того, що в законом встановленому порядку його не було повідомлено про поновлення на роботі та запрошено до виконання посадових обовязків. Крім того, ним в касаційному порядку оскаржено рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2009 року щодо розміру стягнутої заробітної плати, й станом на теперішній час судом касаційної інстанції справу ще не розглянуто, а тому відповідач не мав права його звільняти до розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2009 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до ТОВ «ЮСТАС-ТК» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника директора ТОВ «ЮСТАС-ТК». Стягнуто з ТОВ «ЮСТАС-ТК» на користь ОСОБА_2 2239,62 грн. за час вимушеного прогулу з 16 листопада 2007 року по 16 листопада 2008 року, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 51 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

На підставі вказаного рішення ТОВ «ЮСТАС-ТК» видано наказ № 8-к від 23.12.2009 року про поновлення ОСОБА_2 на займаній посаді заступника директора підприємства з 23.12.2009 року з оплатою відповідно до штатного розкладу.

11.01.2010 року згідно наказу № 1-к позивач звільнений з роботи на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених ним позовних вимог, оскільки позивачем не доведено поважність причин його відсутності на робочому місці, починаючи з 23.12.2009 року, а тому його звільнення проведено у відповідності до вимог діючого трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи наказом №8-к від 23.12.2009 року ОСОБА_2 поновлено на роботі на посаду замісника директора з 23.12.2009 року згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2009 року, однак на роботу вийшов тільки 11.01.2010 року та в цей же день ознайомлений з наказом про його звільнення за п.4 ч.1 ст.40 КЗПП України.

Із пояснювальної записки ОСОБА_5 на ім*я директора ТОВ «Юстас-ТК» вбачається, що з 23.12.2009 року по 31.12.2009 року він знаходився у відрядженні у м.Вінниця, але підтверджуючих документів цьому не надав.

До апеляційного суду надано копію наказу про відрядження ОСОБА_2 у м.Вінницю, але наказ цей видано іншим підприємством, директором якого є сам позивач ОСОБА_2 (а.с.77), але доказів тому, що він був у відрядженні, де саме та з якого по який час не надано.

Також ОСОБА_2 ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному суді не надав пояснень, чому вийшов на роботу лише 11 січня 2010 року, а не згідно наказу відповідача - 23 грудня 2009 року, при цьому в апеляційному суді не заперечував, що після оголошення рішення в його присутності йому судом рішення було роз*яснено.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про ненадання позивачем належних доказів в підтвердження поважності причин відсутності ОСОБА_2 на роботі з 23.12.2009 року по 31.12.2009 року та з 04.01.2010 року по 06.01.2010 року.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Доводи позивача в апеляційній скарзі, що він не отримував запрошення на роботу, а також, що акти про невихід його на роботу складено в односторонньому порядку, без нього, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це не передбачено Кодексом законів про працю України.

Посилання, що оскільки справу про його поновлення на роботі не розглянуто Верховним Судом України, відповідач не мав права його звільняти до розгляду цієї справи, є безпідставними, оскільки як встановлено в апеляційному суді, в касаційному порядку відповідачем оскаржено рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2009 року лише щодо розміру стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати, тому вищезазначена касаційна скарга відношення до наказу № 1-к про звільнення ОСОБА_5 з роботи за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України не має.

Посилання суду першої інстанції на ст.233 КЗпП України є зайвим, оскільки згідно роз*яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущений без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що ухвалене рішення суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: