АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
№22-ц -8020 /11. Головуючий 1 інстанції
Категорія: трудові визнання звільнення ОСОБА_1
незаконним Доповідач Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Гальянової І.Г.

суддів: Бородіна М.М.

ОСОБА_2

при секретарі: Григоренко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 15 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Харківського машинобудівного коледжу , третя особа у справі : директор Харківського машинобудівного коледжу ОСОБА_4 про визнання звільнення незаконним, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

29 вересня 2008 року позивач звернулась у суд з позовом, в якому з урахуванням його уточнень і доповнень 20.11.2008 року та 09.02.2009 року, просила визнати її звільнення незаконним та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 1872 грн.10 коп. середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в сумі 5668 грн. та моральну шкоду. розмір якої визначає у 3000 грн.

Свої уточнені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що знаходилась у трудових правовідносинах з відповідачем та з 04.05.1977 по 18.08.1997 року працювала завідуючою бібліотеки та її було звільнено за п.5 ст. 36 КЗпП України , а 15.08.1997 року її було призначено на посаду провідного бібліотекаря, завідуючою філією за контрактом, 01.09.1998 року контрак тбуло продовжено до 31 серпня 1999 року та 07.09.1999 року з нею було укладено строковий трудовий договір терміном до 31 вересня 2002 року . 29.08.2002 року звільнено за п.2 ст. 36 КЗпП України . 01.09.2002 року її було призначено на посаду провідного бібліотекаря за строковим трудовим договором до 31 серпня 2003 року та 04.09.2003 року, звільнено за ст. 36 п 2 КЗпП України. 01.09.2003 року вона повторно призначена на посаду провідного бібліотекаря за строковим трудовим договором до 31.08.2004 року та 16.08.2004 року звільнена за п.2 ст. 36 КЗпП України з 31.08.2004 року. З 16.08.2004 року вона призначена на посаду провідного бібліотекаря до 31 .08.2005 року та 29.08.2005 року,звільнена з 31.08.2009 року.

29.08.2005 року вона була призначена на посаду вказану до 31.08.2006 року та 31.08.2006 року звільнено , а 31.08.2006 року вона повторно була призначена на посаду провідного бібліотекаря та 31.08.2007 року - звільнена. Наказом № 333 від 10.09.2007 року її повторно призначено на посаду провідного бібліотекаря за строковим трудовим договором з 01.09.2007 року та наказом № 235 від 26.08.2008 року її було звільнено за п.2 ст. 36 КЗпП України з 31.08.2008 року. Позивач зазначає на те, що звільнення з 31.08.2008 року вважає незаконним , а наказ № 235 таким,що підлягає скасуванню з підстав невідповідності його вимогам ч.2 ст. 39-1 та ст. 23 КЗпП України.

Позивач також зазначає ,що в період з 01.09.2007 року по квітень 2008 року відповідач не доплачував їй 30% надбавки до посадового окладу за збільшення обсягу робіт та розширення зони обслуговування ,що передбачено наказом Міністерства культури і туризму України від 18.10.2005 року № 745 та з квітня 2008 року по 31.08.2008 року , не сплачував цю доплату в розмірі 5 відсотків від посадового окладу ,що складає 1872 грн. Також позивач на підставі ст. 117 КЗпП України вважає, що невиплата вказаної заборгованості ,є підставою для стягнення з відповідач на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку та порушенням її зазначених трудових прав відповідачем спричинило їй моральні страждання, розмір яких визначає у 3 000 грн. ( т.1 а.с.1-2,54-55,86-88).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 22 червня 2009 року, в задоволенні зазначених позовних вимог , позивачу було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 жовтня 2009 року, вказане рішення суду було залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 11 лютого 2010 року, вказані судові рішення суду першої та апеляційної інстанції були скасовані та справа передана до Ленінського районного суду м. Харкова на новий розгляд ( т.1 а.с.170-172).

01.06 2010 року , 25.08.2010 року, 01.12.2010 року та 04.02.2011 року позивач уточнила свої позовні вимоги та посилаючись на зазначені вище обставини, збільшила розмір стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку до 30591 грн. 00 коп. ( т. 1 а.с.191-193 , 216-218, т.2 а.с.54-55, 85-87).

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач та її представник підтримали позовні вимоги з зазначених підстав.

Відповідач, в особі свого представника , в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги позивача не визнала, посилаючись на законність та обгрунтованість звільнення позивача 31.08.2008 року за п.2 ст. 36 КЗпП України , а також на відсутність підстав для встановлення позивачу зазначеної нею надбавки до заробітної плати.

Третя особа у справі ,ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції заперечував проти позову позивача, вважаючи її звільнення законним , а також пояснив, що право призначення надбавок працівникам надано керівнику та підстав для призначення такої надбавки позивачу не було , зазначивши ,що обсяг її роботи зменшився та не було додаткової роботи , а також відношення до праці позивача не давало підстав для встановлення їй надбавки зазначеної надбавки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15 березня 2011 року, позовні вимоги позивача задоволені частково. Визнано звільнення ОСОБА_3 з посади провідного бібліотекаря Харківського машинобудівного коледжу з 31 серпня 2008 року у зв»язку з закінченням строку трудового договору таким, що не відповідає вимогам чинного трудового законодавства. Визнано, що між ОСОБА_3 та Харківським машинобудівним коледжом з 01 вересня 2007 року було укладено трудовий договір на невизначений термін. Стягнуто з Харківського машинобудівного коледжу на користь ОСОБА_3 1000 грн. моральної шкоди. Стягнуто з Харківського машинобудівного коледжу на користь держави судовий збір у розмірі 23 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 47 грн.. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3, відмовлено.

З ОСОБА_3 на користь держави стягнуто 286 грн. 50 коп. судового збору та 73 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітної плати та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку, визнати укладання багаторазових строкових договорів починаючи з 31 вересня 2006 року такими, що були укладені на невизначений строк, а також стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 1837 грн. 20 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 30591 грн., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам, порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

Ухвалою апеляційного суду від 04 травня 2011 року ОСОБА_3 поновлено строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги , виходячи з наступного.

Згідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В ч.1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання звільнення ОСОБА_3 з посади провідного бібліотекаря Харківського машинобудівного коледжу з 31 серпня 2008 року у зв»язку з закінченням строку трудового договору таким, що не відповідає вимогам чинного трудового законодавства. В частині визнання, що між ОСОБА_3 та Харківським машинобудівним коледжом з 01 вересня 2007 року було укладено трудовий договір на невизначений термін та відшкодування позивачу моральної (немайнової) шкоди , в апеляційному порядку сторонами не оскаржується , а тому його законність та обґрунтованість, у відповідності до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що позивачем в судовому порядку оскаржувалось її звільнення відповідачем з 31.08.2008 року, згідно до наказу № 235 від 26.08.2008 року та вимог щодо визнання укладання багаторазових строкових договорів починаючи з 31 вересня 2006 року такими, що були укладені на невизначений строк, нею при зверненні у суд першої інстанції з зазначеним позовом , не заявлялось.

За таких обставин, зазначені вимоги позивача , на підставі ч.1 ст. 11 та ч.1 ст. 303 ЦПК України , не підлягають розгляду судом апеляційної інстанції .

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог щодо незаконності невиплат їй відповідачем в період з 01.09.2007 року по квітень 2008 року 30% надбавки до посадового окладу за збільшення обсягу робіт та розширення зони обслуговування не сплати їй такої надбавки в розмірі 5 відсотків від посадового окладу ,стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 1872 грн., яка склалась у зв»язку з невиплатою зазначених надбавок та стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку та розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того , що така надбавка була призначена позивачу наказом директора Харківського машинобудівного коледжу № 667 від 29 грудня 2006 року у розмірі 40% посадового окладу ( т.1 а.с. 69) та зазначений наказ діяв до 31 серпня 2007 року, тобто до моменту її звільнення, відповідно до наказу № 220 від 28 серпня 2007 року , а також з того, що при прийнятті позивача на зазначену вище посаду з 01 вересня 2007 року,згідно до наказу № 333 від 10 вересня 2007 року, така надбавка ОСОБА_3 директором не призначалась.

Крім того, суд першої інстанції також виходив з того, що пунктами 3.7 колективних договорів на 2005-2007 роки та на 2008 -2009 роки, укладених між директором Харківського машинобудівного коледжу та профспілковим комітетом Харківського машинобудівного коледжу , встановлено право, а не обов»язок директора

коледжу на встановлення таких надбавок , які ініціюються заступником директора коледжу та такі надбавки позивачу директором коледжу в період з 01 вересня 2007 року по час звільнення її не встановлювались.

Вказаний висновок суду відповідає вимогам закону на наявним у справі доказам, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують на не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення .

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 303, 308, 313,315,317,319,218 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 березня 2011 року,залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили с моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:підпис

Судді : підписи