Справа № 22-ц-1899/2011 Головуючий у I інстанції Бабич О.І.
Категорія цивільна Доповідач - Шевченко В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2011 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:бобрової і.о., ОСОБА_2,
при секретарі:марченко о.о.,
за участю:ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Талалаївського районного суду від 18 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутого майна, грошових коштів,

в с т а н о в и в:

В квітні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила стягнути з останнього на її користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 30000 грн., проценти за користування чужими коштами за період з 23.06.2010 року по 07.04.2011 року у розмірі 1882,79 грн., понесені судові витрати 438,83 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5100 грн.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 22.06.2010 року вона переслала відповідачу через ПАТ „Правекс-Банк 30000 грн. відповідачу на його прохання, які він отримав в Роменському відділенні ПАТ КБ „Правекс-Банк м.Ромни Сумської області та зобовязався повернути, пообіцявши пізніше оформити договір позики у письмовій формі. Відповідач відмовляється повернути безпідставно отримані кошти. Правову підставу позову ОСОБА_3. обґрунтовувала ст.1212 ЦК

Рішенням Талалаївського районного суду від 18 травня 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Накладений арешт 14.04.2011 року на автомобіль ВАЗ-21254 чорного кольору, 2008 р.в., д.н.з СВ 0578 АК, № двигуна 54, № кузова ХТА 0533, який належить ОСОБА_4 скасовано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позов в повному обсязі, посилаючись на неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що відповідачем не доведено факт закупівлі картоплі, не допитаний з цього приводу голова Понорівської сільської ради не допитані особи у яких нібито закупив картоплю відповідача. У ході судового засідання не встановлена наявність будь-якої угоди між сторонами про закупівлю картоплі за рахунок перерахованих відповідачу грошових коштів, та про її реалізацію. Показання свідків по справі судом перекручені. Висновок суду про наявність між сторонами договірних зобовязань є незаконним і помилковим. Судом неправильно застосовані норми матеріального права. Суд не мав права застосувати ст. 1049 ЦК України, а мав застосувати ст. 1212 ЦК України, оскільки позивачка вимагала повернення не позики, а безпідставно отриманих грошових коштів, тобто застосування норм матеріального права, якими регулюються відносини у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Судом не прийнятий до уваги такий доказ по справі, як магнітний носій, запис з якого підтверджує факт наявності боргових зобовязань відповідача перед позивачкою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3,, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли договірні обовязки на реалізацію картоплі за вищою ціною з метою отримання доходу і не без достатньої правової підстави, а не на підставі договору позики.

Проте, з таким висновком апеляційний суд погодитись не може, оскільки суд на підставі встановлених фактів зробив неправильний висновок про взаємовідносини сторін.

Згідно статей 387, 389 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним, а гроші можуть бути витребувані і від добросовісного набувача.

Судом по справі встановлено, що 22 червня 2010 року ОСОБА_3, відповідно до заяви про перерахунок готівки фізичними особами за реєстраційним номером переказу з радянського відділення ПАТ КБ „Правекс-Банк м.Луганська на імя ОСОБА_4, перерахувала 30000 грн., які останній отримав згідно переказу з м.Луганська за №05922048 у відділенні банку м. Ромни Сумської області(ас.59,78-80). Даний факт визнається сторонами, і у відповідності із правилами ч.1ст.61 ЦПК не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа зобовязана повернути майно, яке набула без достатньої правової підстави, а також і тоді коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83розділу 2 ЦК застосовують незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також застосовуються і до вимог, зокрема, про повернення виконаного за недійсним право чином, повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що позивачка обґрунтовувала позовні вимоги тією обставиною що відповідач отримав від неї(позивачки) кошти в сумі 30000грн. безпідставно, оскільки отримавши їх як позику відмовився оформити такі кошти як договір позики у письмовій формі, фактично обманувши її, і вимоги позивачки зводились до витребування від відповідача зазначених коштів.

В матеріалах справи відсутні відповідно до правил ст.ст.58,59 ЦПК будь-які належні фактичні про домовленість сторін, спрямовану на встановлення між ними цивільних прав та обовязків, про закупівлю картоплі відповідачем за рахунок перерахованих йому позивачкою грошей, та про її подальшу реалізацію.

І хоча в матеріалах справи відсутні докази, узгодження волевиявлення сторін на реалізацію картоплі, за вищою ціною з метою отримання доходу, суд послався лише на твердження відповідача котрий заперечував таким чином проти позову, хоча таке твердження(виникнення договірних зобовязань на реалізацію картоплі) не підтверджене передбаченими законом доказами.

При цьому суд першої інстанції хоч і послався як на докази, наявності зобовязальних правовідносин між сторонами з реалізації картоплі, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, довідку виконкому Понорівської сільської ради(ас.61), однак зазначені повідомлення свідків та довідка яка виходить від органу місцевого самоврядування, не встановлюють наявності факту двостороннього договору між сторонами щодо закупівлі та реалізації картоплі.

За таких обставин, коли суд першої інстанції неправильно кваліфікував взаємовідносини сторін і застосував не ту норму закону що регулює спірні правовідносини, таке рішення суду як незаконне підлягає скасуванню.

Виходячи з фактичних обставин справи, встановлених обставин, та змісту правової норми ст. 1212 ЦК, апеляційний суд вважає що позивачка має право вимагати від відповідача повернення їй безпідставно (без достатньої правової підстави), отриманих ним грошей.

У звязку з наведеним необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 безпідставно набуті ним грошові кошти у розмірі 30000 грн.

Крім того, необхідно у відповідності із правилами ч. 2 ст.1214 ЦК у звязку із безпідставним одержанням відповідачем грошей, нарахувати проценти за користування ними. Виходячи з аналогії закону, розмір процентів за користування безпідставно придбаними чужими грошовими коштами виходячи із правил ст.625 ЦК необхідно визначити у розмірі трьох процентів річних від простроченої суми. При цьому апеляційний суд не може погодитись із визначеному в позовній заяві способі сплати процентів за користування відповідачем грошима позивачки, у відповідності із правилами ст.1048 ЦК, оскільки зазначеною нормою права встановлюється оплатність договору позики, а спір розглядується щодо недоговірних правовідносин, і розмір процентів не може визначатися виходячи із законодавчих актів які регулюють договірні правовідносини.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_4, зобовязаний сплатити ОСОБА_3. за період з 23.06 2010р по 07.04.2011р., три процента річних від простроченої суми, що становить 712грн.60коп.

Відповідно до правилст.84 ЦПК необхідно стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 понесені нею і документально підтверджені витрати на правову допомогу. З урахуванням обставин справи, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, яка надавалась ним позивачці реально, апеляційний суд вважає можливим встановити витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн.

З урахуванням положень ст.88 ЦПК, що позов задоволений, необхідно відшкодувати позивачці понесені нею і документально підтверджені витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи та сплаченого судового збору як при предявленні позову такі за розгляд справи в апеляційній інстанції в сумі-780 грн.25 коп.

Керуючись ст.ст.1212,1214,536 ЦК України, ст.ст. 84, 88, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково..

Рішення Талалаївського районного суду від 18 травня 2011 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 30000 грн., та 712грн.60 коп., процентів за користування ними, а всього- 30712грн.60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати, а саме- 780 гр. 25 коп. сплаченого судового збору та витрат з інформаційно- технічного забезпечення розгляду справи та втирати на правову допомогу у розмірі 2500 грн., а всього 3280,25 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 Г алини Леонідівни- відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили

Головуючий:Судді: