АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 45 ( І ) ОСОБА_1
Доповідач Остапенко В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів - Карнаух В.В., Ляховської І.Є.

при секретарі - Бондаренко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою шуліки ОСОБА_2 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Криворізький міський відділ Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» про визнання права власності на земельну ділянку, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

Позивач ОСОБА_3.

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до відповідача і просив визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0, 0690 га., за адресою: м. Кривий Ріг, вул Лисенка, буд. 91, яка належить йому на підставі договору дарування від 21.03.2003 року.

Рішенням суду від 24 березня 2011 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що судом при ухвалені рішення порушені вимоги ст. 224 ЦПК України, також при ухвалені рішення судом не вірно застосовані положення п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд вірно встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і обґрунтовано, відповідно до норм матеріального та процесуального закону відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 березня 2003 році між позивачем та відповідачем було укладено договір дарування, згідно якого позивач прийняв у дар від ОСОБА_4 будинок № 91 по вул. Лисенка у м. Кривому Розі, який розташований на земельній ділянці площею 0, 0690 га.

Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного кодексу України ( в редакції, що діяла по момент укладання договору дарування) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст.. 120 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частку може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.

Таким чином, зазначена норма закріплювала самостійні правові режими права власності на земельну ділянку та права власності на розташовані на цій земельній ділянці обєкти нерухомості, згідно з якими перехід права власності на будівлю та споруду до набувача нерухомого майна не тягне за собою безумовного ( автоматичного) переходу права власності на земельну ділянку на якій вони розташовані.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з відсутності підстав для визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем не обгрунтовані, а тому немає підстав для задоволення позову.

Доводи у апеляційній скарзі про те, що суд не вірно застосував положення п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», спростовуються висновками суду та матеріалами справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: