Справа № 22ц-1724/11 Головуючий в І інстанції
Категорія 67 Доповідач Капітан І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Херсонської області у складі :

головуючого Капітан І.А.,

суддів Бугрика В.В.,

ОСОБА_2

при секретарі Прохоровій І.С.,

за участю прокурора Павленко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу за апеляційною скаргою прокурора Суворовського району м. Херсона на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12 березня 2008 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 ОСОБА_4 Вионг, заінтересована особа: ВГІРФО УМВС України в Херсонській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А :

До суду із зазначеною заявою звернулася ОСОБА_3 ОСОБА_4 Вионг, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до Міжурядової угоди про направлення та прийом вєтнамських громадян на професійне навчання і роботу на підприємствах та в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року, з 02 липня 1988 року вона працювала на ВАТ «Херсонському бавовняному комбінаті». На теперішній час ОСОБА_3 ОСОБА_4 Вионг проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки вона бажає набути громадянство та отримати паспорт громадянина України і таке право їй надано ст.8 Закону України «Про громадянство України», просила встановити факт постійного проживання на території України з 02 липня 1988 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12 березня 2008 року встановлено факт постійного проживання заявника на території України з 02 липня 1988 року.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким заявнику у задоволенні його вимог відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із поданої ОСОБА_3 ОСОБА_4 Вионг заяви про встановлення факту проживання на території України вбачається, що встановлення цього факту необхідне для набуття громадянства за територіальною ознакою згідно ст.8 Закону України «Про громадянство».

Заявником 25 вересня 2003 року було отримано національний паспорт Соціалістичної Республіки Вєтнам, у якому визначено її громадянство вказаної республіки(а.с.4). Зазначений факт сам по собі виключає намір заявника на постійне проживання на території України з 02.07.1988 року з метою отримання її громадянства.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_3 ОСОБА_4 Вионг знаходилася на території України відповідно до Угоди між Урядом СРСР та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про направлення та прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року, а тому її перебування на території України носило тимчасовий, а не постійний характер.

На думку колегії заявником не надано доказів на підтвердження того, що вона на законних підставах постійно проживала на території України з 02.07.1988 року.

Проживання на території України на законних підставах згідно зі ст.1 Закону України «Про громадянство»- це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Дані про те, що станом на 02 липня 1988 року заявник зареєструвала на території України свій національний паспорт, мала посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їй надано статус біженця чи притулок в Україні, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин у суду першої інстанції не було законних підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_3 ОСОБА_4 Вионг, ІНФОРМАЦІЯ_2, на території України з 02 липня 1988 року постійно.

Ухвалене рішення підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 ОСОБА_4 Вионг.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Суворовського району м. Херсона задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12 березня 2008 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_3 ОСОБА_4 Вионг у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України з 02 липня 1988 року.

Рішення набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: