УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22-ц/0690/2431/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Жигановської О.С., Косигіної Л.М.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „ОСОБА_2 МКБ (далі ОСОБА_2) на ухвалу судді Брусилівського районного суду від 3 серпня 2011 року за матеріалами позовної заяви Банку до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на іпотечне майно, виселення,

в с т а н о в и л а :

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді від 03.08.2011 року, якою позовна заява Банку визнана неподаною та повернута позивачу. Апелянт зазначає, що висновок суду про несплату Банком при предявленні позову у повному розмірі судового збору є помилковим, а вимога Банку про виселення з житлового будинку, який є предметом іпотеки, осіб, які там проживають, не є окремою позовною вимогою, оскільки така вимога витікає з положень ч. 2 ст. 39 Закону України „Про іпотеку.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Зі змісту позовної заяви від 13.07.2011 року вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогами про:

- солідарне стягнення з відповідачів на користь Банку заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором та договором поруки від 08.05.2008 року у розмірі 187505 грн. 44 коп.;

- звернення стягнення за вказаним вище договором на іпотечне майно у вигляді житлового будинку №119 по вул. Межиліській с. Лазарівка Брусилівського району Житомирської області та трьох земельних ділянок, належних ОСОБА_3 на праві власності;

- виселення мешканців з предмета іпотеки на яке звертається стягнення, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: с. Лазарівка, Брусилівського району, Житомирської області, вул. Межиліська, 119.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви передбачені ст. 119 ЦПК України, зокрема позовна заява повинна містити імя (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі.

У поданій Банком позовній заяві відсутні відомості про осіб, які підлягають, на думку позивача, виселенню з житлового будинку, який є предметом іпотеки. А тому суддя правомірно залишив позовну заяву без руху з цих підстав і в подальшому визнав її неподаною, оскільки зазначені недоліки усунені не були.

Доводи апелянта про те, що вимога про виселення не є самостійною позовною вимогою є безпідставними, оскільки суперечать положенням ч. 3 ст. 47 Конституції України, ч.ч.2 і 3 ст. 40 Закону України „Про іпотеку та ч. 3 ст. 109 ЖК України. Безпідставними є і доводи апелянта про неможливість зясування кола осіб, які проживають у спірному будинку, так як Банком ні у позовній заяві, ні у додатках до неї про таке не зазначено та не представлено доказів про неможливість отримання вказаної інформації.

Разом з цим, ухвала судді від 03.08.2011 року містить помилковий висновок щодо необхідності сплати Банком судового збору за позовні вимоги про виселення зі спірного житлового будинку, оскільки це суперечить положенням п. 10 ст.80 ЦПК України та підпункту а) пункту 1 ст. 3 Декрету КМУ „Про державне мито щодо максимального розміру державного мита за подання позовної заяви до суду. А відтак, зазначені положення ухвали підлягають виключенню з її мотивувальної частини.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „ОСОБА_2 МКБ задовольнити частково.

Виключити із мотивувальної частини ухвали судді Брусилівського районного суду від 3 серпня 2011 року висновок про необхідність сплати судового збору за позовною вимогою про виселення.

У решті ухвалу залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді