Номер провадження: 22-ц/2188/11
Головуючий у першій інстанції Тростенюк
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2011 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Комаровської Н.В.,

Суддів Гончаренко В.М., Короткова В.Д.,

З участю секретаря Возіян Д.А.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 23.12.2010р.,-

в с т а н о в и л а :

01.12.2010р. ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те,що 28.03.1998р. придбала у ОСОБА_2,ОСОБА_3 квартиру №1 в буд.№ 12 по вул.Гагаріна смт.Фрунзівка за 3300 доларів США,однак нотаріально угода не посвідчувалась в зв*язку із не виготовленням відповідачами документів на квартиру.

В підтвердження укладення договору купівлі-продажу була складена розписка,однак вона була викрадена з речами позивачки.

Повторно відповідачі видали розписку в жовтні 2010р.

Оскільки сторони домовились щодо усіх істотних умов договору та фактично виконали умови договору,позивачка просила визнати його дійсним на підстав ст.220 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково,не заперечуючи проти того,що разом із дружиною ОСОБА_3 продав квартиру позивачці,однак вважав необґрунтованими вимоги щодо стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу.

Відповідача ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5 позов не визнали,посилаючись на те,що в грудні 1997р. квартира була приватизована на 4х осіб: подружжя ОСОБА_5 та їх дітей ОСОБА_4,ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_2 продав без їх згоди всю квартиру,хоча мав право розпоряджатись лише часткою,яка належала йому на праві власності.

Крім того, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказували,що на час продажу квартири були неповнолітніми,їм не було відомо про продаж їхньої частки і відчуженням квартири порушені їхні права.

______________________________________________________________________

Головуючий 1 інстанції Тростенюк В.А. Справа № 22ц-2188/2011

Доповідач Комаровська Н.В. Категорія - 20

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 23.12.2010р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просит про скасування рішення,мотивуючи тим,що суд порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,суд виходив з вимог ст.ст.215,216,220 ч.1 ЦК України і зазначив,що в зв*язку з недодержанням сторонами по справі вимог про нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію угоди укладений між ними договір є нікчемним.

З таким висновком повністю неможна погодитись,виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів,чинних на час вчинення окремих процесуальних дій,розгляду і вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли в 1998 році,тобто під час дії Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року,тому неможна визнати правильним застосування судом норм цивільного Кодексу України 2004 року.

Згідно ч. 2 ст.47 УК Української РСР 1963 р. ( далі- ЦК України) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду,що потребує нотаріального посвідчення,а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди,суд вправі за вимогою сторони,яка виконала угоду,визнати угоду дійсною.

Судом встановлено,що сторони по справі домовились щодо умов договору купівлі-продажу квартири №1 в буд.№ 12 по вул.Гагаріна смт.Фрунзівка, фактично виконали умови договору,оскільки ОСОБА_1 передала гроші в сумі 3300 доларів США.,вселилась в спірну квартиру в 1998 році,а відповідачі отримали гроші та виселились із квартири.

Однак фактично виконавши умови договору,відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухилялись від нотаріального посвідчення угоди.

Разом з тим, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978р. № 3 «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними»,якими керувались суди,застосовуючи ЦК України 1963 року,роз*яснив,що правило ч.2 ст.47 ЦК України не може бути застосовано,якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження.

З матеріалів справи вбчається,що згідно свідоцтву про право власності на житло від 14.12.1997р. власниками спірної квартири на час її продажу ОСОБА_1 були подружжя ОСОБА_3 та їхні неповнолітні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (Мах) в рівних частках-а.с.6.

Продавши частки своїх дітей,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порушення ст.78 КоБС України,яка діяла на час виникших правовідносин та регулювала питання управління майном неповнолітніх дітей,не отримали згоду органу опіки та піклування на відчуження їх часток,тому при укладенні угоди купівлі-продажу в 1998році існували передбачені законом обмеження,які є перешкодою у визнанні такої угоди дійсною,а отже,висновком для відмови в позові саме з цих підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення з ухваленням нового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права.

За ч.2 ст.309 ЦПК України норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими,якщо суд застосував закон,який не поширюється на ці правовідносини,або не застосував закон,який підлягає застосуванню.

Оскільки суд фактично зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову,однак дійшов до такого висновку ,неправильно застосувавши норми матеріального права,судова колегія вважає,що рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з принципово інших вищевикладених правових підстав.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.2,309 ч.1 п.п. 3,4 ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити частково.

Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 23.12.2010р.скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ( підпис) Н.В.Комаровська

Судді: ( підпис) ОСОБА_7

( підпис) ОСОБА_8