Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2 - 5401/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2011 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Цвіркун О.С.,

за участю секретаря Швець А.Л.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2 житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_3

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування в частині розпорядження № 286АБ від 28 травня 1993 року та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, суд -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю виключивши з числа відповідачів КП «РМБТІ» та просив суд визнати незаконним з моменту прийняття та скасувати розпорядження Фонду державного-комунального майна Рівненської міської Ради народних депутатів за №286АБ від 28 травня 1993 року в частині затвердження спільної заяви про приватизацію державного житла і надання права на приватизацію АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та визнати недійсним видане на його підставі свідоцтво про право власності на житло від 28 травня 1993 року квартири АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 суду надав пояснення, які повністю співпадають з обставинами викладеними у позові. В засіданні наголосив, що заяву на приватизацію вказаної квартири не підписував, особистої письмової згоди на приватизацію не давав, оскільки наміру на приватизацію наведеної квартири він не мав. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_3 позов не визнала та суду пояснила наступне, розпорядження Фонду державного-комунального майна Рівненської міської Ради народних депутатів за № 286АБ від 28 травня 1993 року в частині затвердження спільної заяви про приватизацію державного житла і надання права на приватизацію АДРЕСА_3 ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є таким, що винесений із дотриманням всіх норм чинного законодавства. Відтак і видане на його підставі свідоцтво про право власності на житло від 28 травня 1993 року квартири АДРЕСА_4 на імя ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не підлягає визнанню судом недійсним. Просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засідання позов визнали повністю з обставин викладених у ньому

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_5 є приватизованою на підставі розпорядження Фонду державного-комунального майна Рівненської міської Радинародних депутатів за № 286АБ від 28 травня 1993 року та передана у спільну сумісну власність ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про право власності на житло від 28 травня 1993 року вбачається, що вказане житлове помешкання належить на праві спільної сумісної власності - ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

З позовної заяви та пояснень позивача судом встановлено, що ОСОБА_1 про наявність спірного розпорядження та свідоцтва стало відомо лише в січні 2011 року. Заяву на приватизацію вказаної квартири позивач не підписував. Тобто він особистої письмової згоди на приватизацію не давав, тим більше наміру на приватизацію наведеної квартири він не мав тому, що перебуває на службі і мав намір отримати службове житло. Приватизацію наведеного нерухомого майна було здійснено без згоди позивача та його ініціативи. Такі обставини ствердженні в судовому засіданні відповідачами . При цьому судом при вирішенні даної справи взято до уваги, що зворотного представником відповідача ОСОБА_3 в суді доведено не було.

Відповідно до правових положень Закону України „Про приватизацію державно житлового фонду передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Відповідно до чинного законодавства України, зокрема, ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

При ухваленні рішення суду, судом взято до уваги й той факт, що перевіряти тотожність підписів на заяві не відноситься до компетенції органу приватизації.

У відповідності до вимог ст.ст. 21 та 393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові визнається судом незаконним та скасовується.

У звязку із тим, що в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 спільну заяву на приватизацію квартири АДРЕСА_6 не підписував, про її оформлення нічого не знав та не виявляв бажання стати власником такого помешкання шляхом його приватизації, то позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Керуючись ст.ст. 16, 21 та 345 ЦК України; Законом України „Про приватизацію державно житлового фонду, ст.ст. 60, 212, 214 та 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування в частині розпорядження № 286АБ від 28 травня 1993 року та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло - задовольнити повністю.

Визнати незаконним з моменту прийняття та скасувати розпорядження Фонду державного комунального майна Рівненської міської Ради народних депутатів за №286АБ від 28 травня 1993 року в частині затвердження спільної заяви про приватизацію державного житла і надання права на приватизацію АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та визнати недійсним видане на його підставі свідоцтво про право власності на житло від 28 травня 1993 року квартири АДРЕСА_4 на імя ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя