Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 0809/2-153/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2011 Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мєркулової Л.О.,

при секретарі - Вдовкіної К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи Комунальне підприємство Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове обєднання № 4, служба у справах дітей Заводського району про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, про вселення та про зміну договору найму житлового приміщення, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, про вселення, про зміну договору найму житлового приміщення.

У своєму позові позивач вказав, що він зареєстрований та фактично проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, також в спірній квартирі зареєстровані, але фактично не проживають його колишня дружина та їх неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Квартира є двокімнатною, загальна площа квартири складає 38,65 м.кв, житлова площа складає 26,1 м.кв. Наймачем квартири є відповідачка по справі ОСОБА_2

З 2008 року відповідачка систематично чинить перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою, тому просить суд усунути йому перешкоди в користуванні зазначеною квартирою, вселити та змінити договір найму житлового приміщення.

В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, але до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що в спірній квартирі вона мешкає з 2002 року по теперішній час безперервно. Зазначена квартира являється бараком зі спільною кухнею на три квартири та була надана матері позивача в зв'язку з трудовими відносинами із заводом, на якому вона працювала.

Коли мати позивача виходила на пенсію, їй від заводу була надана однокімнатна квартира в Хортицькому районі, а спірну квартиру повинні були забрати. Однак, враховуючи, що позивачка народила спільну з відповідачем дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та склад зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 складає п'ять осіб, спірна квартира була залишена в користуванні сторін. А ні батьки позивача, а ні сторони по дійсній справі не виявили бажання мешкати в квартирі в Хортицькому районі.

В наслідок чого, однокімнатну квартиру в Хортицькому районі поміняли на двокімнатну квартиру по вул. Соціалістична,16 кв.1 де сторони проживали до 2002 року. Весь цей час позивач зловживав спиртними напоями, ні де не працював, постійно влаштовував сварки, неодноразово бив позивачку, в наслідок чого вона була вимушена постійно ховатися та ночувати разом з дитиною у своїх батьків, які мешкають по сусідству. В 2002 році, шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу з позивачем, сторони дійшли домовленості, що відповідачка з дитиною залишається проживати в квартирі за адресою АДРЕСА_2, а позивач залишається проживати за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 тобто в квартирі своїх батьків,а батьки переїхали до м. Василівка де в них був приватний будинок.

Після цього, позивач познайомився з жінкою на ім.'я ОСОБА_4, яка являється рідною сестрою представника позивача, та залишився проживати з нею за адресою вул.. Соціалістична, б. 16 кв.1. Весь цей час позивач разом зі своєю співмешканкою систематично зловживали спиртні напої, вели аморальний образ життя, ні де не працювали.

В 2010 році, після смерті батьків позивача, позивач разом з ОСОБА_5 продали квартиру по вул.. Соціалістична, б.16 кв.1. Кошти,отримані після продажу квартири позивач витратив на свої розваги. Після цього, позивач, разом зі своїм теперішнім представником почали приходити в спірну квартиру: змінювали замок на одній з кімнат, крали продукти з холодильнику на спільній кухні, влаштовували там застілля. Весь цей час у відповідача були ключі від спірної квартири, але жодного разу він не виявив наміру проживати в зазначеній квартирі, особисті речи не привозив.

На даний час позивач мешкає зі своєю співмешканкою за адресою АДРЕСА_3. Таким чином позивачка просить суд відмовити у задоволенні позову позивача.

Третя особа - Представник служби у справах дітей Заводського району в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову.

Представник КП ВРЕЖО № 4, який вчасно, у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, але до суду надана заява, в якій просить суд розглядати справу без участі представника на розсуд суду.

Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення позивача, третьої особи, свідків, суд приходе до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з настиупних підстав.

Судом встановлено, що наймачем квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_2, в зазначеній квартирі зареєстровані та проживають відповідачка ті її неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою КП ВРЕЖО №4№1358 від 19.08.2010р. та актом КП ВРЕЖО № 4від 25.01.1011 р.

У 2008 році на підставі Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя шлюб між позивачем та відповідачем розірвано .

Відповідно до акту КП ВРЕЖО№4від 25.01.1011 р. позивач ОСОБА_1 не проживає за спірною адресою з 2002 року.

Відповідно до акту КП ВРЕЖО№4 за адресою АДРЕСА_5 зареєстровані наймач ОСОБА_6, її дочка ОСОБА_4, син ОСОБА_5, онук ОСОБА_7, також за зазначеною адресою проживає, але не зареєстрований ОСОБА_8 з січня 2010 року.

Суд узяв до уваги пояснення свідків: ОСОБА_9, який в судовому засіданні пояснив, що він до недавнього часу проживав ІНФОРМАЦІЯ_4 та знає позивача ОСОБА_1, також зазначив, що проживає за адресою м Запоріжжя вул. Орджонікідзе, 11 зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 приблизно з 2009-2010 року.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила що вона являється матір'ю відповідачки, зазначила що після розірвання шлюбу в 2002 році позивач ОСОБА_8 залишився проживати за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5.

У 2010 році після продажу квартири АДРЕСА_6, він переїхав проживати до своєї співмешканки ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_7, також зазначила що позивач не займається вихованням свого сина ОСОБА_3 не допомагає матеріально, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний образ життя, бо їх пояснення не протиречать доказам, які зібрані по справі.

Встановлені судом докази вказують на те, що позивач ОСОБА_1 мав своє власне житло, а саме двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_8, однак використав свої права власника та розпорядився своїм майном на свій власний розсуд, а саме продав її. Після розірвання шлюбу з відповідачкою у позивача утворилась нова сім'я та на даний час позивач постійно мешкає разом зі своєю співмешканкою та її дитиною за адресою АДРЕСА_9.

Судом встановлено, що спірне житло позивач залишив добровільно і відповідач ОСОБА_2 перешкод йому не чинила.

Відповідно до ст. 64. ЖК України якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, тобто чоловік, дружина, їх діти перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Положенням ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач та його представник не довели жодної з обставин, на які посилаються в обґрунтування своїх вимог, а саме: про його проживання у спірній квартирі в якості члена сімї власників, наявність перешкод в користуванні квартирою, тоді як сукупність наданих її опонентами доводів, оцінку яких дав суд, переконують в необґрунтовності та не законності вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст..ст.64, 65 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи комунальне підприємство Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове обєднання № 4, служба у справах дітей Заводського району про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, про вселення та про зміну договору найму житлового приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної чинності після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.О.Мєркулова