Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/2393/11 Головуючий у 1-й інст. Рожкова
Категорія 19, 27 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної JI.M.

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра", третя особа - Національний банк України про визнання недійсним кредитного договору

за апеляційною скаргою представників позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 серпня 2011 року, -

встановила:

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 серпня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представники позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 20.12.2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ "Надра" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 20/12/2007/840-Н/770 про надання у кредит 87500 доларів США на строк до 20.12.2027 року зі сплатою процентів у розмірі 12,89% на місяць (а.с. 8-10).

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює будь-яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" № 15-93 від 19.02.1993 року.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Згідно з п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких:

неторговельні операції з валютними цінностями;

операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами;

ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України;

залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України;

залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках;

інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

Зі справи вбачається, що 23.01.2002 року ВАТ комерційний банк "Надра" отримано банківську ліцензію № 21 на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (а.с. 22).

Також 23.01.2002 року Банком отримано Дозвіл № 21-1 на право здійснення операцій, визначених п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (а.с. 23). У додатку до вказаного Дозволу визначено Перелік операцій, які має право здійснювати ВАТ, зокрема, і перелік операції з валютними цінностями (а.с. 24).

З вищенаведеного вбачається, що ВАТ комерційний банк "Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ "Надра", на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог підпункту "в" п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на даний час законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14.10.2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України,

колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представників позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 серпня 2011 року залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: