Справа № 2-462/11
Провадження № 2/1014/981/11
Рішення

іменем України

"29" грудня 2011 р. Кагарлицьким районним судом Київської області в складі:

головуючого судді Іван юти Т.Є.

при секретарі Зайченко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Агрофорт», третя особа ОСОБА_2 про зміну підстав звільнення та стягнення вихідної допомоги,

встановив:

Позивач звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що він 31.03.2007р. був прийнятий на роботу в Приватне акціонерне товариство «Агрофорт» (на посаду директора з Черняхівської філії з 31.03.2007 р. Приймаючи на роботу ПАТ «Агрофорт» 28.03.2007 р. було укладено з позивачем трудовий контракт, п. 8.6. якого передбачено, що при залишенні посади позивачу виплачується вихідна допомога у розмірі: винагороди за 10 місяців - при припиненні контракту за підставами передбаченими у підпунктах 1, 2 пункту 8.З., підпунктах 1, 2 пункту 8.5. контракту. При звільненні позивачу не було виплачено вказаної вихідної допомоги, тому позивач просив її стягнути з відповідача в сумі 52 500 гривень, а також моральну шкоду в такому ж розмірі. Крім цього, позивач посилаючись на те, що визначене відповідачем формулювання в наказі №68 - к від 01.07.2011 р. підстав звільнення позивача є неправильним, тому його необхідно змінити на звільнення у зв'язку із закінченням дії трудового контракту від 28.03.2007 р.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити повністю.

Представник відповідача та третьої особи проти позову заперечила, посилаючись на те, що Черняхівська філія ПАТ «Агрофорт» не була створена, а позивач 26.04.2007 р. був прийнятий на іншу посаду керівника Черняхівського відділення. У зв'язку з чим дія контракту була припинена, тому вихідна допомога згідно контракту відповідачем виплачуватись не повинна була, а формулювання в наказі підстав звільнення зроблено правильно. Також, представник відповідача заперечувала проти вимог про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з недоведеністю та безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов позивача не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні судом встановлено наступне.

28.03.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено трудовий контракт, відповідно до якого позивач повинен був виконувати трудові обов'язки директора з Черняхівської філії. 31.03.2007 р. позивач, з вказаної дати, б)^ прийнятий на роботу до відповідача на посаду директора з Черняхівської філії.

Згідно п. 9.1. контракту строк його дії починався з 28.03.2007 р. та закінчувався 27.03.2011р.

24.03.2011 р. позивач звернувся до відповідача із заявою (яка датована 25.06.2011р. згідно пояснень позивача помилково), в якій просив звільнити його у зв'язку із закінченням дії трудового контракту, дія якого закінчувалась 27.03.2011 р.

Виходячи з умов контракту та заяви позивач, він повинен бути звільнений відповідачем 27.03.2011 р. у зв'язку з закінчення дії контракту.

01.07.2011 р. позивача було звільнено на підставі наказу №68 - к від 01.07.2011 р. за угодою сторін згідно ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України. Як підстава звільнення в наказі зазначено розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника.

Тому, суд приходить до висновку щодо неправильності підстав звільнення позивача визначених в наказі відповідача №68 - к від 01.07.2011 р., оскільки відповідно до умов контракту та заяви позивача від 24.03.2011 р. позивач повинен бути звільнений у зв'язку з закінчення дії контракту, який закінчив свою дію 27.03.2011 р.

Згідно п. 8.6. контракту при залишенні посади Позивачу виплачується вихідна допомога у розмірі: винагороди за 10 місяців - при припиненні контракту за підставами передбаченими у підпунктах 1, 2 пункту 8.З., підпунктах 1, 2 пункту 8.5. контракту.

Згідно п.п. 1 п. 8.3. контракту укладений контракт може бути припинений по закінченню терміну дії контракту.

Оскільки відповідач повинен був звільнити позивача на підставі п.п. 1 п. 8.3. контракту, у зв'язку з закінченням терміну дії контракту, відповідно до п. 8.6. контракту відповідач зобов'язаний був виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі винагороди за 10 місяців, розмір якої встановлений п. 6.1. контракту.

Відповідно до п.8.9. Контракту розмір вихідної допомоги визначається на основі винагороди. Середньомісячна винагорода обчислюється діленням на 12 сум усіх грошових виплат, нарахованих директору філії у зв»язку з виконанням обов»Язків за контрактом за останній період перед залишенням посади повний календарний рік роботи.

Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вихідна допомога в сумі 52871,20 грн., виходячи з слідуючого розрахунку : заробітна плата 63380,66 грн. : 12 місяців = 5281,66 грн. - середньомісячна заробітна плата; 5281,66 грн. х 10 місяців = 52816, 66 грн..

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем не надано доказів заподіяння моральних страждань, та неможливості організації свого життя після звільнення з роботи докладання позивачем додаткових зусиль. Крім цього, згідно витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач є директором ТОВ «Агроблагодар», тобто має місце роботи.

Посилання представника відповідача на те, що у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з тим, що Черняхівська філія ПАТ «Агрофорт» не була створена та що позивач був переведений на роботу керівника Черняхівського відділення, суд не приймаються до уваги, оскільки відповідачем не доведено того, що дія контракту від 27.03.2007р. була припинена у зв'язку з не створенням Черняхівської філії та переведенням позивача на іншу посаду. Тому, зобов'язання за трудовим контрактом повинні виконуватись сторонами.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 10, 60, 27, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 47, 116, 117, 232, 237-1 КЗпПУ,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Зобов»Язати приватне акціонерне товариства «Агрофорт» змінити формулювання щодо підстав звільнення ОСОБА_1 в наказі №68-к віді.07.2011 року на звільнений у зв»Язку із закінчення дії трудового контракту.

Стягнути з ПАТ «Агрофорт» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі 52871,20 грн. В решті позову відмовити.

Стягнути з ПАТ Агрофорт на користь держави судовий збір в сумі 528,71 грн.

Рішення набуває законної сили відповідно до ст. 223 ч.1, ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів.

Суддя: Т. Є. Іванюта