Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

„06 квітня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Товянської О.В.

суддів Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2011р.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірних відомостей, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010р. ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. Зазначав, що 08.12.2010р. від директора ПСП „Камянка, розташованого в с. Камянка Попільнянського району Житомирської області, де він працює, дізнався, що ОСОБА_2 - сторож з тваринницької ферми ПСП „Камянка, доповіла про те, що він пізно ввечері 04.12.2010 разом з невідомими їй особами, використовуючи власну гужову підводу крав силос із силосної ями ПСП. На підставі доповідної ОСОБА_3 звинуватив його в крадіжці і виписав йому на 400 гривень тонну силосу. Його пояснення, що він був відсутній взагалі в області в час споєння крадіжки, директор до уваги не взяв.

Внаслідок поширення відповідачкою інформації, яка порушує його честь, гідність, ділову репутацію та не відповідає дійсності він зазнав душевних та моральних страждань, що призвело до погіршення фізичного і душевного здоровя, чим заподіяно моральну шкоду, яку оцінив у 1700 гривень. Просив зобовязати відповідачку спростувати недостовірні відомості про вчинення ним крадіжки шляхом публічного вибачення та стягнути на його користь 1700грн. моральної шкоди, судові витрати і на юридичну допомогу.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2011 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування зазначеного рішення та ухвалення нового, яким просить позовні вимоги задовольнити. Посилається на те, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають обставинам справи, а також судом неправильно застосовано норми матеріального права. Зазначає, що саме звернення позивача до правоохоронних органів із заявою щодо спростування вчинення ним крадіжки, пояснення свідка ОСОБА_4, що він знаходився у Києві, спростовують доводи відповідача.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_2 працює сторожем в приватному сільськогосподарському підприємстві "Кам'янка". До її обов'язків входить забезпечення схоронності майна підприємства. Про всі події, які виникають під час сторожування, вона доповідає керівництву підприємства. У своїй письмовій доповідній від 6 грудня 2010 року вона вказала про подію, що сталась у ніч з 4 на 5 грудня 2010 року під час її чергування. Із змісту доповідної записки не вбачається, відповідачка вживала термін „злочин і не називала в ній ОСОБА_1Г „злочинцем.

Твердження апелянта, що ОСОБА_2 поширила про позивача недостовірну інформацію не відповідають дійсності та ґрунтуються на невірному сприйнятті ним фактичних обставин.

Вжиті керівництвом підприємства заходи реагування з приводу цієї події щодо ОСОБА_1, зокрема те, що після скоєного йому виписали тонну силосу на 400грн., він не оскаржив, що свідчить про правдивість доповідної записки та безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Неприязних стосунків, конфліктів між сторонами судом не встановлено.

Доводи апелянта про те, що у ніч з 4 на 5 грудня 2010р. він знаходився у м. Києві перевірялись судом. Покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з цього приводу були суперечливі, мінялись та не співпадали в деталях з показами ОСОБА_1 Будь-яких матеріальних доказів ( квитків на проїзд тощо) на підтвердження своїх показів щодо поїздки у м. Київ ОСОБА_1 суду не надав.

Крім того ці його покази спростувала свідок ОСОБА_6, яка показала, що бачила як 4 грудня 2010 року ОСОБА_1 після 16 год. повертався автомобілем із смт Попільня у село.

Апеляційний суд вважає, що викладені у доповідній записці факти не містять завідомо недостовірної інформації про ОСОБА_1 та не порушують його особистих немайнових прав, а отже не завдали йому моральної шкоди.

Крім того, позивачем обрано не передбачений цивільним законодавством спосіб захисту особистого немайнового права.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення спору.

Суд дослідив надані сторонами докази і на їх підставі встановив фактичні обставини справи.

Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,324,325 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :