Справа №22-ц-1280/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - Катрич
Номер провадження 22-ц/3028/11 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2011 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Таран С. А. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 травня 2011 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2

про звернення стягнення за на предмет іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом, та просив, в рахунок погашення заборгованості, в розмірі 16022,36 доларів СІЛА, за кредитним договором № SUHOGК00160027 від 21.07.2005 року, укладеним між банком та ОСОБА_2, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 61, розташовану по вул. Котляревського, буд. 2/5 в м. Суми, шляхом продажу вказаного майна ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу: виселити ОСОБА_2, яка зареєстрована та проживає у спірній квартирі, із зняттям її з реєстраційного обліку.

Вказує, що відповідач не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов'язання по погашенню боргу.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 травня 2011 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21.07.2005 року в розмірі 16022, 36 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 123372 грн. 17 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 61, розташовану за адресою: вул. Котляревського, буд. 2/5 м. Суми, шляхом продажу вказаного майна ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Виселено ОСОБА_2, яка зареєстрована та проживає у квартирі № 61, розташованій за адресою: вул. Котляревського, буд. 2/5 м. Суми, зі зняттям її з реєстраційного обліку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1242 грн. 22 коп. судового збору та ЗО грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові. Вказує, що судом не взято до уваги допущене позивачем порушення порядку виселення мешканців, оскільки, всупереч вимогам закону, до подання позову їй не надсилалася позивачем письмова вимога про добровільне звільнення житлового приміщення, яке знаходиться в іпотеці. Вважає, що прострочена заборгованість за кредитним договором є неспіврозмірною із вартістю предмету іпотеки, яка є значно більша неповернутого кредиту.

Крім того, судом першої інстанції не взяті до уваги докази проживання у спірній квартирі малолітньої дитини.

Вивчивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши поясненні апелянта, його представника, підтримавших скаргу, заперечення представника позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню наступних підстав.

Як було встановлено судом, згідно кредитного договору № SUHOGК00160027 від 21.07.2005 року ОСОБА_2 одержала від ПАТ КБ «ПриватБанк» 19448 доларів кредиту, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.07.2010 року.

В забезпечення зобов'язання за даним кредитним договором між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки від 21.07.2005 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надала в іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_1.

Станом на 13.02.2009 року ОСОБА_2 має заборгованість по кредиту у сумі 16022,36 доларів США, що за офіційним курсом НБУ - 7,70 грн. за 1 долар США, еквівалентно 123 372 грн. 17 коп.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не виконувала зобов'язання кредитним договором з листопада 2008 року, з зв'язку з чим виникла заборгованість, яку слід погасити шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, та з метою його реалізації виселити відповідачку з житлового приміщення.

Факт наявності заборгованості відповідачки перед позивачем підтверджується матеріалами справи та не спростовано поясненнями апелянта, тому рішення суду в частині вирішення вимог щодо погашення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що висновки судового рішення в частині задоволення вимог про виселення ОСОБА_2 із спірної квартири суперечать матеріалам справи, а тому на підставі п.п.1, 4 ч.І ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині з наступних підстав.

Згідно з ч.І ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» при зверненні стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення виселення мешканців проводиться у порядку, встановленому законом.

Порядок та підстави виселення із жилого приміщення встановлено, зокрема, ст. 109 ЖК України.

Так, згідно ч. З ст. 109 ЖК України після прийняття кредитором рішення про зверненні стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора добровільно звільнити жиле приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги. Якщо громадяни не звільнять житлове приміщення у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічна норма викладена у ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи з викладеного вбачається, що примусове виселення на підставі рішення суду здійснюється тільки за умови, якщо добровільно мешканці не звільнять житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або в інший погоджений ними строк.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення за на предмет іпотеки та виселення у березні 2009 року (а.с.2).

Письмова вимога про звільнення квартири була направлена банком боржнику ОСОБА_2 лише 26.11.2010 року (а.с.67), тобто вже після подачі позовної заяви.

Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє виконання встановленого ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України порядку добровільного виселення, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для виселення боржника ОСОБА_2 та рішення про її виселення із спірної квартири, є передчасним, та таким, що суперечить вимогам закону та матеріалам справи.

За зазначених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні питання про виселення боржника суд неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів вважає, що недотримання вищевказаної процедури є підставою для відмови в позові про виселення боржника із житлового приміщення, що є предметом іпотеки, і на яке звернуте стягнення.

За таких обставин, рішення суду в частині вирішення позову про виселення слід скасувати на підставі п.п.1,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні зазначених вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судового рішення не спростовують

На підставі викладеного та керуючись п.п.1, 4 ч.І ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 травня 2011 року в частині вирішення позову про виселення ОСОБА_2 із житлового приміщення скасувати та у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення відмовити.

В іншому рішення залишити без змін.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -