Справа № 2-442/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2011 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.

при секретарі Рабович М.В.

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням, виселення, визнання реєстрації недійсною та вселення ОСОБА_1 у домоволодіння №6 по пров. Виробничому у м. Маріуполі, суд

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2011р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, про визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком №6 по пров. Виробничому у м. Маріуполі , виселення ОСОБА_3 з вказаного домоволодіння, визнання реєстрації ОСОБА_3 недійсною, вселити позивач у спірне домоволодіння.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримали, суду надали аналогічні пояснення , в обґрунтування своїх позовних вимог суду пояснили наступне . 28.12.10р. між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу будинку №6 по пров. Виробничому у м. Маріуполі, дане право власності було зареєстровано в БТІ м. Маріуполя. ОСОБА_5 поясняла йому,що будинок був придбаний до шлюбу з її теперішнім чоловіком Фаїн, і після розірвання шлюбу з колишнім чоловіком ОСОБА_3,що вона є єдиним власником даного житла. В будинку залишився мешкати та на даний час зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який заперечує проти того, щоб ОСОБА_1 вселявся в даний будинок, здійснює перешкоди йому , як власнику в користуванні даним житлом. В звязку з тим,що відповідач добровільно не виселяється з житла, яке є його власністю, чинить йому перешкоди в користуванні спірним будинком, вимушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Просив позов задовольнити у повному обсязі з посиланням на ст.ст. 317,383 ЦК України та 71,150,155,158 ЖК України.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позов не визнали, заперечували проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень суду надали аналогічні пояснення. ОСОБА_3 пояснив, що спірний будинок був придбаний ним за власні гроші. На той час він жив з ОСОБА_6 однією сімєю, але без реєстрації шлюбу. Офіційно шлюб між ним та Фаїн, на той час ОСОБА_7 було розірвано у 1993році, але про це він дізнався у 2005році. ОСОБА_6 обіцяла йому, що даний будинок залишиться йому, так як на придбання цього будинку він давав гроші , які отримав від продажу своєї квартири №49 по вул. Сеченова в м. Маріуполі. ОСОБА_6 довіряв, любив її і тому не отримував від неї розписки про те, що надав їй гроші. Стверджував, що робив ремонт у домі, але підтвердити це документально не може.Не звертався до правоохоронних органів з приводу шахрайства з боку Фаїн, в судовому порядку не визнавав недійсними купівлю-продаж власної квартири та спірного будинку.

Свідок ОСОБА_8, який є знайомим ОСОБА_3, пояснив,що знає давно ОСОБА_3 та ОСОБА_7 нині Фаїн. Стверджує, що ОСОБА_7 разом мешкали у будинку №6 по пров. Виробничому у м. Маріуполі. У 2004році ОСОБА_7 одружилась з іншим чоловіком, зі слів ОСОБА_7 знає,що він купив однокімнатну квартиру ОСОБА_7 Не знає чи був між ними зареєстрований шлюб. У 1998-1999роках було куплено спірний будинок, але хто значиться покупцем не знає, також не знає хто давав гроші на придбання спірного будинку. Коли укладався право чин присутній не був. Знає лише, що ОСОБА_7 продав трьокімнатну квартиру, яку він отримав у спадщину від матері, та купив однокімнатну квартиру.

Свідок ОСОБА_9, яка є подругою ОСОБА_6 суду пояснила,що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 знає більше 10 років. ОСОБА_6 колись була одружена з ОСОБА_3, але шлюб розірвали давно. Спірний будинок Фаїн придбала за власні гроші, не була одружена з ОСОБА_3 на час укладення правочину. З теперішнім чоловіком Фаїн одружена вже 7 років. ОСОБА_6 зареєструвала ОСОБА_3 у себе в будинку, та дозволила тимчасово мешкати в ньому,так як ОСОБА_3 потрібна була реєстрація для роботи та йому ніде мешкати. ОСОБА_3 знав,що Фаїн буде продавати будинок, не заперечував проти його продажу. Попросив у Фаїн домову книжку, обіцяв самостійно знятись з реєстрації, але з реєстрації не знявся і не віддав домову книжку. ОСОБА_10 показувала будинок вона, так як на той час Фаїн захворіла і не могла показувати будинок покупцям, ключі від будинку були в неї і ОСОБА_3 про це знав.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що їй у спадщину від матері залишилась квартира, яку вона продала і на гроші від купівлі-продажу квартири купила будинок №6 по пров. Виробничому у м. Маріуполі. На час , коли вона купувала спірний будинок вона вже не була одружена зі ОСОБА_3, однією сімєю вони не жили, не вели сумісного господарства. ОСОБА_3 попросив її зареєструвати його у спірному будинку, та попросив дозвіл мешкати в ньому, так як йому не де було жити, а реєстрацію вимагали за місцем роботи. Самостійно не могла зайнятись продажем домоволодіння , так як важко захворіла і знаходилась у лікарні, тому попросила ОСОБА_9, щоб остання зайнялась продажем будинку. ОСОБА_3 їй не надавав гроші для купівлі спірного домоволодіння, вона не знаходилась з ним у шлюбі під час придбання домоволодіння та продажу. ОСОБА_3 пустила мешкати в будинок та дозволила йому зареєструватись тимчасово.

Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що позов ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та підтверджується наданими сторонами доказами, що 28.12.2010р. між ОСОБА_6 (до шлюбу ОСОБА_7М.) та ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу будинку №6 по пров. Виробничому у м. Маріуполі. Договір купів-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_11. Відповідно до умов договору нотаріусом було перевірено, що будинок під забороною чи заставою не знаходився. (а.с.4)Також в п.2 даного договору вказано, що даний будинок було придбано ОСОБА_7 28.04.1999р. , правочин посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_12, дана власність зареєстрована в БТІ м. Маріуполя 22.05.2000р. на імя ОСОБА_7

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу ІV-НО №382482 виданого 24 травня 1993року, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було розірвано 24.05.1993року про , що було зроблено запис у в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відділу ЗАГС Приморського райвиконкому (а.с.23)

Згідно довідки з КСН «Селище Слободка-Гавань»від 19.03.2011року ОСОБА_3 мешкає в будинку №6 по пров. Виробничому у м. Маріуполі з 31.05.2000р. (а.с.27)

30.05.2005р. ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ,з ОСОБА_13 (а.с.24)

У відповідності із ст.ст. 387, 391 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї ,інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

ОСОБА_3 зі згоди власника житла ОСОБА_7 був зареєстрований у спірному домоволодінні у 2000році та з її згоди він мешкав у домоволодінні №6 по пров. Виробничому у м. Маріуполі, що не надає йому права власності на дане домоволодіння.

Судом було встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 шлюб було розірвано у 1993році. Спірне домоволодіння було придбане у 2000році та зареєстровано право власності на імя ОСОБА_7 Ствердження відповідача, що він надавав гроші для купівлі-продажу спірного будинку, і він є власником даного будинку не найшли свого підтвердження в залі судового засідання. Допитаний свідок ОСОБА_8 не зміг пояснити на чиї гроші було придбано будинок, при укладені правочину він був відсутній.

Суд відмовляє в задоволені позову в частині вимог позивача про визнання ОСОБА_7 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, та як даний факт не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. ОСОБА_3 мешкає в даному домоволодінні, чим перешкоджає власнику позивачу користуватися власністю. Також відповідно до вимог ст.. 72 ЖК - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Виходячи з встановлених обставин справи та керуючись зазначеними нормами закону, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_10 в частині вселення його у спірне домоволодіння та виселення з спірного будинку відповідача ОСОБА_3 законними та обґрунтованими, оскільки він є власником спірного будинку, ОСОБА_14 проживає в будинку без законних підстав, не маючи на нього будь-якого права. Тому ОСОБА_3 має бути виселено з спірного будинку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 387,391 ЦК України, ст..71 ЖК України, ст.ст. 10, 60, 196, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком №6 по пров. Виробничому у м. Маріуполі , виселення, визнання його реєстрації у спірному будинку недійсною, вселення ОСОБА_1 у домоволодіння №6 по пров. Виробничому у м. Маріуполі - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3 з домоволодіння №6 по пров. Виробничому у м. Маріуполі.

Вселити ОСОБА_1 у домоволодіння №6 по пров. Виробничому у м. Маріуполі.

В задоволені інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області, через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ