АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1287/11 Справа № 22ц-4180/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2011 року м. Дніпропетровськ

07 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Варенко О.П., Єлізаренко І.А.

при секретарі - Ляпченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанку» про зобовязання вчинення дій, стягнення пені, моральної шкоди, вартості автомобіля та коштів на лікування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2005 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 17 вересня 2003 року між ним та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір про відкриття картрахунку і встановлення кредитного ліміту, за умовами якого, Банк надав кредитний ліміт на картковий рахунок ОСОБА_2 в сумі 11 913 доларів США на термін 60 місяців по 16 вересня 2008 року для покупки автомобіля „Опель Астра.

Відповідно до умов договору, ОСОБА_2 зобовязався належним чином використати і повернути Банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти) у терміни встановлені графіком погашення кредиту. В разі порушення термінів повернення кредиту або процентів, відповідно до договору, відповідач сплачує Банку пеню.

Станом на 04 липня 2005 року заборгованість ОСОБА_2 перед Банком склала 15 637,09 грн., де: заборгованість по кредиту 13 364,51 грн., проценти - 1 772,59 грн., пеня - 449,99 грн.

17 вересня 2003 року між Банком та відповідачами укладено договори поруки, відповідно до умов яких ОСОБА_3, ОСОБА_4, що є поручителеми, зобовязалися перед Банком відповідати за виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору в повному обсязі, що виникли з кредитного договору існуючих в теперішній час.

За таких обставин, Банк просив розірвати кредитний договір, стягнути на його користь солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 637,09 грн. і судові витрати.

Не погодившись з позовом Банку, ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в ході розгляду справи зустрічним позовом до ПАТ КБ „ПриватБанк, в якому просив визнати договір про відкриття картрахунку і встановлення кредитного ліміту розірваним в одностороннему порядку Банком з 17 серпня 2004 року; стягнути ринкову варість належного йому автомобіля „Опель-Астра; вартість ліків у розмірі 9 056,52 грн.; пеню у розмірі 480 840 грн. та спричинену моральну шкоду в сумі 25 000 грн., судові витрати по справі, посилаючись на те, що в день укладання між сторонами зазначених договорів, між ним та Товариством з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Кредо було укладено договір страхування автомобіля „Опель-Астра.

18 квітня 2004 року належний йому автомобіль був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, чим самим йому спричинена майнова шкода, у звязку з чим 19 квітня 2004 року він звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі калькуляції, складеної 27 травня 2004 року ПП ОСОБА_6 СТО Мустанг, Товариство з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Кредо було видано страховий акт № 991 від 20 липня 2007 року, згідно якого сума страхових виплат складає 64 278 грн., яка була перерахована на рахунок Банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

18 жовтня 2004 року видано повторно страховий акт № 1581, за змістом якого страховий акт № 991 від 20 липня 2007 року скасовано, зі зменьшенням страховї суми до 43 912 грн., про наявність якого йому стало відомо лише 07 листопада 2004 року.

Позивач зазначив, що Банк неодноразово повідомляв йому про необхдіність явки та отримання частки страхового відшкодування, а пізніше про необхідність зняття автомобіля з обліку в органах ДАІ та передачі страховій компанії.

Оскільки станом на тепершній час належний йому автомобіль був проданий з торгів за ціною 18 301 грн., позивач просив суд визнати кредитний договір розірваним в односторонньому порядку, стягнути з Банка на його користь ринкову вартість належного йому автомобіля „Опель-Астра в сумі 18 301 грн.; вартсть ліків у розмірі 9 056, 52 грн., пеню за невиконання своїх хобовязань за один рік відповідно до ЗУ „Про захист прав споживачів у розмірі 480 840 грн.; спричинену йому моральну шкоду у розмірі 25 000 грн. та судові витрати.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської област від 09 грудня 2010 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду / т. 2 а.с. 36 /.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зобовязання вчинення дій, стягнення пені, моральної шкоди, вартості автомобіля та коштів на лікування, відмовлено / т. 2, а.с. 40 /.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема позивач вважає, що суд неповно зясував обставини справи, не оцінив всі докази по справі, безпідставно не стягнув моральну шкоду / а.с. 46-49 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 вересня 2003 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 дійсно було укладено договір № PVHOAO 62200130 про відкриття картрахунку і встановлення кредитного ліміту, за умовами якого, ОСОБА_2 було видано кредитний ліміт в сумі 11 913 доларів США на термін 60 місяців по 16 вересня 2008 року для покупки автомобіля «Опель Астра» / т. 1, а.с. 6-7 /.

В той же день, між ПАТ КБ « ПриватБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено договори поруки, згідно яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобовязалися відповідати перед Банком за виконання зобовязання ОСОБА_2 за виконання ним умов вказаного кредитного договору (т.1, а.с. 8-9).

18 квітня 2004 року належний ОСОБА_2 автомобіль був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, чим самим позивачу спричинена майнова шкода, у звязку з чим 19 квітня 2004 року він звернувся до страхової компанії з заявою про виплату йому страхового відшкодування.

На підставі калькуляції, складеної 27 травня 2004 року ПП ОСОБА_6 СТО Мустанг, Товаристо з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Кредо було видано страховий акт № 991 від 20 липня 2007 року, згідно якого сума страхових виплат складає 64 278 грн., яка була перерахована на рахунок Банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором / т.1 а.с. 68,69, т. 2, а.с. 8-10/.

18 жовтня 2004 року Товариством з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Кредо повторно складено страховий акт № 1581, за змістом якого страховий акт № 991 від 20 липня 2007 року скасовано, розмір страхової виплати зменьшено до 43 912 грн. / т. 2, а.с. 5-7/.

Як вбачається із матеріалів справи, 14 січня 2005 року ПАТ КБ „ПриватБанк видано наказ № 51 за змістом якого, поновлена з 27 липня 2004 року заборгованість за кредитним договором, укладеним між Банком та ОСОБА_2 на суму 14 023,62 грн. та прийнято рішення про повернення Банку зайво сплаченого страхового відшкодування у розмірі 20 365,59 грн. / а.с. 113 /.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що кредитний договір було розірвано Банком 23 липня 2004 року в односторнноьому порядку не можуть бути прийняти до уваги, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим, а ст. 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з текстом укладеного між сторонами кредитного договору такі умови договором не передбачено, а тому підстав для визнання кредитного договору розірваним в односторонньому порядку немає.

До апеляційної скарги позивач не надав доказів, які свідчили про розірвання кредитного договору в односторонньому порядку та завдання збитків.

В суді апеляційної інстанції позивач не заперечував про наявність заборгованості за кредитним договором та повідомлення Банку про необхіднсть сплати існуючої суми заборгованості за кредитним договором.

При вище викладених обставинах є безпідставними і такими, що не породжують ніяких правових наслідків, вимоги щодо стягнення з Банку ринкової вартості автомобіля в сумі 18 301 грн. у звязку з невиконаним зобовязанням за кредитним договором та продажем автомобіля на торгах.

З таким висновками апеляційний суд погоджується, оскільки вони ґрунтується на вимогах закону, досліджених у судовому засіданні доказах, яким дана належна правова оцінка і є правильними.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованими, у звязку з тим, що відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі зясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Оскільки стягнення моральної шкоди та витрат, повязаних з лікуванням дані правовідносини не передбачають, підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий

Судді: