Справа № 2-141/11
Провадження № 2/14/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2011 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого -судді Дранікова С.М.

При секретарі - Шофул І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1

Володимирівни, яка діє від свого імені в своїх інтересах та від імені в інтересах неповнолітніх

дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного

товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» в особі Одеської філії Акціонерного банку

«Експрес-Банк» та ОСОБА_5 про визнання іпотечного договору

недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей до відповідачів, в якому просить визнати недійсним договір іпотеки за реєстраційним номером 2-3045, укладений 23.12.2005 р. між ОСОБА_5 та Акціонерним банком «Експрес-Банк» в особі Одеської філії АБ «Експрес-Банк», посилаючись на те, що іпотечний договір був укладений без згоди органу опіки та піклування Біляївської районної держадміністрації Одеської області, внаслідок чого були порушені права та законні інтереси неповнолітніх дітей позивачки.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, наполягає на ' задоволенні позову.

Представники відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» в особі Одеської філії (у зв'язку зі зміною назви з Акціонерний банк «Експрес-Банк» на Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк») у судовому засіданні позов не визнали та просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої заперечення обґрунтовують правомірністю та законністю укладення іпотечного договору.

Представник третьої особи Біляївської районної держадміністрації Одеської області у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважає необхідним позов задовольнити для запобігання порушення прав та законних інтересів неповнолітніх дітей.

Представник третьої особи Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області до суду не з*явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечує.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, представників третіх осіб, допитавши свідка ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 14.09.1996 р.. який був розірваний Біляївським районним судом Одеської області 22 січня 2009 року. Від даного шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що відділом РАГС Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міської ради зроблене' відповідні записи та надано свідоцтво про народження.

На підставі договору купівлі-продажу від 29.11.2005 року, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Августівка, вул.

Магістральна, буд. 59. Між Акціонерним банком «Експрес-Банк» в особі Одеської філії АБ «Експрес-Банк» та ОСОБА_5 29.11.2005 року був укладений кредитний договір № 77/05, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 51000 доларів США, строком на 240 місяців зі сплатою 12 процентів річних.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви, ОСОБА_1 надала згоду своєму чоловіку - ОСОБА_5 на передачу в іпотеку Акціонерному банку «Експрес-Банк» житлового будинку № 59 по вул. Магістральній в с. Августівка Біляївського району Одеської області. Також 23.12.2005 р. між Акціонерним банком «Експрес-Банк» в особі Одеської філії та ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір, за яким ОСОБА_5 передав банку в іпотеку належний йому на праві приватної власності вказаний житловий будинок .

Судом встановлено, що під час судового розгляду, в будинку № 59 по вул. Магістральній в с. Августівка Біляївського району Одеської області зареєстровані наступні особи: відповідач ОСОБА_5, позивачка ОСОБА_1, їх неповнолітні діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, неповнолітній ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підвереджується довідкою про склад сім'ї виданою виконавчим комітетом Августівською сільською радою від 16.09.2010 р. Однак на момент укладення іпотечного договору, ОСОБА_5 була надана до банку довідка, відповідно якої його дружина та неповнолітні діти зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно зч. 1,6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правові підстави недійсності правочину встановлені статтею 215 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.З ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Таким чином, батьки не мають право без дозволу органів опіки та піклування розпоряджатися майновими правами дітей.

Разом з тим, як встановлено судом, неповнолітні діти позивачки а також ОСОБА_10, який є сином сестри позивачки не мають майнових прав відносно забезпеченого договором іпотеки житлового будинку, отже для укладення договору іпотеки дозволу органу опіки та піклування Законом не вимагається.

Відповідно до ч. 4 статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування.

Проте, посилання позивачки на вказану норму як на підставу позовних вимог не може бути прийнято судом до уваги, оскільки Закон України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» набрав чинності з 01 січня 2006 року, а іпотечний договір був укладений 23.12.2005 р.

Конституцією України (ст. 58) встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він як державний нотаріус Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області посвідчував заяву ОСОБА_1 про згоду на передачу будинку в іпотеку, а також іпотечний договір житлового будинку № 59 по вул. Магістральній в с. Августівка Біляївського району Одеської області. Згідно діючого на той час законодавства, попередній дозвіл органів опіки та піклування на укладення договору іпотеки не вимагався.

Згідно зі ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна і позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

На підставі ст. 261 ІДК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви від 23.12.2005 р. № 2-3044, ОСОБА_1 було відомо про передачу зазначеного житлового будинку в іпотеку банку. Таким чином, з 23.12.2005 р. позивачка могла довідатися про порушення свого права.

Позовна давність сплинула 23.12.2008 р.

Позов ОСОБА_1 поданий до суду 16.09.2010 року.

Отже позивачкою пропущений строк позовної давності, заяви про визнання поважними причини пропущення позовної давності від позивачіси не надходило.

Відповідно до ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

«19» 10.2010 року до суду надійшла заява керуючого Одеської філії АБ «Експрес-Банк» про застосування позовної давності.

Враховуючи викладене та надав належну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову з підстав його недоведеності та необґрунтованості.

Керуючись ст. ст. 203,215, 256,257, 261 ЦК України, ст. 58 Конституції України, ст.ст. 10-11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних скрав про визнання правочинів недійсними», Постановою Пленуму ВСУ від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд -

ВИРІШИ В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє від свого імені в своїх інтересах та від імені в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» в особі Одеської філії Акціонерного банку «Експрес-Банк», ОСОБА_5 про визнання іпотечного договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Драніков С.М.