АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 ( 4 ) Доповідач - Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

«27» грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Соколан Н.О., Грищенко Н.М.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Дружиніної Вікторії Анатоліївни

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі - Банк) звернулося із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно та виселення і в обґрунтування позову зазначив, що 17.06.2008р. Банком на підставі кредитного договору надано відповідачу ОСОБА_2 кредит в розмірі 263000грн. зі сплатою 24% за користування кредитом на суму залишку і з кінцевим строком повернення 19.06.2013р.

В забезпечення виконання зобов'язань між Банком і ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, згідно якого відповідач надав в іпотеку кв. АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності.

У зв'язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 12.05.2009р. утворилась заборгованість в сумі 259876,48грн., яка складається із:

- заборгованості за кредитом - 237207,91грн.

- заборгованості по процентам за користування кредитом - 22493,42грн.

- пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 175,15грн.

Посилаючись на ці обставини та на Закон України «Про іпотеку» позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17.06.2008р. в сумі 259876,48грн. звернути стягнення на кв. АДРЕСА_1 шліхом продажу вказаної квартири з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням позивачу всіх повноважень необхідних для здійснення продажу; виселити відповідачів із вище вказаної квартири із зняттям з реєстраційного обліку та стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2011 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог з огляду на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд не взяв до уваги умови договору іпотеки, а саме п.12.9, яким передбачена згода на виселення осіб, які користуються предметом іпотеки; не враховано, що на підставі п. 2.3.7 кредитного договору Банк має право стягнути заборгованість до настання дати вказаної у договорі, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 24 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір про іпотечний кредит, згідно якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 37000 доларів США з кінцевим терміном повернення 19.06.2013р. Крім того, в цей же день між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - АДРЕСА_1 (а.с. 4 - 9).

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що звернення стягнення на спірну квартиру та виселення порушить права малолітніх дітей, які проживають разом з відповідачами.

Із зазначеним висновком суду не погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що відповідач ОСОБА_2 не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором із-за чого виникла заборгованість у сумі 259876,48 грн., тому позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, виселити відповідача, який зареєстрований і проживає у квартирі АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 порушено умови кредитного договору, що є підставою для звернення позивача до суду про стягнення на предмет іпотеки. Однак, процедура звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена ст. 35 Закону України "Про іпотеку"та умовами договору іпотеки.

Згідно ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов,язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є від'ємним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов,язань, вимога про виконання порушеного зобов,язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодекс.

Але позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», всупереч вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України не навів доказів про виконання Банком положень ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо направлення відповідачам письмової вимоги про усунення порушень з виплати кредиту.

Крім того, вищевказані вимоги щодо направлення іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику письмової вимоги про усунення порушення, передбачено п.27 договору іпотеки (а.с. 8) зворот.

Виходячи із наведеного, тобто недотримання ПАТ КБ «ПриватБанк» процедури звернення стягнення на предмет іпотеки передбаченого ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», колегія дійшла до висновку про передчасність звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» з вказаним позовом до суду, що є підставою для відмови в позові, як в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, так і в частині виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку.

Посилання в апеляційній скарзі на не врахування п.12.9, яким передбачена згода на виселення осіб, які користуються предметом іпотеки, тобто АДРЕСА_1, колегія не приймає до уваги, оскільки п. 22 договору про іпотеку передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до розділу 5 Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса (а.с. 8 зворот), тобто самим договором зазначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про не розгляд позовної вимоги Банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з наступних підстав.

Як вбачається із позовної заяви (а.с. 1-3) при зверненні до суду позивачем заявлялись позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, виселення відповідачів та стягнення судових витрат, а вимога про стягнення заборгованості не заявлялась, а відповідно до ст. 11 ЦПК України, суди розглядають цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Крім того, колегія суддів зазначає, що виселення з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, є передчасною вимогою, оскільки виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Разом з тим, ч.1 ст. 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

У частинах 2 і 3 цієї ж ст. 40 законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Таким чином, враховуючи неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в позові ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, 3 особа - виконком Саксаганської районної у місті ради, про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 259876,48грн. на предмет іпотеки кв. АДРЕСА_1, виселення відповідачів з вказаної квартири зі зняттям їх з реєстраційного обліку у секторі громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб та стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2011 року - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно та виселення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: