АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-1838 2011р. Головуючий1 інстанції:
Категорія: право власності Доповідач: Малінська С.М.
У Х В А Л А

іменем України

28 лютого 2011р.

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області у складі :

Головуючого - судді - Малінської С.М.

суддів - Даниленка В.М., Швецової Л.В.

при секретарі : Подпрядовій В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2010року по справі за позовом ОСОБА_4 оборони України до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_7 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Виробничо-комерційної фірми товариство з обмеженою відповідальністю «УкрІнвестБуд» , ОСОБА_4 оборони України , Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова , Товариства з обмеженою відповідальністю « ОЛБудімпекс» , Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак» , Акціонерного комерційного банку «ОЛБанк» ,Харківського міського голови ОСОБА_8 , Виконавчого комітету Харківської міської ради , Комунального підприємства « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» , Національної юридичної академії України ім.. ОСОБА_9 , третя особа приватний нотаріус ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,ОСОБА_14 про визнання права власності та угод недійсними,-

В С Т А Н О ВИ Л А:

Позивач ОСОБА_4 оборони України звернулось до суду з вищевказаним позовом та просить виселити з квартири АДРЕСА_1 членів сім'ї ОСОБА_15, які в ній мешкають, а саме: ОСОБА_2, його дружину ОСОБА_5 та їх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_16 і ОСОБА_17.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити їх та пояснив, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.09.02 р. по справі № 2-3658/02 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_15 щодо визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_2 і прийнято рішення про його виселення з вказаної квартири з членами родини.

ОСОБА_15 з вказаної квартири виселено, але, оскільки, в вказаному рішенні суду не було конкретно вказано прізвищ членів його родини, їх до цього часу не виселено і рішення суду в цій частині не виконано.

В обґрунтування позову представник позивача додатково вказав, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.09.02 р. по справі № 2-3658/02 встановлено, що зазначена квартира належить ОСОБА_4 оборони України на підставі угоди № 178-Зи/207 від 12.10.01 р. про часткове покладення виконання зобов'язання на співінвестора 1 по договору № 996/160 від 19.04.01 р. і № 9/1-7-Зи/207 від 07.02.97 р. «Про інвестування коштів на будівництво для військовослужбовців ЗС України і членів їх сімей» і акта прийому-передачі від 18.10.01 р., згідно якого УДП «Укрхімтрансаміак» передало у власність МО України квартири по вул. Краснодарській, 171-А в м. Харкові, в тому числі і спірну № 32.

16.12.02 р., у зв'язку з звільненням з військової служби, полковнику запасу, ОСОБА_7 на його сімю Харківською КЕЧ району (КЕВ м. Харкова) було видано ордер № 545 на квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з відмовою відповідачів звільнити спірну квартиру ОСОБА_7 до цього часу не може вселитись в цю квартиру, яку незаконно, без будь-яких правових підстав, займають відповідачі, які є членами родини ОСОБА_15 - відповідача по справі № 2-3658/02.

В судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 та його представник проти позову ОСОБА_4 оборони України заперечує, просить відмовити в його задоволенні та звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить: визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3; визнати договір дольової участі в будівництві житла, укладений 11.08.00 р. між ОСОБА_15 і ВКФ ТОВ „УкрІнвестБуд, дійсним; в позові ОСОБА_4 оборони України про виселення ОСОБА_2 і членів його сім'ї, відмовити; визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17.08.01 р., укладеного між ТОВ «ОЛБудімпекс» і АКБ «ОЛБанк» в частині продажу квартири АДРЕСА_3; визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 12.10.01 р., укладеного між АКБ «ОЛБанк» і УДП «Укрхімтрансаміак», в частині продажу квартири АДРЕСА_3; визнати недійсними угоди № 178-Зи/207 від 12.10.01 р. «Про часткове покладення виконання зобов'язання на співінвестора 1 по договору № 996/160 від 19.04.01 р. і № 9/1-7-Зи/207 від 07.02.97 р. «Про інвестування коштів на будівництво для військовослужбовців ЗС України і членів їх сімей» в частині передачі Українським державним підприємством «Укрхімтрансаміак» ОСОБА_4 оборони України квартири № 32 по вул. Краснодарській, 171-А в м. Харкові; визнати недійсним розпорядження Харківського міського голови від 20.07.01 р. № 1319 в частині видачі ТОВ «ОЛБудімпекс» свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3; визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане Виконавчим комітетом Харківської міської ради ТОВ «ОЛБудімпекс» 23.07.01 р. в частині включення в свідоцтво квартири АДРЕСА_3; визнати недійсним акт прийому - передачі квартир в будинку 171-А по вул. Краснодарській в м. Харкові від 13.06.01 р., в частині передачі квартири № 32, складений між ТОВ «ОЛБудімпекс» і Національною юридичною академією України ім. Ярослава Мудрого; зобов'язати Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» здійснити реєстрацію права власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 шляхом внесення запису в Реєстр прав власності на нерухоме майно; визнати ордер № 545 від 16.12.02 р., виданий на спірну квартиру полковнику запаса ОСОБА_7 і членам його сім'ї, недійсним.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 послався на те, що в спірну квартиру його з сімєю поселив його батько ОСОБА_15, якого за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.09.02 р. по справі № 2-3658/02 виселено з цієї квартири, але, оскільки, він сам участі в справі свого батька не приймав, то і вказане рішення Фрунзенського районного суду на нього не розповсюджується. За таких обставин вважає, що позивач МО України знову повинно доводити ті обставини, які вже розглядались в цивільній справі № 2-3658/02. за участю його батька ОСОБА_15 і по якій є чинне рішення суду.

Своє право на ? частину спірної квартири ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що свого часу він дав своєму батькові ОСОБА_15 гроші на ремонт спірної квартири № 32. В підтвердження факту передачі коштів своєму батьку ОСОБА_15 посилається на те, що 11.06.00 р. він продав свою двокімнатну квартиру АДРЕСА_4.

Визнання недійсним виданого ОСОБА_7 ордеру, ОСОБА_18 обґрунтовує тим, що КЕВ м. Харкова не має права видавати ордера військовослужбовцям.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2010року позовні вимоги ОСОБА_4 оборони України задоволено в повному обсязі. Виселено з квартири № 32, будинку № 171 А по вулиці Краснодарській в м. Харкові Пісьмака ОСОБА_19, його дружину ОСОБА_5 та їх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_16, ОСОБА_17 без надання іншого жилого приміщення. В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду , представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу , в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , у задоволенні позову ОСОБА_4 оборони України відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача , осіб, які беруть участь у справі , дослідивши матеріали справи , судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч. З ст. 116 ЖК України, особи, які самоуправно зайняли житлове приміщення, виселяються без надання їм іншого житлового приміщення.

Згідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній ,господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_20 , суд першої інстанції обґрунтовано послався на те , що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2І не був учасником (стороною) жодних з оспорюваних ним правовідносин (угод, договорів) та правовідносин щодо набуття права власності на спірну квартиру. За таких обставин жодних прав на спірну квартиру він не набув то й відповідачами вони не могли порушуватись. В даному випадку право ОСОБА_18І на користування спірною квартирою могло б бути похідним від права власності на цю квартиру його батька ОСОБА_15 (учасника спірних правовідносин) та залежало б від його дозволу на таке користування. Сам по собі факт продажу ОСОБА_2 власної квартири АДРЕСА_4 та його родинні стосунки з батьком ОСОБА_11 не створюють правових підстав для набуття права власності на спірну квартиру.

Заявлені ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги є по суті вимогами в інтересах його батька ОСОБА_15 та в разі їх задоволення являлись би підставою для визнання права власності на спірну квартиру його батька, якому в цьому вже відмовлено по справі № 2-3658/02. Повноважень на ведення справи в суді в інтересах ОСОБА_15 той ОСОБА_2І не надавав.

Матеріалами справи підтверджені наступні обставини.

На підставі наказу ОСОБА_4 освіти України № 1/11-1963 від 07.08.1998 року і рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 277 від 24.03.1999 року Національній юридичній академії ім.. ОСОБА_9 (далі-академія) була дозволена реконструкція гуртожитку по вул. Краснодарській 171-А в м. Харкові в житловий будинок. Після завершення реконструкції цей житловий будинок був зареєстрований за державою в особі Верховної Ради України.

27.04.1999 року був укладений договір № 468 між Національною юридичною академією ім.Ярослава. ОСОБА_9 і ТОВ «ОЛБудімпекс» про дольову участь в реконструкції гуртожитку по вул. Краснодарській 171- А в м. Харкові. Рішенням міськвиконкому № 1744 від 31.12.1999 року затверджено акт прийняття в експлуатацію цього будинку.

01.06.2000 року між ТОВ «ОЛБудімпекс» і ПП «Нива» укладено договір доручення № 2. Згідно з цим дорученням ПП «Нива» здійснює реалізацію 4832,7 м.кв. площі квартир в цьому будинку. До адресного переліку квартир додатку № 1 до цього договору доручення включена і спірна квартира № 32.

02.06.2000 року між ТОВ «ОЛБудімпекс» і ВКФ ТОВ «УкрІнвестБуд» було укладено договір № ОС-77-И, згідно якого, ТОВ «ОЛБудімпекс» передав ВКФ ТОВ «УкрІнвестБуд» для реалізації 16 квартир, в додатку № 1 вказана і кв. № 32.

05.06.2000 року між ПП «Нива» і ВКФ ТОВ «УкрІнвестБуд» було укладено договір доручення. Згідно цього договору повірений повинен реалізувати 49 квартир ОСОБА_4 оборони України, але згідно додаткової угоди від 07.06.2000 року сторони визначили, що квартири можуть реалізовуватись і третім особам. В додатку до цього договору значиться і кв. № 32.

Третя особа ОСОБА_15 разом з членами родини, відповідачами сином ОСОБА_2 та членами його сім'ї: дружиною ОСОБА_5, дітьми ОСОБА_6, ОСОБА_16 і ОСОБА_17 вселились в спірну квартиру в жовтні 2000 року у зв'язку з укладенням 11.08.2000 року між ОСОБА_15 і ВКФ ТОВ «УкрІнвестБуд» договору дольової участі в будівництві житла.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.09.2002 року по справі № 2-3658/02. в позові ОСОБА_15 до ВКФ ТОВ «УкрІнвестБуд», ОСОБА_4 оборони України, ТОВ «ОЛБудімпекс», УДП «Укрхімтрансаміак», АКБ «ОЛБанк», про визнання права власності на спірну квартиру та стягнення моральної шкоди відмовлено. Договір дольової участі в будівництві житла укладений 11.08.2000 року між ОСОБА_15 і ВКФ ТОВ «УкрІнвестБуд» визнано недійсним. Прийнято рішення виселити ОСОБА_15 з членами сім'ї з квартири № 32 по вул. Краснодарській в м. Харкові. Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.01.2003 року по справі № 2-3658/02 стягнено з ВКФ ТОВ «УкрІнвестБуд» на користь ОСОБА_21 28 620,00 грн. сплачених ним згідно визнаного недійсним договору дольової участі в будівництві житла від 11.08.2000 року.

Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 14.04.2003 року апеляційна скарга ОСОБА_15 відхилена, а рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.09.2002 року та додаткове рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.01.2003 року по цій справі залишено без зміни.

Ухвалою Верховного Суду України від 15.09.2003 року в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_15 відмовлено, а вказані рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова залишено без зміни.

Ухвалюючи рішення від 20.09.2002 року Фрунзенський районний суд м. Харкова послався на ст. 225 ЦК УРСР (чинного до 31.12.03 р.), відповідно якої, право продажу майна належить власнику та на ст. 432 ЦК УРСР, відповідно якої, учасник договору про сумісну діяльність не вправі розпоряджатись своєю часткою в сумісній власності без згоди інших учасників договору.

ТОВ «ОЛБудімпекс» такої згоди не мав, як не мав він і виділеної частки в спільній власності. В процесі реалізації договору змінювалось число квартир їх номери та площа. Тільки після виконання всіх умов був підписаний акт прийому-передачі квартир від 13.06.2001 року між ТОВ «ОЛБудімпекс» і НЮА ім.. ОСОБА_9, в якому визначена частка ТОВ «ОЛБудімпекс».

На момент укладання 05.06.2000 року між ПП «Нива» і ВКФ ТОВ «УкрІнвестБуд» договору доручення, укладення 02.06.2000 року між ТОВ «ОЛБудімпекс» і ВКФ ТОВ «УкрІнвестБуд» договору № ОС-77-И, за яким передано 16 квартир в т.ч. і спірна № 32, ТОВ «ОЛБудімпекс» не був власником спірної квартири та не мав права її продажу.

Вказана обставина встановлена в чинному на цей час рішенні Господарського суду Харківської області від 20.03.2002 року, 13.05.2002 року і від 09.07.2002 року. Вказаним рішенням договори доручення № 2 від 01.06.2000 року, укладений між ТОВ «ОЛБудімпекс» і ПП «Нива», від 05.06.2000 року, укладений між ПП «Нива» і ВКФ ТОВ «УкрІнвестБуд» та від 02.06.2000 року, укладений між ТОВ «ОЛБудімпекс» і ВКФ ТОВ «УкрІнвестБуд», визнані недійсними.

Крім того, судом встановлено , що на момент укладення 11.08.2000 року між ОСОБА_15 і ВКФ ТОВ «УкрІнвестБуд» договору дольової участі в будівництві житла право власності на квартири будинку № 171 А по вул. Краснодарській ,в т. ч. кв. № 32 належали державі в особі Верховної Ради України (користувач-академія). Після завершення реконструкції цей житловий будинок в цілому був зареєстрований за державою в особі Верховної Ради України, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 20.03.2000 року. На момент укладення 11.08.2000 року між ОСОБА_15 і ВКФ ТОВ «УкрІнвестБуд» спірного договору дольової участі у будівництві житла, будинок був вже прийнятий в експлуатацію згідно з актом від 30.12.1999 року. При цьому, ВКФ ТОВ «УкрІнвестБуд» не був замовником, підрядником чи дольщиком та не займався будівництвом.

Після підписання акту звірки взаєморозрахунків по виконанню договорів № 468 від 27.04.1999 року і договору про дольову участь та підписання акту приймання-передачі від 13.06.2001 року, розпорядженням Харківського міського голови від 20.07.2001 року № НОМЕР_1 «ОЛБудімпекс» отримало свідоцтво про право власності на квартири, в тому числі на квартиру № 32, які зареєструвало в КП «Харківське МБТІ» 06.08.2001 року.

В подальшому, право власності на спірну квартиру № 32 перейшло від ТОВ «ОЛБудімпекс» до АКБ «ОЛБанк» на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2001 року. Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.10.201 року право власності перейшло від АКБ «ОЛБанк» до УДП «Укрхімтрансаміак».

На підставі угоди № 178-Зи/207 від 12.10.2001 року про часткове покладення виконання зобов'язання на співінвестора 1 по договору № 996/160 від 19.04.2001 року і № 9/1-7-Зи/207 від 07.02.97 р. «Про інвестування коштів на будівництво для військовослужбовців ЗС України членів їх сімей» і акта прийому-передачі від 18.10.2001 року, згідно якого УДП «Укрхімтрансаміак передало у власність МО України квартири по вул. Краснодарській, 171-А в м. Харкові, в тому числі і спірну квартиру № 32.

Судом першої інстанції обгрунтовано вказано , що встановлених чинним законодавством підстав для визнання вказаних угод недійсними не має.

З матеріалів справи вбачається , що за заявою ОСОБА_15 в 2007 році рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.09.2002 року по справі № 2-3658/02 переглядалось за нововиявленими обставинами . В обґрунтування своєї заяви, про скасування попереднього рішення суду, ОСОБА_15 надав додаткові документи. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.05.2007 року по справі № 2-3658/02, в задоволенні вказаної заяви відмовлено . Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.07.2007 року по цій справі, апеляційну скаргу ОСОБА_15 відхилено, а ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.05.2007 року залишено без змін , оскільки наведені заявником доводи та додатково надані документи не спростовують висновків суду ,на яких ґрунтується оскаржуване ним рішення суду від 20.09.2002 року.

Судом першої інстанції обґрунтовано вказано , що заявляючи зустрічний позов ОСОБА_2 не навів нових обставини та не надав до справи нових документів, які б вже не розглядались у справі № 2-3658/02 в 2002 році та при перегляді рішення в 2007 році за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 301, 302, 311 , 307 ч.1 п.1 , 308, 313 , 315 , 317 ЦПК України , судова колегія ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити .

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2010року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

судді :