АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4405/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Глущенко Н.Г., Баранніка О.П.

при секретарі Самоткан В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2010 року про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Відкрите акціонерне товариство «Промекономбанк» про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2010 року було задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно і грошові кошти, що належить ОСОБА_2, та оголошено заборону на відчуження цього майна в межах заявлених позовних вимог 138 260,09 грн.

Відповідач ОСОБА_2 на дану ухвалу подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді в межах заявлених вимог і доводів скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська звернулася з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Промекономбанк» про стягнення коштів.

Ухвалою судді зазначеного суду від 15 листопада 2010 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно і грошові кошти, що належить ОСОБА_2, та оголошено заборону на відчуження цього майна в межах заявлених позовних вимог 138 260,09 грн. (а.с.20).

Задовольняючи заяву позивача суддя виходив з положень ст.ст. 151-153 ЦПК України, посилаючись на те, що невжиття таких заходів по забезпеченню позову може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком, колегія не погоджується, оскільки він суперечить матеріалам справи та вимогам закону.

Вирішуючи питання по суті, суддею не були взяті до уваги вимоги ч.1 п.1, ч.4 ст. 152 ЦПК України і п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22.12.2006 року № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, та не зазначено і не перевірено, який конкретно перелік майна належить відповідачам і підлягає арешту , а також на які конкретно грошові кошти був накладений арешт.

Згідно ч.3 ст. 152 ЦПК України - заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Однак, вирішити питання щодо такої співмірності апеляційний суд позбавлений можливості, так як в ухвалі суду не зазначено конкретне майно на яке накладено арешт і його вартість.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена без додержання вимог процесуального права, а тому не може залишатися в силі і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2010 року про забезпечення позову скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: