Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-730/11
РІШЕННЯ

Іменем України

01.04.2011 року

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Дубас Т.В.

при секретарі - Іскра І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відкритого акціонерного товариства комерційний банк „Інтербанк про повернення суми сплаченого штрафу, стягнення процентів, пені, відшкодування шкоди та стягнення вартості заставлених майнових прав,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до ОСОБА_2, Відкритого акціонерного товариства комерційний банк „Інтербанк про повернення суми сплаченого штрафу, стягнення процентів, пені та відшкодування шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що 12 червня 2007 року він отримав від ОСОБА_2 Єфремової відповідно до умов укладеного договору 136878 євро з можливістю розміщення їх на депозитному рахунку за власним розсудом та зобовязання повернути не пізніш 20 березня 2009 року, а в разі несвоєчасного повернення сплатити штраф. Він сплатив ОСОБА_2 штраф в сумі 10000 грн. Хоча його вини в неповернені коштів немає. Тому штраф він не повинен був сплачувати. 12 грудня 2008 року ним з Відкритим акціонерного товариства комерційний банк „Інтербанк був укладений договір на розміщення строкового депозитного вкладу „Бережливий № 830/978 на суму 136878,57 євро. 17 грудня 2008 року було знято частину вкладу по договору № 830/978 та укладений договір на розміщення строкового депозитного вкладу „Бліц № 844/978 на суму 10000,00 євро. 8 січня 2009 року він отримав відсотки нараховані по договору № 830/978, 20 січня 2009 року він отримав відсотки нараховані по договору № 830/978 та частинну вкладу. Він 20 січня 2009 року звернувся до банку з вимогою повернути залишок депозитного вкладу внесеного по договору № 830/978 в сумі 114878, 57 євро та залишок депозитного вкладу внесеного по договору № 844/978 в сумі 10000,00 євро. Однак ці вимоги не були виконані. Рішенням Києво -Святошинського районного суду Київської області від 1 червня 2009 року на його користь стягнута заборгованість. По договору № 830/978 банк повернув кошти 23 грудня 2009 року. За період з 12 січня 2009 року по 23 грудня 2009 року не сплатив проценти. По договору № 844/978 банк повернув кошти 2 грудня 2009 року. За період з 17 березня 2009 року по 2 грудня 2009 року не сплатив проценти. Банк також порушив умови договору та норми чинного законодавства. Тому банк повинен виплатити проценти. Тому банк повинен сплати проценти та пеню. Своїми неправомірними діями банк завдав йому моральну шкоду, яка полягає в порушенні його права власності на грошові кошти та прав наданих йому як споживачу банківських послуг. В нього порушився звичний ритм життя, зявилось відчуття нервозності. Все це відбилось на відносинах з рідними. Погіршення фінансового стану та необхідність брати участь в судових процесах завдало додаткових навантажень в навчанні. 20 березня 2009 року між ним та банком укладений договір застави майнових прав. 19 березня 2009 року між ним та банком укладена додаткова угода № 2 до договору № 830/978 та додаткова угода № 1 до договору № 844/978 тому крім стягнення з ОСОБА_2 штрафу, з банку - процентів, пені, моральної шкоди, необхідно стягнути з банку вартість заставлених майнових прав.

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача - Відкритого акціонерного товариства комерційний банк „Інтербанк, проти позову заперечує. Вважає, що в звязку з виконанням основних зобовязань по договорах № 830/978 та № 844/978 договір застави майнових прав від 19 березня 2009 року припинив чинність. Що стосується стягнення відсотків та пені то в договорі № 830/978 передбачено, що після закінчення строку дії договору нарахування відсотків по депозиту припиняється, незалежно від того отримав вкладник кошти чи ні. Підстав для стягнення моральної шкоди немає, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України „Про захист прав споживачів право на відшкодування моральної шкоди виникає тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя продукцією, у випадках передбачених законодавством. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у випадку порушення зобовязань настають наслідки, передбачені договором або законом, зокрема, відшкодування моральної шкоди. В договорах № 830/978 та № 844/978 не передбачено відшкодування моральної шкоди. Наданий позивачем висновок спеціаліста не може бути належним доказом щодо наявності моральної шкоди та її розміру.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась. Про час і місце слухання справи належним чином повідомлена.

Суд заслухавши позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

12 грудня 2008 року позивачем був укладений з Відкритим акціонерного товариства комерційний банк „Інтербанк договір на розміщення строкового депозитного вкладу „Бережливий № 830/978 на суму 136878,57 євро. 17 грудня 2008 року було знято частину вкладу по договору № 830/978 та укладений договір на розміщення строкового депозитного вкладу „Бліц № 844/978 на суму 10000,00 євро. 8 січня 2009 року він отримав відсотки нараховані по договору № 830/978, 20 січня 2009 року він отримав відсотки нараховані по договору № 830/978 та частинну вкладу. Він 20 січня 2009 року звернувся до банку з вимогою повернути залишок депозитного вкладу внесеного по договору № 830/978 в сумі 114878, 57 євро та залишок депозитного вкладу внесеного по договору № 844/978 в сумі 10000,00 євро. Однак ці вимоги не були виконані. Рішенням Києво -Святошинського районного суду Київської області від 1 червня 2009 року на його користь стягнута заборгованість. По договору № 830/978 банк повернув кошти 23 грудня 2009 року. За період з 12 січня 2009 року по 23 грудня 2009 року не сплатив проценти. По договору № 844/978 банк повернув кошти 2 грудня 2009 року. За період з 17 березня 2009 року по 2 грудня 2009 року не сплатив проценти. 20 березня 2009 року між позиваем та банком укладений договір застави майнових прав. 19 березня 2009 року між ним та банком укладена додаткова угода № 2 до договору № 830/978 та додаткова угода № 1 до договору № 844/978. В звязку з виконанням основних зобовязань по договорах № 830/978 та № 844/978 по поверненню депозитів, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження державного виконавця ВДВС Соломянського районного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3, від 30 листопада 2009 року, про що стверджує і позивач, договір застави майнових прав від 19 березня 2009 року припинив чинність. Що стосується стягнення відсотків та пені то в п.3.2 договору № 830/978 передбачено, що після закінчення строку дії договору нарахування відсотків по депозиту припиняється, незалежно від того отримав вкладник кошти чи ні (а.с. 19). Підстав для стягнення моральної шкоди немає, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України „Про захист прав споживачів право на відшкодування моральної шкоди виникає тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя продукцією, у випадках передбачених законодавством. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у випадку порушення зобовязань настають наслідки, передбачені договором або законом, зокрема, відшкодування моральної шкоди. В договорах № 830/978 та № 844/978 не передбачено відшкодування моральної шкоди. Наданий позивачем висновок спеціаліста-психолога від 27 січня 2001 року (а.с. 53-60) не може бути належним доказом щодо наявності моральної шкоди та її розміру. Що стосується вимог до ОСОБА_2 Єфремової, то із наданих доказів не вбачається, що в банк вкладені саме кошти отримані позивачем від ОСОБА_2 Єфремової. Тому посилання позивача на відсутність його вини належними доказами не підтверджена.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст. 143 ЦПК України передбачено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Якщо сторони домовилися про залучення експертами певних осіб, суд повинен призначити їх відповідно до цієї домовленості. Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. При цьому суд має мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, заявляти відвід експерту, давати пояснення експерту, знайомитися з висновком експерта, просити суд призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизу. Якщо проведення експертизи доручено спеціалізованій експертній установі, її керівник має право доручити проведення експертизи одному або кільком експертам, створювати комісії з експертів керованої ним установи, якщо судом не визначено конкретних експертів, у разі потреби замінювати виконавців експертизи, заявити клопотання щодо організації проведення досліджень поза межами експертної установи.

Відповідно до ч. 13 ст. 53 ЦПК України за завідомо неправдивий висновок або за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків експерт несе кримінальну відповідальність, а за невиконання інших обов'язків - відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

П. 1 ч. 1 ст. 593 Цивільного кодексу України передбачено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 11, 509, 547, 548, 572, 593, 599, 611, 625, 628 Цивільного кодексу України, ст. 4 Закону України „Про захист прав споживачів, керуючись ст. ст. 208, 209, 211, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відкритого акціонерного товариства комерційний банк „Інтербанк про повернення суми сплаченого штрафу, стягнення процентів, пені, відшкодування шкоди та стягнення вартості заставлених майнових прав відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя