Справа № 2 - 2169 /11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 вересня 2011 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарях - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що їй на праві власності належить квартира №16, розташована на четвертому поверсі десятиповерхового будинку № 28 по вул. Херсонське шосе в м.Миколаєві. В березні 2010 року відповідач ОСОБА_5 при виконанні ремонтних робіт в належній йому квартирі №12, порушуючи будівельні норми та правила, зробив в підлозі її квартири 12 скрізних отворів в трьох житлових кімнатах. В серпні 2010 року ним було зроблено ще один отвір в підлозі. В звязку з чим відповідачем було пошкоджено бетонну підлогу, а також лінолеум та плінтуса у всіх кімнатах. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням усунути пошкодження в її квартирі.

Проте відповідач добровільно усунути пошкодження або відшкодувати ремонтні роботи у разі їх самостійного проведення нею відмовився.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь 6014 грн. майнової шкоди, визначеної на підставі зведеного кошторисного розрахунку, складеного спеціалістом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області, 480 грн. витрат на виготовлення розрахунку, 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди і 500 грн. витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн., та понесені судові витрати при подачі позову до суду.

Відповідач позов не визнав. Вказував на те, що ремонтні роботи та перепланування в своїй квартирі він проводив на підставі дозволів компетентних органів на переобладнання та перепланування квартири. Посилаючись на те, що позивачкою не доведено його вини в пошкодженні підлоги в квартирі позивачки, та розмір майнової шкоди нічим не підтверджений, просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, його представника, свідків, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.01.2010 року позивачка є власником квартири АДРЕСА_1.

В результаті проведення відповідачем ОСОБА_3 ремонтних робіт в належній йому квартирі АДРЕСА_2 в квартирі позивачки, яка знаходиться над квартирою відповідача, було зроблено отвори, внаслідок чого пошкоджено бетонну підлогу, лінолеум і плінтуса в трьох житлових кімнатах.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи актами ОСББ «Співдружність» від 16.03.2010 року та 20.08.2010 року, поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків, в тому числі спеціаліста Регіональної торгово-промислової палати, що здійснював виготовлення кошторису ремонтних робіт в квартирі позивачки.

Зазначені обставини також підтверджуються і поясненнями в судовому засіданні самого відповідача, який вказував на те, що зазначені отвори є технологічними отворами в міжповерховому перекритті та могли утворитися в підлозі позивачки внаслідок витіснення цементних брусків при здійсненні будь-яких будівельних робіт та вібрації.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 власник та наймач квартири зобовязаний дотримуватись вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил, не допускати виконання робіт та інших дій, що виключають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

У відповідності до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Ч.2 ст.1192 ЦК України встановлює, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно кошторисного розрахунку спеціаліста Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області, складеного 23.12.2010 року, вартість прямих витрат на придбання необхідних для проведення ремонту матеріалів і вартість робіт, які потрібно провести в квартирі для відновлення її попереднього стану складає 2948 грн., де 1301 грн. вартість будівельних матеріалів та 1647 грн. вартість робіт, які підлягають відшкодуванню позивачці за рахунок відповідача на підставі ст. 1166 ЦК України.

Крім цього порушенням житлових прав позивачки їй було заподіяно моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст.1167 ЦК України.

Враховуючи конкретні обставини справи, негативні наслідки, які сталися в результаті порушення прав позивачки, глибину та тривалість її моральних переживань, розяснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (з наступними змінами), суд вважає, що такою компенсацією є 500 грн.

Що стосується доводів відповідача то суд вважає їх необґрунтованими.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказів, що підтверджують доводи відповідача та спростовують вимоги позову останнім до суду не надано.

Відповідно до ст.88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат на користь позивачки також підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам: 41 грн. 50 коп. судового збору і 100 грн. інформаційно технічних витрат.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено Граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат повязаних з правовою допомогою стороні на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчисляється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн.

Вимоги позивачки про стягнення витрат на виготовлення кошторисного розрахунку у розмірі 480 грн. задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджені належними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2948 грн. майнової шкоди, 500 грн. моральної шкоди, а також 1140 грн. 50 коп. судових витрат.

В іншій частині в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошеня рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська