АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Куценко Т.Р.

при секретарі: Качур Л.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2011 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення юридичних фактів, позбавлення батьківських прав матері та визначення місця проживання дитини, треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровськ ради, Прокуратура Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, -

В с т а н о в и в :

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення юридичних фактів, позбавлення батьківських прав матері та визначення місця проживання дитини посилаючись на те, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2006 року, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони з січня 2007 року проживають окремо. 12 лютого 2008 року шлюб між сторонами розірвано. На теперішній час малолітня донька проживає разом з позивачем. Відповідачка про доньку не піклується, не проявляє інтересу до її виховання. У звязку з чим, просив суд встановити юридичні факти відмови ОСОБА_3 від її малолітньої дочки ОСОБА_4, залишення дитини позивачу на утримання та виховання, визнати, що місце проживання дитини з 26 листопада 2007 року змінено внаслідок відмови матері від дитини, а також визнати, що проживання дитини з того часу з батьком відповідає чинному законодавству України та моральним засадам суспільства; позбавити ОСОБА_3 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4, батьківських прав (а.с.2-7).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено (а.с.174-176).

В апеляційній скарзі (а.с.180-184) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- суд невірно дійшов висновку щодо неможливості розгляду позовних вимог про встановлення юридичних фактів згідно ст.256 ЦПК України, оскільки поняття «юридичні факти», зазначене в позовній заяві не опирається на норми права, що регулюють порядок розгляду справ окремого провадження, а виходили з загальних засад СК України;

- суд безпідставно поклав на позивача обовязок щодо надання висновку органу опіки та піклування;

- суд не взяв до уваги надані документи, які свідчать про помилковість висновку суду щодо передачі відповідачкою дитини позивачу у звязку з тим що вона є студенткою учбового закладу;

- 02 вересня 2011 року судом задоволено клопотання представника позивача про виклик у судове засідання свідків, але суд розглянув справу не заслухавши їх пояснення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2006 року, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; у звязку з наявністю конфліктів сторони з січня 2007 року проживають окремо; 12 лютого 2008 року шлюб між сторонами розірвано; згідно з рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2009 року місце проживання дитини визначено з разом з матірю; рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2011 року, визначено відібрати дитину у батька та передати матері.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріаліів справи, позовні вимоги обгрунтовані обставинами, які були предметом розгляду двох цивільниз справ: про визначення місця проживання дитини та про відібрання дитини, за якими ухвалені судові рішення на користь матері дитини.

Позивач, з яким дитина проживає, судові рішення не виконує.

Поданням позову по цій справі намагається здійснити переоцінку висновків, зазначених в судових рішеннях, ухвалених не на його користь.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги надані ним документи, які свідчать про помилковість висновку суду щодо передачі відповідачкою дитини позивачу у звязку з тим, що вона є студенткою учбового закладу, та розгляду справи без заслуховування пояснень свідків, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки всі зазначені в його позові обставини були досліджені при розгляді цивільних справ про визначення місця проживання дитини та про відібрання дитини.

Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається зі справи, такий письмовий висновок щодо розвязання спору за позовом позивача до відповідачки про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини судом першої інстанції від органу опіки та піклування не був витребуваний.

Згідно з письмовим висновком органу опіки та піклування, наданим на вимогу апеляційного суду, позбавлення матері (відповідачки) батьківських прав визнано недоцільним (а.с.213-217).

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: