АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 57 ( І ) ОСОБА_1
Доповідач - Карнаух В.В. УХВАЛА
02 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Карнаух В.В..
суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.
при секретарі - Євтодій К.С.
за участю: позивача ОСОБА_2
представника відповідача обласного комунального закладу
«Психоневрологічний диспансер м. Кривого Рогу» - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до обласного комунального закладу «Психоневрологічний диспансер м. Кривого Рогу» про визнання незаконним та скасування рішення про взяття на психоневрологічний облік, відшкодування моральної шкоди, -
У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до обласного комунального закладу «Психоневрологічний диспансер м. Кривого Рогу» /далі - ПНД/, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення про взяття його на психоневрологічний облік та відшкодувати моральну шкоду.
При цьому посилається на те, що в лютому 1999 року він, будучи малолітньою особою, був доставлений в стаціонарне дитяче відділення психоневрлологічного диспансеру м. Кривого Рогу /далі -ПНД/, оскільки мав необережність заявити, що наче б то контактував із космічними прибульцями.
У диспансері лікар, не провівши належного медичного обстеження, встановила йому діагноз «шизофренія параноідної форми» та призначила лікування психотропними препаратами.
02 грудня 1999 року його було взято на психоневрологічний облік, з чим він не згоден. Вважає дане рішення протиправним та таким, що принижує його честь і гідність як людини і громадянина.
У квітні 2001 року його насильно направили до стаціонару ПНД, де його знову піддали примусовому лікуванню.
Після дворазового перебування на стаціонарному лікуванні у відповідача у нього почалися серйозні проблеми із здоров,ям.
20 листопада 2002 року рішенням виконкому Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу над ним встановлено піклування, призначено піклувальником його дідуся ОСОБА_4
Згідно акту огляду №2218 міжрайонної психіатричної МСЕК №3 Дніпропетровської ОДА від 09 грудня 2002 року його визнано непрацездатним інвалідом у зв,зку із психічним захворюванням.
Позивач не вважає себе хворою людиною, оскільки успішно закінчив Криворізький колегіум №81, про що отримав свідоцтво з відзнакою; у 2005 році успішно закінчив школу і отримав атестат, став проживати за місцем реєстрації, окремо від дідуся; неодноразово намагався оскаржити перебування на психоневрологічному обліку.
Вважає, що відповідач діяв стосовно нього з порушенням цивільного законодавства, без достатніх законних підстав взяв на психоневрологічний облік та піддавав примусовому лікуванню, чим заподіяв йому значної моральної шкоди, тому вважає незаконним рішення відповідача від 02 грудня 1999 р. про взяття на психоневрологічний облік та просить скасувати його і стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 85 000 грн.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав

апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність акту огляду

міжрайонної психіатричної МСЕК №3 Дніпропетровської

облдержадміністрації від 09.12.2002 року, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Крім того, просить забезпечити його позов шляхом накладення арешту на грошові кошти та/або майно відповідача у розмірі суми задоволених матеріальних вимог позову, та всі витрати по справі покласти на відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 грудня 1999 року ОСОБА_2 було взято на психоневрологічний облік; два рази він перебував на стаціонарному лікуванні у ПНД; 20 листопада 2002 року рішенням виконкому Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу над ним встановлено піклування, призначено піклувальником його дідуся ОСОБА_4

Згідно акту огляду №2218 міжрайонної психіатричної МСЕК №3 Дніпропетровської ОДА від 09 грудня 2002 року його визнано непрацездатним інвалідом у зв,зку із психічним захворюванням.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови позивачу в задоволенні позову за недоведеністю його вимог.

У відповідності до вимог ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він не є психічно хворою людиною, а його безпідставно у 1999 році було взято на психоневрологічний облік, на якому він знаходиться і в даний період часу, з чим він категорично не згоден. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що успішно закінчив школу і отримав атестат, має добрі характеристики.

Для вирішення даного спору за клопотанням позивача 24 березня 2010 року судом першої інстанції було постановлено ухвалу про призначення відносно нього судово-психіатричної експертизи на предмет наявності у нього психічної хвороби, проведення якої доручив Українському НДІ соціальної та судової психіатрії м. Києва.

Листом від 26 квітня 2010 року адміністрація закладу повідомила суд про неможливість проведення в установі даної експертизи через відсутність в Інституті стаціонарного відділення для проведення експертиз.

Оскільки у подальшому від проведення судово-психіатричної експертизи позивач відмовився, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, обгрунтовано виходив із того, що питання про законність постановлення його на психіатричний облік не може бути вирішено без проведення такої експертизи.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду, оскільки за відсутності висновку судової експертизи, зробленої ліцензованими фахівцями або експертами стосовно наявності чи відсутності у позивача психічного захворювання, не можливо зробити достовірний висновок стосовно даного предмету спору.

Тому суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність його позивачем.

Доводи позивача про те, що він успішно вчився, отримав середню освіту, має добрі характеристики не можуть бути належними доказами по даному спору та підставою для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: