Справа № 2-о-49/11 р.
У Х В А Л А

24 жовтня 2011 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономаренко І.П.

при секретарі Некрасовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа управління Пенсійного фонду України в м.Тернівка Дніпропетровської області, про встановлення факту втрати джерела засобів до існування, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту втрати джерела засобів до існування, вказавши заінтересовану особу управління Пенсійного фонду України в м.Тернівка Дніпропетровської області.

Від представника заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в м.Тернівка Дніпропетровської області до суду надійшла заява та письмове заперечення, згідно яких заінтересована особа заперечує проти поданої заяви та просить залишити заяву без розгляду, а також розглядати справу без участі представника управління. З заявленими вимогами не погоджується виходячи з наступного: чоловік заявниці ОСОБА_2 помер 13.05.1992 року. На момент смерті чоловіка ОСОБА_1 була працездатною особою, оскільки їй виповнилося 39 років. На теперішній час заявниця отримує пенсію за віком. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій ст.32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу; члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням перейти на пенсію у звязку з втратою годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у звязку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. При цьому непрацездатними членами сім`ї вважаються - чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 вказаного Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Заявник в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі.

У зв»язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку, що заява підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту втрати джерела засобів до існування, у зв'язку з втратою годувальника, посилаючись на те, що встановлення даного факту необхідно для отримання пенсії у звязку з втратою годувальника та просила встановити факт, що допомога яку вона одержувала від ОСОБА_2 була для неї постійним і основним джерелом для існування.

Згідно ч.1, п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч.4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з вказаною заявою ОСОБА_1 посилалась на те, що встановлення факту втрати джерела засобів до існування, у зв'язку з втратою годувальника необхідно для переходу на пенсію у звязку з втратою годувальника.

В своєму запереченні представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в м. Тернівка Дніпропетровської області проти задоволення заяви ОСОБА_1 заперечував.

В даному випадку під час судового розгляду заяви виник спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, так як розгляд справи у судовому засіданні без застосування положень змагальності істотно порушить права заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в м.Тернівка Дніпропетровської області. Тому суд приходить до висновку про те, що відсутня можливість розглянути справу без дослідження доказів у відкритому судовому засіданні з дотриманням положення щодо змагальності сторін.

За таких обставин, у відповідності зі ст.235 ЦПК України суд вважає, що заява підлягає залишенню без розгляду, роз»яснивши при цьому заявнику та заінтересованим особам, що згідно ч.6 ст.235 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, має право подати позов на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207 ч.1 п.5, ч.2, 209-210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа управління Пенсійного фонду України в м.Тернівка Дніпропетровської області, про встановлення факту втрати джерела засобів до існування, - залишити без розгляду.

Розяснити заявникові, що згідно ч.2 ст.207, ч.6 ст.236 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд в порядку, передбаченому ст.ст.294, 295 ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги на протязі п»яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: І.П.Пономаренко