Справа № 2-127/11
№ б/н
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2011 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Черкасової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Новомосковської міської ради, ОСОБА_3 про визначення частки у спільному майні, визнання права власності, в порядку спадкування та припинення права власності, а також за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Новомосковська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності, в порядку спадкування, встановлення порядку користування житловим приміщення, усунення перешкод у користуванні приміщенням та вселення ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новомосковської міської ради, ОСОБА_3О, третя особа Новомосковська міська державна нотаріальна контора, в якому просить визначити частки у спільному сумісному майні квартирі АДРЕСА_1, припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частку зазначеної квартири, стягнувши з неї грошову компенсацію, та остаточно визнати за нею право власності на 5/6 частин квартири.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що 05.11.1988 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, від якого у них народилася дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В період шлюбу з чоловіком вони придбали квартиру за № 132 в будинку № 13 по вул..Комсольській в м.Новомосковську, однак правовстановлюючі документи були оформлені на чоловіка. 25.11.2007 року її чоловік помер. Як спадкоємець першої черги, ОСОБА_1 в своїх інтересах, та в інтересах на той час неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до Новомосковської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Спадкоємцем першої черги також являється мати померлого чоловіка ОСОБА_3. Однак, державним нотаріусом було прийняте рішення по відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за життя частки співвласників не були виділені. Між тим, позивач зазначає, що зазначена квартира являється спільною сумісною власністю подружжя, частки співвласників являються рівними, спору щодо розміру часток між ними не існувало, тому вона просить визнати за нею право власності на ? частину зазначеного нерухомого майна, а ? частину спадкового майна розділити між трьома спадкоємцями, що прийняли спадщину, визнавши за кожним з них право власності по 1/6 частині квартири за № 132 в будинку № 13 по вул..Комсомольській в м.Новомосковську, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4. Крім того, позивач зазначає, що частка ОСОБА_3, що належить їй на праві власності, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 являється незначною, вона просить припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частину квартири, стягнувши з позивача на користь відповідача ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості 1/6 частини нерухомого майна.

ОСОБА_2, досягши повноліття, звернулася до суду з самостійними позовними вимогами до ОСОБА_3, просить суд визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири за № 132 в будинку № 13 по вул.Комсомольській в м.Новомосковську Дніпропетровської області, в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_4, і також просить припинити право власності на 1/6 частку зазначеного нерухомого майна, що належить ОСОБА_3, з підстав, визначених ОСОБА_1 у своєму позові. При цьому позивач просить стягнути з неї грошову компенсацію вартості 1/6 частини зазначеної вище квартири.

В свою чергу ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просить визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири за № 132 в будинку № 13 по вул.Комсомольській в м.Новомосковську, в порядку спадкування за законом після смерті її сина ОСОБА_4, вселити її в зазначену квартиру, визначити порядок користування жилим приміщенням, виділивши їй кімнату площею 12,4 кв.м., а також зобовязати відповідачів не чинити перешкод у користуванні кімнатою та підсобними приміщеннями.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_3 зазначає, що спірну квартиру її син придбав за її участі, оскільки разом з ОСОБА_4 вони взяли у борг грошову суму у розмірі 3800 доларів США. Після смерті сина вона звернулася до Новомосковської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки не виділені частки осіб, що являються співвласниками квартири, тому позивач просить визнати за нею право власності на 1/6 частину зазначеної квартири, в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_4, померлого 25.11.2007 року. Крім того, позивач за зустрічним позовом просить визначити порядок користування жилим приміщенням, виділити їй в користування кімнату в спірній квартирі площею 12.4 кв.м., вселити її в квартиру, та зобовязати відповідачів не чинити перешкод у користуванні власністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала, просить задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 свій позові підтримала, однак в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині визнання за ними права власності визнала, в іншій частині позов не визнала, позов пятак О.О. підтримала, просить задовольнити у повному обсязі.

Представники Новомосковської міської ради та Новомосковської міської державної нотаріальної контор надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заперечень щодо позову не надали.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надано рішення Новомосковського міського суду від 12.12.2003 року, згідно якого за ОСОБА_4 було визнане право власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 11,12).

ОСОБА_1 являється дружиною ОСОБА_4 з 05.11.1988 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.7).

ОСОБА_4 помер 25.11.2007 року, згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом РАЦСу Новомосковського міськрайонного управління юстиції 05.12.2007 року (а.с. 9).

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Зазначеним вище рішенням Новомосковського міського суду від 12.12.2003 року стверджується, що спірне нерухоме майно набуте чоловіком та дружиною в період шлюбу, а тому повинно бути визнане спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В судовому засіданні не надано жодного доказу про існування між подружжям будь-якої домовленості щодо часток у спільному майні подружжя, як і не встановлена наявність шлюбного договору, а тому суд вважає, що частки в квартирі за № 132 в будинку № 13 по вул..Комсомольській в м.Новомосковську подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є рівними.

З урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_4 помер, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину зазначеної квартири.

Вирішуючи питання про визнання права власності на частку спадкового майна, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, являються спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 (а.с. 7), і на виконання вимог ст. 1268 ЦК, ч.2 ст. 1269 України вони прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, про що свідчать матеріали спадкової справи (а.с. 35-39).

У відповідності до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, тому ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, кожен окремо, набули право на спадкове майно, яке складається, в тому числі, з ? частини квартири за № 132 в будинку № 13 по вул.Комосмольскій в м.Новомосковську, в рівних частинах.

Між тим, у відповідності до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке, відповідно до вимог діючого законодавства видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позови ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині визнання за ними права власності на спадкове майно не обґрунтовані та задоволенню не підлягає, скільки суд фактично виходить за межі своєї компетенції, що є неприпустимим, відповідно до діючого законодавства, що не позбавляє позивачів, кожного окремо отримати свідоцтво про право на спадщину на частку спадкового майна та зареєструвати його, відповідно до вимог ст. 1299, 182 ЦК України.

Вирішуючи питання по зустрічному позову ОСОБА_3 щодо визначення порядку користування житловим приміщенням, вселення та усунення перешкоду у користуванні власністю, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову в цій частині, оскільки він заявлений передчасно, що не позбавляє права після отримання правовстановлюючого документу, що посвідчує її право на спадкове майно, звертатися до суду за захистом свого порушеного чи невизнаного права.

Так само суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні їх позовів в частині припинення права власності на частку майна, що повинна належати ОСОБА_3, оскільки такий заявлений передчасно, що не позбавляє їх права звертатися до суду з такими вимогами, відповідно до ст. 365 ЦК України, за умови попереднього внесення позивачем вартості частки на депозитний рахунок суду.

Керуючись ст.ст. 182, ч.2 ст. 370, ч.2 ст. 372, 1261, ч.1 ст. 1267, 1268, 1269, 1299, ст.ст. 60,70 СК України, ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати квартиру за № 132 в будинку № 13 по вул.Комсомольській в м.Новомосковську спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири за № 132 в будинку № 13 по вул.Комсомольській в м.Новомосковську Дніпропетровської області.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

В позові ОСОБА_2 про визнання права власності, в порядку спадкування за законом, та припинення права власності відмовити.

В позові ОСОБА_3 про визнання права власності, в порядку спадкування за законом, встановлення порядку користування житловим приміщення, усунення перешкод у користуванні приміщенням та вселення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суду в десятиденний термін після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Сорока.