АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-3422/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Орджонікідзе про встановлення щомісячної страхової виплати та стягнення недотриманих виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с.45-48) до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Орджонікідзе про встановлення щомісячної страхової виплати та стягнення недотриманих виплат. Позивач вказував на те, що з 22 жовтня 1979 року по 11 серпня 1980 року він працював формувальником 3 розряду на Нікопольському кранобудівному заводі ім.Леніна, де 12 березня 1980 року отримав виробничу травму, про що свідчить рішення Нікопольського міського суду від 30 грудня 2003 року.

За висновком МСЕК від 14 червня 2004 року йому встановлена втрата професійної працездатності на 10 %. Після чого відповідачем були призначені страхові виплати, для розрахунку яких була прийнята заробітна плата формувальника 3 розряду чавуноливарного цеху ЗАТ «Нікопольський ливарний завод» станом на 14 червня 2004 року у розмірі 240 грн.

Посилаючись на те, що в 2010 році він отримує щомісячну страхову виплату у розмірі 50,57 грн., яка розрахована із заробітної плати 505,70 грн., тобто зі значно нижчої від мінімальної заробітної плати, котра становить 744 грн., ОСОБА_2 просив встановити щомісячну страхову виплату з жовтня 2004 року у розмірі 57,62 грн., розраховану із заробітної плати обчисленої на підставі п.2 Положення про обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затвердженого 14 вересня 2004 року, та стягнути з відповідача суму недоотриманих щомісячних страхових виплат за період з 01 жовтня 2004 року по 28 лютого 2010 року в сумі 3 628,32 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2010 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення, посилаючись на обґрунтування його неповно зясованими обставинами, які суд безпідставно визнав встановленими, на невідповідність рішення фактичним обставинам справи, на постановлення його з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги та перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд посилався на те, що відповідач розрахував щомісячну страхову виплату ОСОБА_2 виходячи з розміру заробітної плати значно нижчого від мінімальної, а тому вважав з необхідне при обчисленні середньої заробітної плати для розрахунку щомісячних страхових виплат позивачу застосувати Положення про обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затверджене постановою правління Фонду соціального страхування від 14 вересня 2004 року.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

У відповідності з ч.10 ст.34 Закону від «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 (в редакції, що діяла станом на 5 липня 2004 року) якщо на дату звернення за страховою виплатою особа, яка має у звязку з ушкодженням здоровя право на отримання страхових виплат, вже не працює на виробництві, з яким повязана втрата працездатності, середня заробітна плата обчислюється виходячи з середньої заробітної плати відповідного працівника (на дату подання потерпілим документів медико-соціальній експертній комісії для встановлення йому ступеня втрати професійної працездатності) за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), де працювала зазначена особа до моменту ушкодження здоровя. У цьому разі за бажанням потерпілого середня заробітна плата для розрахунку страхових виплат може обчислюватися відповідно до положення, затвердженого правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків за погодженням з Мінпраці.

У разі коли на час звернення за страховою виплатою у потерпілого відсутня довідка про його заробітну плату у звязку з ліквідацією підприємства, установи чи організації, страхові виплати розраховуються виходячи з діючої місячної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною місячною тарифною ставкою (посадовим окладом) аналогічної професії (посади), але не менш як розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом України на день виплати.

Судом встановлено, що з 22 жовтня 1979 року по 11 серпня 1980 року позивач працював формувальником 3 розряду на Нікопольському кранобудівному заводі ім.Леніна, де 12 березня 1980 року отримав виробничу травму.

За висновком МСЕК від 14 червня 2004 року йому встановлена втрата професійної працездатності на 10 %.

З заявою про призначення страхових виплат ОСОБА_2 звернувся до відповідача 5 липня 2004 року. На той час він вже не працював на виробництві, з яким повязана втрата працездатності і у нього була відсутня довідка про його заробітну плату на дату вказану в п.12 Порядку у звязку з ліквідацією підприємства, тому відповідачем були призначені страхові виплати, для розрахунку яких була прийнята заробітна плата формувальника 3 розряду чавуноливарного цеху ЗАТ «Нікопольський ливарний завод» станом на 14 червня 2004 року у розмірі 240 грн.

Оскільки у відповідності зі ст.89 Закону України «Про державний бюджет України на 2004 рік» розмір мінімальної заробітної плати в період з 1 січня по 31 серпня 2004 року становив 205 грн., заробітна плата, з якої відповідач розрахував щомісячну страхову виплату ОСОБА_2 не була нижчою від мінімальної.

Ухвалюючи рішення суд не врахував, що дія Положення про обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 14 вересня 2004 року №66 не поширюється на правовідносини, що виникли до зазначеної дати.

Враховуючи те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини та норми закону, що регулюють встановлені правовідносини, висновки суду суперечать матеріалам справи, постановлене судове рішення, на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2010 року скасувати.

ОСОБА_2 в задоволенні позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: