РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2011 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі головуючого - судді Зеленської В.І., при секретарі Кондратюк Л.О., з участю представника позивача - Панчука Л.І., представника відповідача - адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Славутський хлібозавод" до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, в порядку регресу,

в с т а н о в и в.

ПАТ "Славутський хлібозавод" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення в порядку регресу 29450,00 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача Панчук Л.І. позов підтримав і пояснив, що відповідач ОСОБА_3 з 03.07.1997 року перебуває в трудових відносинах з позивачем, працює водієм. Для виконання трудових обов"язків відповідачу був ввірений автомобіль ГАЗ-33021, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить Славутському хлібозаводу. 24.12.2009 року о 7 год 30 хв внаслідок порушення ОСОБА_3 при виконанні трудових обов"язків Правил дорожнього руху, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої потерпілій ОСОБА_4 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що стверджується вироком Славутського міськрайонного суду від 31.12.2010 року про засудження відповідача за ст. 286 ч. 2 КК України. Вироком суду стягнуто з власника джерела підвищеної небезпеки - Славутського хлібозаводу в користь потерпілої ОСОБА_4 59450 грн 00 коп заподіяної їй шкоди. Позивач повністю виконав своє зобов"язання перед ОСОБА_4 та виплатив їй 59450,00 грн. Відповідач ОСОБА_3 в добровільному порядку частково повернув підприємству в порядку регресу 30000,00 грн. Від погашення залишку в сумі 29450,00 грн відповідач відмовляється. Тому просить позов задоволити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав і пояснив, що відповідно до вимог закону шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка є власником джерела підвищеної небезпеки. Оскіцльки володільцем джерела підвищеної небезпеки, зокрема автомобіля ГАЗ-33021, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 в момент ДТП 24.12.2009 року, є ПАТ "Славутський хлібозавод", то він правомірно відшкодував шкоду потерпілій особі. Після повного відшкодування шкоди потерпілій, позивач вправі звернутися в порядку регресу до винної особи - відповідача. Однак, межі майнової відповідальності працівника за шкоду, заподіяну під час виконання трудових обов"язків, визначені у ст. 132 КЗпП України і обмежуються його середньомісячним заробітком. Правила повної матеріальної відповідальності працівника в даному разі застосовані бути не можуть, оскільки з ОСОБА_3 не укладався договір про повну матеріальну відповідальність, а вчинений ним злочин не є умисним. Враховуючи, що відповідач частково відшкодував позивачу понесені ним збитки, а саме - 30000,00гр, просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задоволити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 03.07.1997 року перебуває в трудових відносинах з ВАТ "Славутський хлібозавод", працює водієм, що стверджується наказом № 30-к (а.с.3).

24.12.2009 року о 7 год 30 хв на 241 км + 860 м автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, в с. Цвітоха, Славутського району ОСОБА_3, керуючи автомобілем ГАЗ-33021, державний номерний знак НОМЕР_1, проявив неуважність, порушив Правила дорожнього руху України та вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої ОСОБА_4 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження (а.с.4-6).

Власником автомобіля ГАЗ-33021 , державний номерний знак НОМЕР_1, є ВАТ "Славутський хлібозавод", що стверджується договором обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.04.2009 р (а.с.25-27) та полісом обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.28).

Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.12.2010 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, та стягнуто з ВАТ "Славутський хлібозавод" на користь ОСОБА_4 57450 грн моральної шкоди, 2000 грн витрат на оплату правової допомоги адвоката (всього 59450,00 грн) (а.с.4-6).

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Двома платежами, відповідно 31.01.2011 р та 14.02.2011 р, ВАТ "Славутський хлібозавод" повністю виконав своє зобов"язання та виплатив ОСОБА_4 59450 грн 00 коп згідно виконавчого листа, виданого на підставі вироку суду від 31.12.2010 р, що стверджується платіжними дорученнями № 116 та № 197 (а.с.8, 9).

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Пунктом 3 частини 1 статті 134 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Оскільки підприємству - позивачу заподіяна шкода у розмірі відшкодованої потерпілій моральної шкоди та витрат на правову допомогу в сумі 59450,00 грн, спричиненої відповідачем ОСОБА_3 внаслідок вчинення злочину під час виконання трудових обов"язків, то така шкода підлягає відшкодуванню в повному розмірі відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України.

На підставі наведеного суд вважає, що посилання представника відповідача на відсутність договору про повну матеріальну відповідальність між підприємством та відповідачем, як на підставу відмови в задоволенні позову, є необгрунтованим, оскільки договір про повну матеріальну відповідальність є одним з випадків повної матеріальної відповідальності , передбачених ст. 134 КЗпП України, і в даному разі такий випадок повної матеріальної відповідальності застосований бути не може з наведених вище підстав.

Крім цього, суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на ст. 132 КЗпП України як на підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки частина 2 ст. 132 КЗпП України установлює, що матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається у випадках, зазначених у законодавстві. Таким випадком, на погляд суду, є п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 у відповідності до ч. 5 ст. 130 КЗпП України добровільно частково покрив заподіяну шкоду і повернув позивачу 30000,00 грн, що стверджується прибутковим касовим ордером № 47319 від 20.05.2011 р (а.с.10).

Решту заподіяної шкоди в сумі 29450,00 грн відповідач відмовляється покривати в добровільному порядку, про що ствердив в ході судового розгляду.

На підставі наведеного суд знаходить позовні вимоги підставними та обгрунтованими, а тому їх слід задоволити.

При цьому слід врахувати, що ВАТ "Славутський хлібозавод" змінив назву та організаційно-правову структуру на Приватне акціонерне товариство "Славутський хлібозавод". ПАТ "Славутський хлібозавод" є правонаступником всіх прав та обов"язків ВАТ "Славутський хлібозавод", що стверджується Статутом та реєстраційними документами (а.с.20-24).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1172, 1191 ЦК України, ст.ст. 130, 134 КЗпП України, суд

в и р і ш и в.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Приватного акціонерного товариства "Славутський хлібозавод" (р/р 65 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" МФО 380805) 29450 грн. 00 коп (двадцять дев"ять тисяч чотириста п"ятдесят грн 00 коп) заподіяної шкоди та 287 грн 45 коп понесених судових витрат .

Протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, на нього може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд.

Суддя