Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-4492 Головуючий у 1 інстанції: Баруліна Т.Є.
2011 р. Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„10 жовтня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Дашковської О.В., Пільщик Л.В.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства „Запорізький завод феросплавів в особі представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Запорізький завод феросплавів до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за житлово- комунальні послуги, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року ВАТ „Запорізький завод феросплавів звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про укладання договорів та стягнення суми заборгованості за спожиті послуги.

У позові зазначало, що відповідач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 у Запоріжжі, яка входить до житлового фонду (перебуває на балансі) ВАТ „ЗЗФ.

Договори про надання житлово-комунальних послуг ОСОБА_3 укладені не були, хоча житлово-комунальними послугами він користується, плату за надані послуги не вносить, в результаті чого станом на 01.07.2010 року утворилась заборгованість в розмірі 18 394 грн. 66 коп.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється укласти договори про надання житлово-комунальних послуг, заборгованість, яка утворилась у період з вересня 2007 року по липень 2010 року, не сплатив, просило суд зобовязати відповідача укласти договір про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, зобовязати укласти договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, стягнути заборгованість в розмірі 18 394 грн. 66 коп. та судові витрати по справі.

Уточнивши у листопаді 2010 року позовні вимоги, ВАТ „ЗЗФ просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість, яка утворилась за період з вересня 2007 року по червень 2010 року у розмірі 17 827 грн. 49 коп., а саме: 1 261 грн. 49 коп. - борг по утриманню будинку, 13 489 грн. 64 коп. - борг по гарячій воді, 2 305 грн. 29 коп. - борг по опаленню, 771 грн. 07 коп. - борг по абонентській платі за опалення, та судові витрати по справі.

У травні 2011 року у звязку зі зміною організаційно-правової форми юридичної особи ВАТ „Запорізький завод феросплавів змінено на ПАТ „ЗЗФ.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ „Запорізький завод феросплавів заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 6 151 грн. 21 коп., а також понесені судові витрати на оплату судового збору - 61 грн. 51 коп. та інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ „Запорізький завод феросплавів в особі представника ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині стягнення боргу по гарячій воді та задовольнити позов в цій частині у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції а межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що з грудня 1992 року відповідач ОСОБА_3 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, яка входить до житлового фонду ПАТ „Запорізький завод феросплавів. Зазначена квартира є єдиною у будинку, яка не обладнана засобом обліку гарячої води.

За даними особистого рахунку № 150201484 на імя ОСОБА_3, його заборгованість по опталі комунальних послуг за період з вересня 2007 року по червень 2010 року становила 17 827 грн. 49 коп., з яких: 1 261 грн. 49 коп. - борг по утриманню будинку, 13 489 грн. 64 коп. - борг по гарячій воді, 2 305 грн. 29 коп. - борг по опаленню, 771 грн. 07 коп. - борг по абонентській платі за опалення(а.с.49-50).

У червні 2010 року квартира відповідача за його заявою від гарячого водопостачання була відключена.

Обгрунтовуючи розмір нарахованого ОСОБА_3 боргу за гаряче водопостачання у сумі13489гр.64 коп., позивач посилався на те, що витоки із загальнобудинкової мережі будинку № 11 відсутні, а оскільки квартира, у якій мешкає відповідач, єдина у будинку не обладнана квартирними засобами обліку води, то оплата нараховувалась за показниками будинкового засобу обліку за вирахуванням витрат води виконавця. юридичних осіб, які орендують приміщення у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ „ЗЗФ про стягнення з ОСОБА_3 нарахованої у вказаному порядку оплати за гаряче водопостачання у період з вересня 2007 року по червень 2010 року, суд виходив з недоведеності позивачем наявності умов для здійснення такого нарахування, а тому стягнув заборгованість у сумі 1813 гр. 36 коп., яка розрахована у відповідності до встановлених норм споживання за тарифами, що діяли у спірний період.

Висновок суду є обгрунтованим та таким, що відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно із ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

За вимогами ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як передбачено п.11 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних заходів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами(нормами) за місячь, в якому ці витоки виявлено.

Між тим, позивач не заперечував, що у спірний період передбачені зазначеними Правилами обстеження ним не проводилися і відповідні акти не скадалися , а тому на підтвердження відсутності витоків із загальнобудинкової мережі посилався лише на довідки юридичних осіб, що орендують приміщення у будинку №11 по вул. Рекордній(а.с.84-87), та на факт відсутності у цей період заявок та звернень від орендарів та мешканців будинку, у тому числі від відповідача, про усунення витоків.

Висновок суду, що твердження позивача про відсутність витоків із загальнобудинкової мережі у період з вересня 2007 року по червень 2010 року, як передбаченої Правилами необхідної умови для розрахунку оплати води за даними будинкового засобу обліку у багатоквартирному будинку, а не за нормативами за місяць, не грунтуються на належних доказах, є правомірним.

Оскільки складання передбачених п.11 Правил від 21.07.2005 року актів обстеження про відсутність витоків віднесено до компетенції позивача, доводи апеляційної скарги про недоведеність відповідачем наявності витоків суперечать змісту принципу змагальності, встановленому ст. 10 ЦПК України.

Наданим по справі доказам, у тому числі доводам ОСОБА_3 на підтвердження своїх заперечень, суд надав оцінку у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України.

Доводи ж апеляційної скарги щодо переоцінки наданим по справі доказам не можуть прийматися до уваги як такі, що суперечать вимогам ст. 303 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Запорізький завод феросплавів в особі представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2011 року по даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: