Справа № 2-1317-2011 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2011 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Токарєва А.Г.

при секретарі Ліпскіс О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ ШУ «Покровське», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України в м. Красноармійську про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебуває у трудових відносинах з 16.03.1998 року. Зараз працює машиністом бурових установок 5 розряду з повним робочім днем в шахті. 10 червня 2010 року з ним стався нещасний випадок на виробництві в звязку з чим він отримав ушкодження здоровя, а саме: 10 червня 2010 року о 02 годині 56 хвилин на ділянці № 3 стався вибух та спалах метано повітряної суміші, що призвело до групового нещасного випадку, у якому постраждало 3 людини, в тому числі і він.

З 10.06.2010 року по 02.07.2010 року він знаходився на лікуванні в інституті невідкладної та відновлюваної хірургії ім.. ОСОБА_6 м. Донецьк з діагнозом: Комбінована травма: Опік полумям 1-2-3 ступеню голови, шиї, тулубу, кінцівок S = 35 % поверхні тіла. Термоінгаляційне ураження середнього ступеню тяжкості. Опік шкіри повік і слизової оболонки очей 2 ступеню. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій тулуба. Перелом 5-7 ребер праворуч по паравертебральної лінії. Опікова хвороба середньої ступені тяжкості. З 25.08.2010 року по 10.09.2010 року знаходився на лікуванні у 1 неврологічному відділенні Донецької обласної клінічної лікарні м. Донецьк з аналогічним діагнозом.

В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 04.10.2010 р. було встановлено 60% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. Після проходження МСЕК продовжує лікування.

В результаті виробничої травми відбулося ушкодження його здоровя, у звязку з чим йому нанесений моральний збиток, який виражається в тому, що протягом тривалого періоду він постійно знаходиться у пригніченому стані у звязку з травмою.

Для нього все життя поділено на дві нерівнозначні частини. Перша частина де він здоровий молодий чоловік, який має гідну роботу, добрі заробітки, надію на майбутнє, яка будує плани на подальше життя, впевнено стоїть на своїх ногах, має родину, про яку може подбати, яка впевнена в своїх силах і має можливість всі свої мрії втілити в життя. І другу половину, в якій ця людина є зламаною, хворою, інвалідом, яка втратила сенс життя.

На теперішній час почуває себе втраченою для суспільства та родини людиною. Його фізичний та моральний стан не дозволяють йому почувати себе повноцінною людино. Періодичні дуже сильні напади головного болю та практична відсутність сну доводять його до різкого погіршення настрою та немотивованої агресії. Він постійно в своїх снах бачить всі обставини цього випадку і фактично заново переживає весь цей жах, який з ним трапився. Для того, щоб як-небудь заспокоїтися він повинен постійно вживати дуже сильні ліки. Постійні думки про те що сталося не дають йому спокою, який потрібний йому для одужання. Тривале лікування позначилося на його загальному стані, він знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості лікування і відновлення здоровя практично немає, відносини в родині погіршилися, він став інвалідом, позбавлений можливості повноцінно забезпечувати свою родину. Одна думка про те, що після того випадку його родина могла залишитися без годувальника доводить його до відчуття повної безнадійності, через те що на теперішній час, він як інвалід вже не зможе дати їм те, що міг би дати, якби продовжував працювати за фахом. Через довготривале лікування родина віддалилася від нього, іноді вони безпричинно сваряться між собою, що не додає їхнім відносинам впевненості і стабільності, але сама думка про те, що він може втратити контакт з ними, спричиняє йому сильні моральні страждання. Постійно звинувачує себе за цей нещасний випадок і за те, що він не зміг його відвернути чи попередити.

Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 50000 грн.

В судовому засіданні представника позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» позовні вимоги не визнав в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вирішення питання стосовно позовних вимог просить вирішити на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 з відповідачем по справі з 16.03.1998 року перебуває в трудових відносинах (а.с. 15-16).

Під час виконання трудових обов'язків, в результаті нещасного випадку на виробництві він отримав ушкодження здоровя - діагноз: комбінована травма: Опік полумям 1-2-3 ступеню голови, шиї, тулубу, кінцівок S = 35 % поверхні тіла. Термоінгаляційне ураження середнього ступеню тяжкості. Опік шкіри повік і слизової оболонки очей 2 ступеню. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій тулуба. Перелом 5-7 ребер праворуч по паравертебральної лінії. Опікова хвороба середньої ступені тяжкості. (а.с. 17-19).

В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 04.10.2010 р. було встановлено 60% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. (а.с. 20).

Згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого та епікризів, ОСОБА_3 в періоди з 10.06.2010 року по 02.07.2010 року та з 25.08.2010 року по 10.09.2010 року постійно проходив лікування загострення своєї хвороби отриманої у результаті нещасного випадку на виробництві (а.с. 17-19).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що в звязку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 60% працездатності, визнаний інвалідом 3 групи. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина.

Суд вважає, що саме діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, повязані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоровя їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо).

Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкодиповязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу ОСОБА_3 заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в звязку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 60%, позивач визнаний інвалідом 3 групи.

Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн.

Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 8,50 грн., по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 7, 14, 60, 88, 208-210, 215 294 ЦПК України,

ст. 232, 233, 237-1 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське»» на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію у розмірі 25 000 (двадцять пять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське»» на користь держави судовий збір в розмірі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Це рішення набирає законної сили, якщо його не буде оскаржено в строк, передбачений для оскарження останнього.

На рішення протягом десяти днів з його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд.

Суддя