АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц -2724 2011 рік
Категорія 57 Головуючий у 1 інстанції Котьо І.В.
Доповідач Базіль Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року червня місяця 29 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: Базіль Л.В.

суддів: Лісової Г.Є.

ОСОБА_1

при секретарі Прохоровій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 06 серпня 2008 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2008 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про встановлення факту проживання на території України, посилаючись на те, що з травня 1990 року він постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, а на даний момент у м. Херсоні по вул. Комкова,76-Б по теперішній час. Встановлення даного факту необхідно для отримання громадянства України та паспорту громадянина України.

Рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 06 серпня 2008 року заяву задоволено, встановлено факт постійного проживання громадянина ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року по час ухвалення рішення суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі УМВС), посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.ЗОЗ ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання ОСОБА_2 на території України за станом на 24 серпня 1991 року підтверджено письмовими доказами, показаннями свідків, а встановлення такого факту необхідно заявнику для отримання громадянства України.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення і ухвалення по справі нового рішення.

Відповідно до п.1 ст.З Закону України «Про громадянство України» усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, є громадянами України з 24 серпня 1991 року.

Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001, передбачає, що для встановлення належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає до відповідного органу також рішення суду, яке підтверджує факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 був громадянином колишнього СРСР, що підтверджується паспортом зразка 1974 року (а.с.5-13).

Згідно відомостей, зазначених у цьому паспорті, ОСОБА_2 з 1977 був прописаний в м. Єреван Республіки Вірменія, а з листопада 1993 року у місті Краснодар (а.с. 13). Інші дані щодо його прописки з 1993 року до теперішнього часу, у тому числі і на території України, в матеріалах справи відсутні. Наявні в матеріалах докази підтверджують, що заявник є громадянином ОСОБА_3 і з 2008 року здійснює реєстрацію свого національного паспорту на території України (а.с.25).

Відомості щодо постійного і безперервного проживання ОСОБА_2 на території України на законних підставах в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 06 серпня 2008 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Рішення набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцять днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді