Справа № 22-ц-5462/11 Головуючий у І інстанції Голуб А.В.
Категорія 19 16.12.0211
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Сержанюка А.С.,

суддів Верланова С.М., Білоконь О.В.,

при секретарі Хворостяній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2011 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу ОСОБА_4, Терезинська селищна рада Білоцерківського району Київської області про переведення прав і обов»язків покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2008 року ТОВ «Еліта» звернулось до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, посилаючись на те, що 6 вересня 2006 р. ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 за 14100 грн. земельну ділянку площею 1 га, яка знаходиться на території Терезинської селищної ради Білоцерківського району Київської області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Змінюючи та доповнюючи позовні вимоги, остаточно позивач просив перевести права та обов»язки покупця за цим договором купівлі-продажу земельної ділянки на позивача, з огляду на наступне.

5 січня 2004 р. ОСОБА_3 з ТОВ «Еліта» уклала договір оренди земельної ділянки строком на 5 років. Відповідно до Закону України «Про оренду землі» товариство має переважне право на придбання земельної ділянки у власність у разі її продажу, однак у порушення зазначених вимог закону 6 вересня 2006 р. ОСОБА_3 продала земельну ділянку ОСОБА_2 ТОВ «Еліта» належним чином виконувало вимоги договору оренди земельної ділянки, має переважне право на придбання цієї ділянки та готове передати ОСОБА_2 14000 грн., які він сплатив ОСОБА_3 при купівлі земельної ділянки, ця сума внесена на депозитний рахунок суду.

Позивач просив перевести на ТОВ «Еліта» права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки площею 1 га для ведення особистого селянського господарства на території Терезинської селищної ради Білоцерківського району Київської області, укладеним 6 вересня 2006 р. між ОСОБА_3 і ОСОБА_2; визнати за ТОВ «Еліта» право власності на зазначену земельну ділянку; припинити право власності ОСОБА_2 на цю земельну ділянку з визнанням недійсним державного акту про право власності на неї, виданий 18 грудня 2006 р. ОСОБА_2; присудити ОСОБА_2 кошти в сумі 14100 грн., що знаходяться на депозитному рахунку суду; зобовязати приватного нотаріуса Білоцерківськогорайонного нотаріального округу ОСОБА_4 внести зміни до державного реєстру правочинів щодо особи покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 06 вересня 2006 р.

Крім того, між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено, а приватним нотаріусом Білоцерківськогорайонного нотаріального округу ОСОБА_4 нотаріально посвідчено договір про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.02.2009 р., який зареєстровано у реєстрі під №197. Позивач просив також визнати недійсним цей договір на підставі ч.1 ст. 215 та ч.1 ст. 203 ЦК України, так як він суперечить вимогам ст.13, ст.559 ЦК України, ст.42 Закону України «Про нотаріат», п.п. 12,23,31,36 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та вчинений після фактичного виконання договору купівлі-продажу сторонами договору.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2011 року позов задоволено.

Переведено права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки площею 1 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Терезинської селищної ради Білоцерківського району Київської області, укладений 6 вересня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на ТОВ «Еліта». Визнано за ТОВ "Еліта" право власності на земельну ділянку площею 1 га кадастровий номер :06:006:0015, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Терезинської селищної ради Білоцерківського району Київської області, на яку припинено власності ОСОБА_2 Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 945971, що посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,0000 га кадастровий номер :06:006:0015, для ведення особистого селянського господарства, виданий 18 грудня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 6 вересня 2006 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 06. Присуджено ОСОБА_3 грошові кошти належні ТОВ «Еліта» в розмірі 14 100 грн., які знаходяться на депозитному рахунку Білоцерківського міськрайсуду Київської області. Зобовязано приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 внести зміни до Державного реєстру правочинів щодо особи покупця по договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.09.2006 року, зареєстрованого 06.09.2006 року в державному реєстрі правочинів за №1552068 та замість покупця ОСОБА_2 зареєструвати покупцем ТОВ «Еліта». Визнано недійсним договір про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки укладений 06.02.2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 в реєстрі № 197.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити ТОВ «Еліта» в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вказане рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, суперечить обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевірившизаконність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач ТОВ "Еліта", як орендар, на підставі ст. 777 ч.2 ЦК України та ст. 9 Закону України «Про оренду землі», має переважне право перед іншими особами на придбання орендованої земельної ділянки, яке порушила ОСОБА_3, продавши земельну ділянку іншій особі без повідомлення про це орендаря. За таких обставин порушене право орендаря на переважне право придбання земельної ділянки підлягає захисту шляхом переведення на нього прав та обов»язків покупця на підставі ч.4 ст. 362 ЦК України за аналогією закону.

Такі висновки суду є правильними.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 одержала у приватну власність земельну ділянку площею 1 га на території Терезинської селищної ради із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; 5 січня 2004 року вона уклала з ТОВ "Еліта" договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 5 років; 6 вересня 2006 р. ОСОБА_3 продала земельну ділянку ОСОБА_2 за 14100 грн., не повідомивши про це ТОВ «Еліт».

Судом першої інстанції було встановлено, що орендодавець спірної земельної ділянки ОСОБА_3, в порушення ч.2 ст.9 Закону України «Про оренду землі», не повідомляла орендаря ТОВ "Еліта" в письмовій формі про намір продати спірну земельну ділянку ОСОБА_2, що підтверджується поясненнями представника позивача та матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідно до вимог ч.2 ст. 777 ЦК України та ст. 9 Закону України "Про оренду землі" в редакції, що була чинною на час продажу спірної земельної ділянки ТОВ "Еліта" має переважне право перед іншими особами на придбання спірної земельної ділянки, а оскільки це право було порушене, то воно підлягає судовому захисту.

В п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 із змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року №15 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" вказано, що судовий захист права приватної власності здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами - про переведення прав і обов'язків покупця за договором купівлі-продажу.

Задовольняючи позов ТОВ «Еліт» суд дійшов вірного висновку, що укладенням ОСОБА_3 договору купівлі-продажу земельної ділянки з ОСОБА_2 порушене гарантоване законом переважне право ТОВ «Еліта» на придбання у власність цієї земельної ділянки й таке право товариства підлягає захисту шляхом переведення на позивача прав та обовязків покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеним 06 вересня 2006 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги відносно того, що ТОВ «Еліта» не має права мати у власності земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, не заслуговують на увагу, оскільки колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що в чинному законодавстві України не міститься загальної заборони на придбання юридичною особою земельної ділянки сільськогосподарського призначення, наданої громадянину для ведення особистого селянського господарства, а згідно ч.3 ст.22, ст.28, ч.1 ст.82 ЗК України передбачено право юридичних осіб (заснованих громадянами України або юридичними особами України) набувати у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення.

При цьому колегія суддів бере до уваги ту обставину, що на час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки 06.09.2006 року була відсутня заборона на відчуження земельних ділянок з цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, відповідно до п. 15 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції, яка діяла на час укладення спірного договору купівлі-продажу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що договір оренди земельної ділянки від 05.01.2004 року укладений між ОСОБА_3 та ТОВ "Еліта" містить передбачені законом істотні умови договору, умови договору не суперечать діючому земельному законодавству та при укладанні договору було дотримано порядку укладання договору.

При цьому суд враховує, що договір оренди земельної ділянки, укладений 5 січня 2004 р. між ОСОБА_3 та ТОВ «Еліта» , був зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток Терезинської селищної ради Білоцерківського району Київській області за № 609 (а.с.8). Матеріали справи не містять даних про реєстрацію цього договору в державному підприємстві "Центр державного земельного кадастру" при Державному комітеті України по земельних ресурсах, однак відповідно до довідки управління Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області від 08 листопада 2011 року № 06-7-757, реєстрацію договорів оренди Київський регіональний центр Державного земельного кадастру проводив на підставі наказу № 174 «Тимчасове положення про державну реєстрацію» і перший запис в книгу реєстрації договорів оренди землі здійснено 05.05.2004 року. До моменту діяльності ДЗК реєстрацію договорів оренди проводила Терезинська селищна рада.

Також Білоцерківським міськрайонним судом було встановлено, що 06.02.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки і відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвали договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06.09.2006 року, що підтверджується копією вказаного договору.

ОСОБА_3 повернула ОСОБА_2 кошти в сумі 14 100 грн., які вона отримала від ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 06.09.2006 року, а ОСОБА_2 повернув ОСОБА_3 спірну земельну ділянку.

В ч.3 ст. 215 ЦК України, вказано, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст. 653 ЦК України вказано, що у разі розірвання договору зобов"язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту розірвання договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06.09.2006 року був виконаний ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в повному обсязі і в силу ст. 599 ЦК України, оскільки зобов'язання сторін по вищевказаному договору припинились, то сторони не могли укладати договір про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки вже після його повного виконання, тобто після припинення зобовязань за договором.

Крім того, вищезазначений договір суперечить нормам ст.13, ЦК України, ст.42 Закону України "Про нотаріат", п.п. 12, 23, 31, 36 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року за №20/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 03.03. 2004 року за №283/8882 у редакції станом на 06.02.2009 року.

Відповідно до платіжного доручення №993 від 24.11.2008 року, яке знаходиться в матеріалах справи /а.с. 19/, ТОВ "Еліта" внесло на депозитний рахунок Білоцерківського міськрайонного суду кошти в сумі 14 100 гривню для підтвердження своїх намірів скористатися переважним правом придбання вищевказаної спірної земельної ділянки.

За таких обставин та з врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги ТОВ «Еліта» в повному обсязі.

Судова колегія, при розгляді даного спору, вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції ч.3 ст.22 та ст.33 ЗК України не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги оскільки вони є безпідставними та непідтверджені належними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, оскільки є безпідставними та не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: