Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-1653/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 жовтня 2011 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Шикері І.А.

при секретарі Дзяма В.А.

розглянув у відкритому судовому засідання в м. Первомайську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання провести обмін займаного житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до ОСОБА_2 про зобовязання провести обмін займаного нею приміщення в житловому будинку № 36 по вул. Кустарній в с. Лиса Гора Первомайського району на інше жиле приміщення, житлові будинки № 37 та № 43 по вул. Кустарній в с. Лиса Гора Первомайського району.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просить задовольнити.

При цьому в судовому засіданні пояснив, що йому на праві власності належать будинки №№ 36, 37 та 43 по вул. Кустарній в с. Лиса Гора Первомайського району. Шлюб з відповідачкою розірвано у 1997 році і останні два роки вони проживають окремо, але відповідачка проживає в належному йому будинку № 36 по вул. Кустарній в с. Лиса Гора Первомайського району. На даний час відповідачка перешкоджає йому проживати ІНФОРМАЦІЯ_1, робить неможливим для нього проживання з нею в одному будинку через постійні сварки, конфлікти, перешкоджання користуватися належним йому майном. Про неприпустимість антигромадської поведінки відповідачку попереджували й проводили з нею бесіди працівники Лисогірської сільської ради, виносились протоколи офіційного попередження працівниками міліції. До того ж, неможливість проживання в одному будинку, обумовлена неприязними стосунками та негативним ставленням відповідачки до нього, підтверджується чисельними матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи. Поскільки він є власником інших будинків, №№ 37 та 43 по вул. Кустарній в с. Лиса Гора Первомайського району, то рахує, що відповідачку слід зобовязати провести обмін займаного нею приміщення в житловому будинку № 36 по вул. Кустарній в с. Лиса Гора Первомайського району на жилі приміщення в даних будинках, внаслідок її неправомірної поведінки.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, просить відмовити в задоволенні позову.

При цьому в судовому засіданні пояснила, що спільно не проживає зі своїм колишнім чоловіком, відповідачем у справі, з 2009 року, а шлюб між ними розірвано в 1997 році. Вона ніяким чином не перешкоджає відповідачу проживати в спірному будинку, не є ініціатором сварок та скандалів між ними. Дійсно, між ними склалися довготривалі неприязні стосунки, але на ґрунті подружньої зради позивача. Вже тривалий час позивач проживає не з нею, а за іншою адресою, по вул. Велика, 97 в с. Лиса Гора Первомайського району, в будинку, що також належить позивачеві, з іншою жінкою. Численні постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, дійсно, виносились, але не тільки за заявами позивача, а й за її заявами. До того ж, будинки, на які позивач хоче зобовязати її провести обмін, знаходяться в непридатному для проживання стані, що значно погіршить її житлові умови. Тому рахує, що відсутні підстави для задоволення позову.

Представник відповідачки в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

При цьому в судовому засіданні пояснила, що позов є необґрунтованим через те, що норми ч. 2 ст. 116 ЖК України, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, в силу норм ст. 157 ЖК України, якими позивач також обґрунтовує свої вимоги, та у відповідності до ст. 80 ЖК України, не поширюються на обмін жилого приміщення, що належить громадянам на праві приватної власності. Вони регулюють тільки правовідносини між членами сімї наймача жилих приміщень у державному або громадському житловому фонді. До того ж, будинки, на які позивач хоче зобовязати відповідачку провести обмін, знаходяться в непридатному для проживання стані, що порушуватиме право відповідачки на належні житлові умови, а позивачем в судовому засіданні не доведено систематичного порушення правил співжиття з боку відповідачки. Посилаючись на викладене, просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 157 ЖК України, членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч. 1 ст.116 Житлового кодексу Української РСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч. 2 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР, осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобовязано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач є власником будинків №№ 36, 37 та 43 по вул. Кустарній в с. Лиса Гора Первомайського району, на підставі свідоцтва на право особистої власності від 7.05.1998 р., свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.12.1991 р. та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.12.1990 р., відповідно.

Відповідачка з 28.03.1996 р. зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, де і проживає на даний час.

Шлюб між сторонами розірвано 3.09.1997 р.

З пояснень сторін вбачається, що між сторонами існують довготривалі неприязні стосунки.

В матеріалах справи містяться чисельні копії постанов про відмову в порушенні кримінальної справи як щодо відповідачки за заявами позивача, так і навпаки, щодо позивача за заявами відповідачки.

Проте, з усіх цих постанов вбачається лише те, що між сторонами існують довготривалі неприязні стосунки щодо розподілу та користування спільним майном, а щодо неправомірних дій сторін в порушенні кримінальної справи щоразу відмовлено. Дані постанови не оскаржувались і не скасовувались, що підтверджується поясненнями сторін.

В матеріалах справи містяться копії протоколів офіційного попередження від 28.03.2010 р. як позивача, так і відповідачку про неприпустимість антигромадської поведінки, складених дільничним інспектором Первомайського МВ УМВС.

З копій листів Лисогірської сільської ради Первомайського району № 2/19-145 від 08.04.2010 р. та № 620-2/19-вих11 від 19.09.2011 р. вбачається, що внаслідок звернень сторін щодо неправомірних дій один до одного, профілактичні бесіди проводились як з відповідачкою, так і з позивачем.

Таким чином, з наданих пояснень сторін у справі, вказаних документів вбачається, що між сторонами дійсно виникають конфліктні ситуації, в тому числі з приводу нерухомого майна, проте з аналізу чинного законодавства вбачається, що виселення згідно ст.116 Житлового кодексу Української РСР, є санкцією за скоєння особами, зазначеними в даній статті, правопорушень.

Позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематично порушує правила співжиття роблячи неможливим для інших проживання з нею в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили лише існування конфліктних ситуацій між сторонами у справі, дали в судовому засіданні суперечливі покази, в залежності від того, за чиїм клопотанням були викликані до суду, а тому суд рахує, що вони при дачі показань не були обєктивними і не бере їх до уваги в частині дотримання чи недотримання відповідачкою правил співжиття. На думку суду, показання даних свідків не підтверджують факт систематичного порушення правил співжиття відповідачкою по справі, а лише підтверджують наявність конфліктних стосунків між сторонами по справі.

З огляду на викладене суд не знаходить підстав для виселення відповідачки з підстав передбачених ст.116 ЖК України.

До того ж, поскільки спірні правовідносини стосуються жилого приміщення, що належить громадянину на праві приватної власності, а таке, в силу ст. 157 ЖК України, виключає застосування положень ч. 2 ст. 116 ЖК України, на яку позивач посилається в обнрунтування своїх вимог, тому відсутні підстави для зобовязання відповідачку провести обмін займаного нею приміщення в житловому будинку № 36 по вул. Кустарній в с. Лиса Гора Первомайського району, на інше жиле приміщення, житлові будинки № 37 та № 43 по вул. Кустарній в с. Лиса Гора Первомайського району.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні предявленого позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову.

Відмовити ОСОБА_1 в зобовязанні ОСОБА_2 провести обмін займаного нею приміщення в житловому будинку № 36 по вул. Кустарній в с. Лиса Гора Первомайського району на інше жиле приміщення, житлові будинки № 37 та № 43 по вул. Кустарній в с. Лиса Гора Первомайського району.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

С У Д Д Я :