Апеляційний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2011р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Пугачової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Південної регіональної митниці на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2011року і на додаткове рішення суду від 04 квітня 2011р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Південної регіональної митниці про відшкодування майнової та моральної шкоди та зустрічним позовом Південної регіональної митниці до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, -

встановила:

16 березня 2006р. ОСОБА_2 і ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Одеської митниці, третя особа ОСОБА_3 про стягнення з Одеської митниці на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди заподіяної у наслідок ДТП в сумі 46935грн. та моральної шкоди в сумі 5000грн, і стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 20000грн.

В обґрунтування позову позивачі вказали, що 16 січня 2005р. приблизно о 20:00 годині на автошляху Одеса-Іллічівськ, біля залізничного переїзду сіла ОСОБА_4, сталась ДТП за участю автомобілів марки «BMW- 520» державний номер II 05-06 II, що належить на праві власності ОСОБА_2, за кермом якого на підставі доручення був ОСОБА_1 та автомобіля марки «HYUNDAI SONATA», державний номер 299-63 OK, власником якого є Одеська митниця, за кермом якого знаходився співробітник митниці ОСОБА_3

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 січня 2005року водій ОСОБА_3, який керував автомобілем марки «HYUNDAI SONATA», державний номер 299-63 OK, порушив п.п.2.3.(б), 11.3 Правил дорожнього руху, в наслідок чого виїхав на зустрічну смугу та допустив ДТП.

В результаті вказаного зіткнення автомобілю марки «BMW 520», державний номер II 05-06 II були завдані механічні ушкодження, зафіксовані у довідці від 17 січня 2005р., а саме: деформовано два крила, передній бампер, капот, розбито дві протитуманні фари, тріснуте лобове скло. За висновком експерта матеріальна шкода у результаті вказаного ДТП складає 46718грн., витрати на проведення експертизи 217грн., а всього 46935грн., які ОСОБА_2 просила стягнути на її користь.

В обґрунтування моральної шкоди позивач ОСОБА_2 вказала, що у зв'язку з ДТП вона зазнала моральних страждань та переживань з приводу пошкодження свого майна та незручностями у зв'язку з неможливістю користування автомобілем для власних потреб та потреб своєї родини, що призвело до істотного порушення життєвого укладу.

Позивач ОСОБА_1 послався на те, що під час ДТП він переніс сильний шок, після якого його фізичний стан значно погіршився, підвищився артеріальний тиск, часто болить голова, спина, він став погано спати, це істотно вплинуло на його працездатність.

14 квітня 2006р. Одеська митниця звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 37813грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що дійсно 16 січня 2005р. сталося ДТП за участю автомобіля марки «BMW- 520» державний номер II 05-06 II і автомобіля марки «HYUNDAI SONATA», державний номер 299-63 OK, власником якого є Одеська митниця. За кермом автомобіля належного митниці знаходився співробітник митниці ОСОБА_3 Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.05р. адміністративна справа відносно ОСОБА_3 була припинена, у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. В результаті ДТП автомобіль належний митниці отримав ушкодження та відповідно до висновку експерту ремонт автомобіля складає 37813грн, які позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь митниці.

Ухвалою Малиновського райсуду від 18 липня 2007р. було постановлено витребувати з Київського районного суду м. Одеси справу за позовом Одеської митниці до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 37813грн. для ознайомлення і вирішення питання про обєднання цивільних справ (а.с.51).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2008р. цивільна справа за позовом Одеської митниці до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 37813грн. була направлена до Малиновського районного суду м. Одеси для вирішення питання про обєднання зі справою за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_1 до Одеської митниці про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (справа №2-179/08 - а.с.69).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2008р. позовні вимоги Одеської митниці до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 37813грн. і позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_1 до Одеської митниці про відшкодування матеріальної та моральної шкоди були обєднанні в одне провадження (а.с.68).

Згідно наказу державної митної служби України за №838 від 03 жовтня 2006р. припинено Одеську митницю шляхом приєднання її до Південної регіональної митниці, визначено Південну регіональну митницю правонаступником Одеської митниці (а.с.62-63).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 25 лютого 2011р. позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задоволені частково. У задоволені позову Південної регіональної митниці до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП відмовлено (а.с.127, 128-129).

Суд стягнув з Південної регіональної митниці на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди 46935грн., у відшкодування моральної шкоди 20000грн.

Суд стягнув з Південної регіональної митниці на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5000грн.

Додатковим рішення суду від 04 квітня 2011р. задоволено заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та доповнено рішення суду від 25.02.2001р. (а.с.135).

Суд стягнув з Південної регіональної митниці на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_1 витрати, повязані з оплатою судового збору в сумі 470грн. і витрати на правову допомогу в сумі 12000грн.

В апеляційних скаргах апелянт просить рішення суду від 25.02.2011р. і додаткове рішення суду від 04.04.2001р. скасувати, ухвалити нове рішення суду про задоволення позову Південної регіональної митниці та про відмову у задоволені позову ОСОБА_2 і ОСОБА_1, посилаючись на те, що суд безпідставно задовольнив їх позов та відмовив у задоволені позову митниці, не прийняв до уваги всі відповідні обставини по справі (а.с.136, 145-147, 148-152).

Колегія суддів, заслухав суддю доповідача, представників апелянта, 3-ю особу ОСОБА_3, представника позивачів, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні в частині стягнення моральної шкоди та додаткове рішення зміні в частині стягнення витрат на правову допомогу з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 січня 2005року приблизно о 20:00 годині вечора на автодорозі Одеса-Іллічівськ біля залізничного переїзду сіла ОСОБА_4, сталась ДТП за участю автомобіля марки «BMW 520» державний номер II 05-06 II, що належить на праві власності ОСОБА_2, за кермом якого був ОСОБА_1 на підставі доручення та автомобіля марки «HYUNDAI SONATA», державний номер 299-63 OK, власником якого є Одеська митниця, за кермом якого був робітник митниці ОСОБА_3

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення винним в скоєні ДТП визнаний водій ОСОБА_3, який керував автомобілем марки «HYUNDAI SONATA», державний номер та порушив п.п.2.3. (б), 11.3 Правил дорожнього руху, в наслідок чого виїхав на зустрічну смугу та допустив ДТП.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 визнаний невинним у скоєнні даного ДТП, оскільки стосовно ОСОБА_3 в порядку адміністративного судочинства, було прийнято постанову Приморським районним судом м. Одеси від 18 березня 2005року, якою адміністративна справа відносно нього була припинена, у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Так, постановою апеляційного суду Одеської області був задоволений протест прокурора Приморського району та скасовано постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2005р. з направленням справи на новий розгляд.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2007р. провадження по справі відносно ОСОБА_3 було припинено, у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Тобто ніяких даних відносно того, що ОСОБА_3 був визнаний не винним в скоєні ДТП в матеріалах справи не має.

В судовому засіданні апеляційної інстанції було встановлено, що постановою від 18 січня 2005року державтоінспектора ОДАІ Овідіопольського РО УМВС України в Одеської області ОСОБА_3 визнаний винним в скоєні ДТП, у порушені кримінальної справи відносно нього відмовлено з притягненням його до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України. Вказана постанова не оскаржена і не скасована, що підтвердив представник митниці.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги надану представником митниці схему ДТП, яка була складена саме працівником митниці, який не був присутнім на місці пригоди у вечір події, а зробив схему вже наступного дня, місце ДТП не було загороджене, вже не було працівників ДАІ та автомобіля марки «BMW 520», державний номер II 05-06 II.

Судова колегія дійшла до висновку, що ОСОБА_3 безпідставно покинув місто ДТП та не надав відповіді про причини, з яких він покинув місто ДТП, що на думку колегії, також свідчить про його вину в скоєні ДТП.

В результаті вищевказаного ДТП, автомобіль марки «BMW 520», державний номер II 05-06 II, належний позивачу ОСОБА_2, одержав механічні ушкодження, які перелічені у довідці від 17 січня 2005р. Відповідно до експертного висновку №510 від 16лютого 2005р. майнова шкода завдана ОСОБА_2 складає 46935грн. (а.с.110-118). Представник відповідача фактично не оспорював суму майнової шкоди.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст.1166, ч.2 ст.1187, ч.1 ст.1188 ЦК України правомірно стягнув з Південної регіональної митниці, як власника джерела підвищеної небезпеки, на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 46935грн.

Пославшись в апеляційній скарзі на те, що саме водій ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, апелянт не надав жодного доказу суду першої та апеляційної інстанції у підтвердження вказаного доводу.

Не відповідають вимогам закону доводи апелянта відносно того, що по справі необхідно було залучити орган Державного казначейства України, оскільки Південна регіональна митниця є власником джерела підвищеної небезпеки, є юридичною особою, яка має свій рахунок, і повинна відповідати за шкоду завдану в наслідок ДТП.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку відносно стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_1 Але з урахуванням всіх обставин по справі, характеру та обсягу страждань(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат, судова колегія вважає за необхідне, стягнути з Південної регіональної митниці на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 3000грн., на користь ОСОБА_1 2000грн.

Додатковим рішенням від 04 квітня 2011р. суд першої інстанції задовольнив заяву ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про стягнення з відповідача судового збору в сумі 470грн., і витрат на правову допомогу в сумі 12000грн. При цьому суд послався на квитанцію про сплату судового збору в сумі 470грн., на копію договору про надання послуг адвоката, на відповідні квитанції до прибуткових касових ордерів про сплату за правову допомогу. Судова колегія погоджується з тим, що суд стягнув судовий збір в сумі 470грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на правову допомогу судова колегія вважає, що вказана сума повинна складати 8766грн.40коп., а ні 12000грн., з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до судових витрат. Частиною 1 ст. 56 ЦПК України передбачено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006р. № 590 «Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» установлено, що граничний розмір витрат, пов`язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Вирішуючи спір у частині стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, та не витребував відповідні дані про виконання робіт, повязаних з наданням правої допомоги.

Судом апеляційної інстанції від представника позивачів були витребувані відповідні докази на виконання робіт, повязаних з наданням правової допомоги. Представник позивачів надав суду апеляційної інстанції розрахунок вартості витрат на правову допомогу, який склав суму 14592грн. Але судова колегія не може погодитися з вказаним розрахунком, так як адвокат робив розрахунок за період з 2006року по 25.02.2011р. та виходив з розміру мінімальної заробітної плати 960грн., що не відповідає закону, оскільки мінімальна заробітна плата у розмірі 960грн. була встановлені законом лише з 01.04.2011року.

За період надання правової допомоги, а саме з 2005р. по день ухвалення рішення суду місячна мінімальна заробітна плата в Україні змінювалась неодноразово, а саме: 290грн., 310грн., 332грн., 350грн., 375грн., 400грн., 420грн., 440грн., 460грн., 515грн., 525грн., 545грн., 605грн., 625грн., 630грн., 650грн., 744грн., 869грн. А відповідно до Закону України від 20.10.2009р. за №1646-VI, з 01.04.2010р. розмір мінімальної заробітної плати складав 884грн. Тому з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати за відповідний період, вимог закону про виплату 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи, часу витраченого адвокатом на правову допомогу по вивченню матеріалів справи, підготовки позовної заяви, консультації, участі у судових засіданнях та інше, витрати на правову допомогу, що підлягають стягненню складають 8766грн.40коп.

Судова колегія вважає за необхідне стягнути витрати на правову допомогу в сумі 8766грн.40коп. на користь позивачів без розподілу вказаної суми кожному з них, у звязку з тим, що адвокат не надав суду першої та апеляційної інстанції конкретні окремі розрахунки вартості витрат на правову допомогу окремо позивачці ОСОБА_2 та позивачу ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційні скарги Південної регіональної митниці задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2011року в частині задоволення позову про стягнення моральної шкоди змінити.

Позов ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Південної регіональної митниці моральну шкоду на користь ОСОБА_2 в сумі 3000грн., на користь ОСОБА_1 в сумі 2000грн.

В іншій частині рішення суду від 25 лютого 2011року залишити без змін.

Додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2011року змінити.

Стягнути з Південної регіональної митниці на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 8766грн.40коп.

В іншій частині додаткове рішення суду від 04 квітня 2011року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

ОСОБА_5