Справа № 2-3506/11
14 грудня 2011 року Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:
головуючого-судді: Дзиговського Ю.В.
при секретарі: Сікора О.В.
за участю адвоката: ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності, суд

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно свідоцтва про право власності на житло від 04.12.2008 року вони були власниками квартири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі, крім них проживає також ОСОБА_6 та неповнолітні ОСОБА_7, ОСОБА_8 В 2008 року ОСОБА_3 було запропоновано взяти у ОСОБА_4 позику в сумі 20 000 доларів США для розвитку підприємницької діяльності ОСОБА_2 під заставу їх квартири, на невизначений строк із сплатою 5 % на місяць, із обовязковим нотаріальним посвідченням договору. 10.12.2008 року позивачі зустрілися із відповідачем та її чоловіком в нотаріальній конторі, де між ними було укладено договір, за умовами якого позивачі зобовязалися повернути ОСОБА_4 вищезазначені кошти із відсотками, після чого остання зобовязалася зняти заставу з квартири. Після підписання договору ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 20 000 доларів США. В період з 01.12.2009 року по 10.12.2009 року позивачами було виплачено відповідачу 10 000 доларів США. Через деякий час позивачі дізналися про існування кримінальної справи порушеної відносно ОСОБА_4 за фактами шахрайства в сфері нерухомості. Із відповіді БТІ вони дізналися, що квартира АДРЕСА_1 належить відповідачу. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ніколи не збиралися продавати свою квартиру, яка є єдиним їхнім житлом. До теперішнього часу вони проживають у зазначеній квартирі разом із членами своєї родини. В звязку з чим, позивачі просили суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 10.12.2008 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 4381, недійсним; визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1; стягнути із ОСОБА_4 судові витрати
В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_1 підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд їх задовольнити по вищезазначеним обставинам.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштове повідомлення та телеграма, причину своєї неявки не повідомила. Зі згоди позивача ОСОБА_3 та адвоката суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Третя особа в судове засідання не зявилася, заявою від 12.12.2011 року просила слухати справу за його відсутності.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.
У відповідності до ордеру № 1729 від 11.01.1982 року, ОСОБА_2 було надано у користування квартиру АДРЕСА_1.
Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна м.Херсона від 04.12.2008 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1.
З розписки, написаної власноруч ОСОБА_4 10.12.2008 року вбачається, що вона зобовязується не продавати квартиру АДРЕСА_1 до повного розрахунку, при неповерненні 20 000 доларів США, квартира залишиться за нею.
У відповідності до постанови попереднього розгляду справи від 28.10.2010 року, в провадженні Суворовського районного суду м.Херсона знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 та інших осіб у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.2 ст.209 КК України, дану справу було призначено до розгляду на 04.11.2010 року.
Згідно довідки ЧП Брокерського агентства «Смарагд»№ 01 від 27.01.2011 року, квартира АДРЕСА_1 на грудень 2008 року орієнтовно коштувала від 290 000 грн. до 310 000 грн.
Відповідно акту від 27.01.2011 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які не виявляли намірів на продаж вказаної квартири. Що також підтверджується паспортами громадян України.
З квитанцій про оплату комунальних послуг вбачається, що в 2009-2011 роках оплату за комунальні послуги здійснював ОСОБА_2
У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. В ч.5 цієї статті зазначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Зі статті 655 ЦК України вбачається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. При цьому істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін.
Судом встановлено, що у позивачів по справі не було наміру на укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яка є єдиним їх житлом. Вони укладали договір позики під заставу даної квартири, за умовами якого отримали від ОСОБА_4 позику в сумі 20 000 доларів США із сплатою 5 % на місяць, під заставу належної їм квартири. Про зазначене свідчить розписка, написана власноруч відповідачем по справі від 10.12.2008 року, довідка ЧП Брокерського агентства «Смарагд»№ 01 від 27.01.2011 року про дійсну вартість квартири на грудень 2008 року, а також той факт, що до теперішнього часу позивачі разом із членами своєї родини досі проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, сплачують усі комунальні платежі та утримують дану квартиру в належному стані. Таким чином, позивачі помилялися щодо природи правочину.
При зазначених вище обставинах, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, на підставі ст.ст.655, 229 ЦК України суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Суд вважає за необхідне визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 10.12.2008 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнати за позивачами право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь позивачів підлягають стягненню понесені та документально підтвердженні судові витрати в розмірі 271 грн., які складаються з судового збору в розмірі 151 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 203, 229, 655 ЦК України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності задовольнити.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 10.12.2008 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 4381.
Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 271 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
СуддяОСОБА_9