Справа № 22-ц-2646/11 01.11.2011 01.11.2000 27.12.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2646/11 Головуючий у 1-ї інстанції Лузан Л.В.
Категорія 5 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

1 листопада 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

при секретарі Недо К.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третій особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Вознесенького міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2011 року

за його позовом

до ОСОБА_6, ОСОБА_7

про визнання права власності та звільнення майна із-під арешту,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом та його уточненням до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи відділ державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції (ВДВС Вознесенського МРУЮ), ОСОБА_8П, - про визнання права власності на автомобіль та виключення його з-під арешту.

Позивач зазначав, що 2 квітня 2010 року він придбав у ОСОБА_6 автомобіль НОМЕР_1, за 70 000 грн. 00 коп..

Укладений договір купівлі-продажу був оформлений шляхом видачі довіреності на керування та розпорядження автомобілем, письмової розписки щодо отримання власником 70 000 грн. 00 коп. в рахунок продажу автомобіля та перерахуванням 21 800 грн. 00 коп. кредитору і заставодавцю в рахунок погашення кредитних зобовязань.

Одночасно, на спірний автомобіль був накладений арешт ВДВС Вознесенського МРУЮ за виконавчим провадженням щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 51 285 грн. 00 коп. боргу.

Посилаючись на те, що позивач з відповідачем ОСОБА_6 досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, просив визнати за ним право власності на автомобіль та виключити його з-під арешту.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду і ухвалите нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першій інстанції керувався тим, що розписка та довіреність на право розпорядження автомобілем, що є в матеріалах справи, не можуть вважатися договором купівлі-продажу, так як не містять домовленості сторін щодо усіх істотних умов договору, даних про перехід права власності щодо предмета спору з вчиненням обовязкових дій стосовно зняття та реєстрації автомобіля в компетентних органах ДАІ, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки вони відповідають нормам процесуального та матеріального права.

При вирішенні справи судом установлено, що відповідач ОСОБА_6 є власником автомобіля НОМЕР_1, який ним був переданий в заставу АТ «УкрСиббанк» на забезпечення виконання зобовязань за укладеним 14 грудня 2005 року між ними кредитним договором № 0.

2 квітня 2010 року ОСОБА_6 отримав від позивача ОСОБА_5 70 000 грн. 00 коп. в рахунок продажу належного йому автомобіля, про що видав письмову розписку та надав нотаріально посвідчену довіреність на право керування та розпорядження його майном. В той же час, відповідач ОСОБА_6 автомобіль з реєстрації в органах ДАІ не зняв, оскільки договір купівлі-продажу спірного автомобіля між сторонами не укладався та не міг був укладений з підстав, передбачених ч. 2 ст. 586 ЦК України, так як автомобіль як предмет договору знаходився у заставі АТ «УкрСиббанк».

Отже, необхідною умовою для укладання між сторонами договору купівлі-продажу майна, що знаходиться у заставі банка, є письмова згода заставодержателя на його відчуження або передачу в користування іншій особи. Такої письмової згоди АТ «УкрСиббанка» на 2 квітня 2010 року сторонами отримано не було.

Після погашення кредитних зобовязань та усунення перешкод для укладання договору купівлі-продажу, останній між позивачем та ОСОБА_6 укладений не був. Навпаки, 1 лютого 2011 року на спірний автомобіль, який є власністю відповідача ОСОБА_6, ВДВС Вознесенського МРУЮ накладений арешт на підставі виконавчого провадження за зобовязаннями ОСОБА_6 перед іншим відповідачем ОСОБА_7.

За такого, суд дав належну правову оцінку доказам і дійшов правильного висновку про те, що між позивачем і відповідачем ОСОБА_6 не був укладений договір купівлі-продажу автомобіля у відповідності до вимог закону, а тому немає підстав для визнання за ОСОБА_5 права власності на нього та виключення його третьою особою з-під арешту, до якої позовні вимоги за цим позовом не предявлені.

При зясуванні та встановлені зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального закону та правильно застосовано норми матеріального права.

Що стосується посилання ОСОБА_5 в апеляційної скарги на те, що порушення правил реєстрації ні є визначальною обставиною для визнання за ним права власності, то воно не може бути прийнято судом до уваги, так як законом не передбачена правомірність набуття права власності на заставлене майно, яке може бути відчужено тільки на підставі виконання сторонами за цим договором застережень, які в ньому викладені.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення, ухваленого з додержанням вимог матеріального і процесуального права. В звязку з чим, апеляційна скарга в силу ч. 1 ст. 308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді