РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

30 червня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Войнаренко Л.Ф.

при секретарі Терновій Г.В.

розглянувши в судовому засіданні в м.Вишгороді справу за позовом ОСОБА_1 до Вишгородського районного споживчого товариства, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2009 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до Вишгородського районного споживчого товариства, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що 30 липня 2007 року збори уповноважених пайовиків Вишгородського районного споживчого товариства прийняли рішення про продаж ОСОБА_2 об»єктів нерухомого майна, а саме магазину «Госптовари» / с.Демидів, Вишгородського району, вул.. Поштова, 1/, адмінприміщення контори /с.Демидів, Вишгородського району, вул..Поштова,3/, приміщення швейного цеху /с.Демидів, Вишгородського району, вул..Поштова,3/. У подальшому дані об»єкти нерухомого майна на підставі договорів купівлі- продажу від 14 серпня 2007 року, засвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3, були відчуджені на користь ОСОБА_2 Вважає, що договір купівлі- продажу підлягає визнанню недійсним, оскільки рішення зборів уповноважених РСТ від ЗО липня 2007 року Апеляційним судом Київської області 3 грудня 2008 року скасовано. Вважає, що в момент здійснення договору купівлі-продажу від 14 серпня 2007 року були порушені вимоги ст.203 ЦК України.

Просить визнати недійсним укладений між Вишгородським районним споживчим товариством та ОСОБА_2 від 14 серпня 2007 року договір купівлі-продажу магазину «Гоптовари», адмінприміщення контори, приміщення швейного цеху.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1- Мальчик ТЛО. позовні вимоги підтримав і просить задовільнити.

Відповідачі - представник Вишгородського районного споживчого товариства ОСОБА_4 та ОСОБА_2 позов ке визнали, суду пояснили, що вони діяли в відповідності до вимог Статуту споживчого товариства, договіра купівлі-продажу відповідають вимогам діючого законодавства, підстав для його визнання їх недійсними немає, просять в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 3О липня 2007 року збори уповноважених пайовиків Вишгородського районного споживчого товариства прийняли рішення про продаж ОСОБА_2 об»єктів нерухомого майна, а саме магазину «Госптовари» /с.Демидів, Вишгородського району, вул.. Поштова, 1/, адмінприміщення контори /с.Демидів, Вишгородського району, вул..Поштова,3/, приміщення швейного цеху /с.Демидів, Вишгородського району, вул..Поштова,3/.

Відповідно до договорів купівлі-продажу від 14 серпня 2007 року швейний цех в с.Демидів по вул..Поштова , 3-Б та контору КТП «Промторг» в с.Демидів, вул..Поштова,3-а продано ОСОБА_2 Договора купівлі- продажу посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_3 Умови договорів купівлі-продажу між сторонами виконано.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про споживчу кооперацію» власність споживчої кооперації є однією з форм колективної власності. Володіння, користування та розпорядження власністю споживчої кооперації здійснюють її органи відповідно до їх компетенції, визначеної статутами споживчих товариств та їх спілок.

Згідно ст. 10 Закону України «Про споживчу кооперацію» майно споживчих товариств та їх спілок може бути продано, передано, здано в оренду, надано в позичку і безоплатне тимчасове користування членам споживчих товариств, державним, кооперативним та іншим організаціям, трудовим колективам, окремим громадянам тільки за рішенням загальних зборів, конференцій та з»їздів відповідних спілок або уповноважених ним органів.

Ст.23 п.і Статуту передбачає, що загальні збори делегують зборам уповноважених споживчого товариства право приймати рішення щодо продажу майна споживчого товариства.

Статут товариства був прийнятий загальними зборами пайовиків 7 листопада 2003 року та зареєстрований Вишгородською районною державною адміністрацією 17 березня 2004 року та діє на даний час.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд враховує, що позивачка ОСОБА_1 доказів про те, що вона є членом Вишгородського районного споживчого товариства суду не надала. В запереченнях відповідача вказано, що ОСОБА_1 не виконала вимоги п.11 Статуту Вишгородського районного споживчого товариства і є неналежним позивачем.

Суд також враховує, що ухвала судової колегії Апеляційного суду Київської області від 3 грудня 2008 року, на яке посилається позивачка ОСОБА_1, ухвалою Верховного Суду України від 27 січня 2010 року /а.с.53-55/скасована.

При постановленні рішення суду також враховується те, що стороною під час укладення договорів купівлі-продажу ОСОБА_1 не була.

Більш того, магазин «Госптовари» в с.Демидів по вул..Поштова, 1 в даний час є власністю Вишгородського РСТ та знаходиться на його балансі. Договора купівлі-продажу даного магазину немає.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є необгрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.11,208,209,213 ЦГЖ України, ст. 10 Закону України «Про споживчу кооперацію», ст.15 Закону України «Про кооперацію», ст.203 ЦК України, Статутом Вишгородського районного споживчого товариства, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

На рішення суду може бути протягом десяти днів подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя Л.Ф.Войнаренко