Справа № 2-252/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2011 року місцевий суд Нижньосірогозького району Херсонської області у складі головуючого судді Цесельської О.С., при секретарі Голтаєву І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Нижні Сірогози Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення 43082 гривень заборгованості за договором позики, мотивуючи такі вимоги тим що надала відповідачу у 2008 році 45000 гривень в позику строком до 06.12.2008 року, які відповідач вчасно не повернув, сума основного боргу складає 39360 гривень, крім цього відповідно до проведеного розрахунку 3% річних з простроченої суми боргу (пеня) складає 3722 гривні. Також прохала стягнути на її користь витрати, пов"язані з отриманням правової допомоги, сума якої склала 500 гривень, прохала позов задовольнити, стягнувши з відповідача 39360 гривень боргу за договором позики, 3% з простроченої суми боргу 3722 гривні, 500 гривень витрат на правову допомогу, та 555 гривень 82 копійки судових витрат, пов"язаних зі сплатою судового збору та витрат ІТЗ розгляду цивільних справ.

Під час судового розгляду в якості співвідповідача по справі ухвалою суду було залучено ОСОБА_3.

Під час судового розгляду позивач позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримала, прохаючи стягнути на її користь 39360 гривень боргу за договором позики, 3% з простроченої суми боргу 3722 гривні, 500 гривень витрат на правову допомогу, та 555 гривень 82 копійки судових витрат, пов"язаних зі сплатою судового збору та витрат ІТЗ розгляду цивільних справ, підставою позовних вимог зазначила надання співвідповідачу ОСОБА_3 45000 гривень в позику, разом з тим зазначила що розписку про отримання таких коштів в борг ОСОБА_3 писав від свого імені батько ОСОБА_3 - співвідповідач ОСОБА_2, оскільки вона рахувала що відповідачі мешкають в одній родині, тому складення саме такої розписки було правомірним. Також доповнила свої позовні вимоги, прохаючи стягнути на її користь 12566 гривень витрат з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов"язання.

Представник відповідача ОСОБА_2 за дорученням - ОСОБА_3 проти позову заперечив, пояснивши що ОСОБА_2 кошти у позивачки не позичав.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю, підтвердивши отримання від ОСОБА_1 у 2008 році у кілька прийомів позики на загальну суму в 45000 гривень, у судовому засіданні підтвердив обставини написання боргової розписки від імені свого батька, оскільки батько мав можливість забезпечити боргові зобовязання власною земельною ділянкою, та отримуваною щорічно орендною платою за оренду земельної ділянки, яка перебуває в оренді. ОСОБА_3 пояснив також, що батько дозволив ОСОБА_1 отримувати орендну плату за земельну ділянку за 2009, 2010 та 2011 роки, за рахунок орендної плати батьку погашено 5640 гривень боргу а договором позики, тому борг складає 39360 гривень, 12566 гривень втрат через інфляцію, 3722 гривні - 3% від суми боргу за час затримки розрахунку.

Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі та оцінивши їх в сукупності вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За розпискою від 01 вересня 2008 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 45000 гривень позики з терміном повернення до 06 грудня 2008 року, з обіцянкою в разі недотримання терміну повернення боргу передати позикодавцю власну земельну ділянку площею в 6.12 гектари (а.с. 10).

Відповідно до ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона повинна та зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню не підлягають обставини, визнані сторонами, загальновідомі або встановленні іншим судовим рішенням. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд прийшов до висновку, що незважаючи на те, що у борговій розписці зазначено, що позику отримав ОСОБА_2, враховуючи що сторонами по справі не оспорювався факт отримання позики співвідповідачем ОСОБА_3, тому саме він повинен нести відповідальність за виконання боргових зобовязань. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки між сторонами був укладений договір позики, зобовязання за яким відповідач не виконав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають також стягненню з відповідача судові витрати, сплачені при подачі позовної заяви.

Разом з тим, відсутні підстави для стягнення на користь позивачки 500 гривень, витрат, пов"язаних з отриманням нею правової допомоги, оскільки надана позивачкою в підтвердження таких витрат розписка про сплату нею 500 гривень адвокату ОСОБА_5 датована 14.09.2009 року, тому суд рахує її як таку що не є належним доказом понесених витрат на правову допомогу по справі.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 530, 625 ч. 2, 1046, 1047 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 4, 59, 60, 88, 208, 212-215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 а ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення 39360 гривень боргу за договором позики від 01 вересня 2008 року, відсотків та втрат з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов"язання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, борг за договором позики у розмірі 39360 (тридцять девять тисяч триста шістдесят) гривень боргу за договором позики від 01 вересня 2008 року, 3 відсотки з простроченої суми боргу у розмірі 3722 гривень, 12566 гривень понесених втрат з врахуванням індексу інфляції, 555 гривень 82 копійки витрат, пов"язаних зі сплатою судового збору та ІТЗ розляду цивільних справ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днв з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_7