АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 26 (ІV) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Турік В.П.

суддів - Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.

при секретарі - Євтодій К.С.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», третя особа Відкрите акціонерне товариство «Суха Балка», про стягнення недонарахованої суми відшкодування шкоди у звязку з професійним захворюванням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2007 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ВАТ «Кривбасзалізрудком»), Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» та ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - ОСОБА_4 Фонду) про стягнення недонарахованої суми відшкодування шкоди у звязку з професійним захворюванням, посилаючись на те, що у звязку з ушкодженням здоровя на підприємстві, висновком МСЕК від 18.02.1997 року йому первинно встановлено 25% втрати профпрацездатності та ВО «Кривбасруда» (правонаступник ВАТ «Кривбасзалізрудком»), а також ВАТ «Суха Балка» призначено страхові виплати у відшкодування втраченого заробітку з урахуванням стажу роботи на кожному з підприємств у відсотковому відношенні.

Вважаючи, що підприємствами призначено й виплачувалося відшкодування шкоди здоровю у звязку з втратою профпрацездатності без коригування базового заробітку на коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, починаючи з 01.06.1997 року, позивач просив суд стягнути на його користь з ВАТ «Суха Балка» недораховану частину втраченого заробітку в розмірі 29,40 грн., а з ВАТ «Кривбасзалізрудком» - в розмірі 1693,20 грн.

Враховуючи те, що починаючи з 01.04.2001 року страхові виплати на його користь здійснює ОСОБА_4 Фонду у неправильному розмірі, просив суд стягнути з останнього суму недоплати в розмірі 3809,63 грн., щомісячні страхові виплати, починаючи з 01.11.2006 року в розмірі 353,10 грн. до зміни обставин, які впливають на їх перерахунок.

Під час розгляду справи позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги й в остаточній редакції уточненої позовної заяви від 28.10.2009 року, позивач просив суд стягнути з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на його користь недонараховану з 01.06.1997 року по 01.04.2001 рік частину втраченого заробітку в розмірі 6434,96 грн., компенсацію в розмірі 6434,96 грн., зобовязати ОСОБА_4 Фонду сплатити на його користь недонараховані щомісячні страхові виплати з 01.04.2001 року по 01.08.2009 року в розмірі 26248,30 грн., компенсацію в розмірі 16103,97 грн. та сплачувати з 01.08.2009 року щомісячні страхові виплати в розмірі 807,15 грн. до зміни обставин, які впливають на їх перерахунок.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 березня 2011 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 Фонду на користь ОСОБА_6 у відшкодування заподіяної йому шкоди недоплату по щомісячним страховим виплатам відшкодування шкоди за період з 16.01.2004 року по 01.03.2011 року в сумі 1473,48 грн. та щомісячно, починаючи з 01.03.2011 року страхові виплати в сумі 363,13 грн. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок або припинення страхових виплат згідно діючого законодавства України.

Стягнуто з ОСОБА_4 Фонду 15 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом безпідставно залучено ОСОБА_4 Фонду до участі у справі в якості відповідача, а не третьої особи, не перевірено чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати по підприємству, не витребувано відомості про нарахування та одержання заробітної плати за професією позивача за оспорюваний період, не надано належної правової оцінки економічному обґрунтуванню застосування або незастосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів за період з 01.06.1997 року по 01.04.2001 року. Крім того, судом безпідставно стягнуто недоплату за період, що перевищує три роки та не враховано, що дана справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, у звязку з чим провадження по ній підлягає закриттю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відділення Фоннду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працював у шкідливих умовах на двох підприємствах: ВАТ «Суха Балка» та ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ВАТ «Кривбасзалізрудком», де й отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 18.02.1997 року йому встановлено 25% втрати профпрацездатності. Висновком МСЕК від 22.02.2000 року при повторному огляді хворого відсоток втрати профпрацездатності зменшено до 15%, а висновком МСЕК від 21.03.2001 року 15% втрати профпрацездатності встановлено безстроково, починаючи з 01.03.2001 року.

Наказом № 107 від 27.02.1997 року ВО «Кривбасруда» призначило ОСОБА_6 виплати у відшкодування шкоди, виходячи із його середнього заробітку в сумі 546,67 грн., стажу роботи 170 місяців (що складає 80,5% від загального стажу) та 25% втрати профпрацездатності.

ВАТ «Суха Балка» за наказом № 55/97 від 05.03.19897 року також призначило ОСОБА_6 виплати у відшкодування шкоди, виходячи з його середнього заробітку за січень-квітень 1992 року в розмірі 240 грн., стажу роботи 43 місяців (що складає 19,37% від загального стажу) та 25% втрати профпрацездатності.

На час передачі справи до ОСОБА_4 Фонду загальна щомісячна сума відшкодування шкоди склала 107,78 грн. ( 99,63 грн. +8,15 грн.) (а.с. 12, 13 т.1), з урахуванням 15% втрати професійної працездатності та із застосуванням коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і заробітної плати на підприємстві за професією позивача.

Спір виник з приводу неправильного, на думку позивача, застосування підприємством коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів при розрахунку відшкодування шкоди ВАТ «Кривбасзалізрудком», починаючи з 01.06.1997 року, що потягнуло неправильне її нарахування та виплату, а з 01.04.2001 року страхових виплат ОСОБА_4 Фонду.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з права позивача на отримання заборгованості від ОСОБА_4 Фонду в межах строку позовної давності, тобто з 16.01.2004 року по день винесення рішення по справі та щомісячних страхових виплат, починаючи з 01.03.2011 року, оскільки підприємством ВАТ «Кривбасзалізрудком» неправильно розраховані суми відшкодування шкоди у звязку з ушкодженням здоровя позивача, оскільки здійснюючи перерахунок втраченого заробітку, підприємство неправильно застосувало коефіцієнти реального росту зарплати замість коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів за період 01.06.1997 року до 01.04.2001 року. Після передачі особової справи до ОСОБА_4 Фонду, останнє також неправильно виплачувало страхові суми.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення, що оскаржується, зазначеним вимогам закону не відповідає.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону праці» та Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року (далі Правила), чинних на час виникнення спірних правовідносин, відшкодування шкоди, завданої працівникові ушкодженням здоровя, складається з виплат втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Відповідно до п. 28 Правил в редакції від 18.07.1994 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку) проводиться у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності; підвищення мінімального розміру заробітної плати в порядку, визначеному законодавством; підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Дійшовши висновку про неправомірне застосування ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ВАТ «Кривбасзалізрудком», у період з 01.06.1997 року по 01.05.2000 року коригуючих коефіцієнтів при перерахуванні розміру щомісячного втраченого заробітку, що призвело до неправильного визначення розміру щомісячних платежів і їх виплати після передачі особової справи до ОСОБА_4 Фонду, суд не врахував положення ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», Галузевих угод між Міністерством промислової політики, виробничими об'єднаннями і ЦК профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України на 1996-2000рр., які передбачали, що перерахунок розміру відшкодування шкоди у звязку з ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, проводиться одночасно з підвищенням на підприємстві тарифних ставок та посадових окладів на коефіцієнти фактичного підвищення заробітної плати за даною професією.

Отже, якщо при зростанні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві з метою збільшення їх частки в середньомісячній заробітній платі в межах встановленого фонду споживання, при якому змінювалась лише структура заробітної плати (одночасно зменшувалися інші складові заробітної плати без зміни її загального розміру), підстав для проведення перерахування щомісячних страхових виплат на коефіцієнт росту посадових окладів і тарифних ставок немає.

Оскільки в період з 1997-2000 роки підприємство правильно проводило перерахунок сум відшкодування шкоди позивачу на коефіцієнти збільшення заробітної плати, що ґрунтується на законі, та визначило розмір страхового відшкодування на час передачі справи до ОСОБА_4 Фонду, у суду не було підстав для перерахування цих платежів.

Виходячи із розміру страхового відшкодування в сумі 107,78 грн., ОСОБА_4 Фонду відповідно до ч.2 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-ХIV від 23.09.1999р. здійснювало ОСОБА_6 щомісячні виплати із застосуванням коефіцієнтів зростання реальної заробітної плати в галузях національної економіки, встановлених постановами правління Фонду, які прийняті в межах його компетенції і є обовязковими для виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Згідно з п.п. 4.4.2-4.4.4 Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці і соціальної політики України й затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 січня 2002 р. № 7 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок) при проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 01 березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому, відкоригована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату настання права на перерахунок максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески до Фонду.

Аналогічна норма міститься й в новій редакції Порядку (2007 року).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 Фонду проводились перерахування щомісячних страхових виплат позивачу відповідно до постанов правління Фонду: з 01 березня 2002 року на коефіцієнт 1,193, з 01 березня 2003 року на коефіцієнт 1,182, з 01 березня 2004 року на коефіцієнт 1,152, з 01 березня 2005 року на коефіцієнт 1,238, з 01 березня 2006 року на коефіцієнт 1,203, з 01 березня 2007 року на коефіцієнт 1,183, з 01 березня 2008 року на коефіцієнт 1,125, з 01 березня 2009 року на коефіцієнт 1,063, з 01 березня 2010 року на коефіцієнт 1.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 Фонду на користь ОСОБА_6 недоплати по щомісячним страховим виплатам відшкодування шкоди за період з 16.01.2004 року по 01.03.2011 року в сумі 1473,48 грн. та зобовязання останнього виплачувати позивачу щомісячно, починаючи 01.03.2011 року страхові виплати в сумі 363,13 грн.

Враховуючи те, що суд при вирішенні спору неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову та в стягненні вказаних витрат.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення не оскаржується.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача щодо закриття провадження по справі, оскільки Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено розгляд цієї категорії справ в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 березня 2011 року в частині задоволення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення недоплати по щомісячним страховим виплатам відшкодування шкоди за період з 16.01.2004 року по 01.03.2011 року в сумі 1473,48 грн. та щомісячно, починаючи з 01.03.2011 року страхових виплат в сумі 363,13 грн., а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам, щомісячних страхових виплат, а також в стягненні витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: