Справа № 2-6/2011

Р І Ш Е Н Н Я
02 березня 2011 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області
в складі : головуючого судді Тимощенко І.О.
при секретарі Кабановій Л.О.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
з участю представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глухові справу за позовом ОСОБА_1 до Малого підприємства завод автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення учасників малого підприємства заводу автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю викладеного в протоколі № 2-05-10 від 18 травня 2010 року, наказу № 9 від 18 травня 2010 року, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Глухівського міськрайонного суду з позовом до Малого підприємства завод автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, третя особа ОСОБА_4, в якому просить визнати причину пропуску процесуального строку звернення до суду поважною та поновити строк звернення до суду, визнати недійсним рішення учасників малого підприємства заводу автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю викладені в протоколі № 2-05-10 від 18 травня 2010 року, визнати недійсним наказ № 9 від 18 травня 2010 року, поновити його на посаді фінансового директора малого підприємства заводу автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю та стягнути з малого підприємства заводу автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на його користь 4133 грн. 33 коп. за вимушений прогул у звязку з незаконним звільненням його з роботи.
Свої позовні вимоги він мотивує тим, що згідно рішення учасників малого підприємства - заводу автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, викладеного в п.4 протоколу № 1-03-10 від 31 березня 2010 року його було призначено на посаду фінансового директора цього Товариства, п. 5 зазначеного рішення було створене колегіальний виконавчий орган: директор Товариства та фінансовий директор Товариства, це рішення було зареєстровано в державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Наказом № 4 від 01 квітня 2010 року затверджено штатний розклад, у якому визначено посадовий оклад фінансового директора в розмірі 1000,00 грн. за місяць. На виконання рішення учасників від 31 березня 2010 року було видано наказ № 1/4від 05 квітня 2010 року, яким його призначено фінансовим директором і з цим наказом його було ознайомлено під розписку. Фактично він приступив до роботи на підставі рішення власника від 31 березня 2010 року та наказу уповноваженого ним органу від 05 квітня 2010 року. За час роботи він до дисциплінарної відповідальності не притягувався, зауважень з боку власника та уповноваженого ним органу він не мав. На початку червня 2010 року на адресу державної реєстрації надійшли протоколи загальних зборів учасників малого підприємства заводу автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю № 2-05-10 та № 4-05-10 від 18 травня 2010 року. Згідно з рішенням учасників Товариства, викладеного в протоколі № 2-05-10 від 18 травня 2010 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади. Зі звільненням із роботи не згоден, вважає його незаконним.
Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що звільнення ОСОБА_1 проведено законно, оскільки він без поважних причин не приступив до роботи 5 травня 2010 року і в подальші дні, мотивуючи тим, що хоча він і був відсутній на робочому місці, але деякі робочі питання ним вирішувалися. Крім того, відсутність ОСОБА_1 на робочому місці, з його слів була повязана з тим, що він постійно живе в м. Київ.
Підстав для задоволення вимог щодо стягнення на користь позивача ОСОБА_1 4133 грн. 33 коп. за вимушений прогул у звязку з незаконним звільненням його з роботи, представник відповідача не вбачає, крім того, що ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці з 5 травня 2010 року він і в подальшому до моменту звільнення не зявився на роботі , не пояснюючи причин своєї відсутності, тому в табелі обліку робочого часу були відображені фактичні дні його прогулів, а днем прогулу було визначене 17 травня 2010 року на підставі доповідної записки та акту про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці.
Вивчивши матеріали справи, пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 свої позовні вимоги щодо: визнання недійсним рішення учасників малого підприємства заводу автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю викладені в протоколі № 2-05-10 від 18 травня 2010 року; визнання недійсним наказ № 9 від 18 травня 2010 року, поновити його на посаді фінансового директора малого підприємства заводу автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю та стягнення з малого підприємства заводу автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на його користь 4133 грн. 33 коп. за вимушений прогул у звязку з незаконним звільненням його з роботи, підтримали, а щодо визнання причини пропуску процесуального строку для звернення до суду поважною та поновлення строку звернення до суду не підтримали і суду пояснили, що дійсно з 05 травня 2010 року по 18 травня 2010 року позивач був відсутній на роботі, але його відсутність вважати за прогули не можливо, оскільки він в один з цих днів вирішував робочі питання по Полошківському цегляному заводу. Вважають, що ОСОБА_1 був незаконно звільнений з роботи, то ОСОБА_5 підприємство завод автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю повинно сплатити йому 4133 грн. 33 коп. за час вимушеного прогулу, повязаного з його звільненням.
У звязку з незаконним звільненням з роботи ОСОБА_1 звертався до Глухівського міжрайонного прокурора та Територіальної інспекції праці, але йому було рекомендовано звернутися з позовом до Глухівського міськрайонного суду, оскільки виник трудовий спір визнає, що пропустив строк звернення до суду за вирішенням спору.
Представник відповідача ОСОБА_3 суду пояснив про те, що ОСОБА_1 дійсно був прийнятий на посаду фінансового директора Малого підприємства завод автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю 31 березня 2010 року і йому була встановлена заробітна плата згідно штатного розпису. Якщо в квітні 2010 року ОСОБА_1 інколи зявлявся на роботі, то після травневих свят, починаючи з 05 травня 2010 року по 18 травня 2010 року він взагалі на роботі був відсутній і про своє місце знаходження керівництво не повідомляв., тому і був звільнений за прогул, який мав місце 17 травня 2010 року. Трудову книжку ОСОБА_1 на підприємство не надавав, оскільки він працював по суміщенню і був прийнятий на роботу на підставі наказу. Про своє звільнення, як вказує ОСОБА_1 в своїй позовній заяві, йому стало відомо на початку червня 2010 року, а звернувся до суду 28 липня 2010 року, тому просить суд вважати причину пропуску процесуального строку не поважною.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча про день і час слухання справи йому було повідомлено належним чином, тому справа розглядалась за його відсутністю.
Підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банку, печатку за значеним його найменування, штамп та інші необхідні реквізити.
Головними цілями діяльності підприємства є:
-реалізація, на підставі отриманого прибутку інтересів членів трудового колективу та учасників підприємства;
-задовлення потреб підприємств і населення в товарах та послугах;
-участь в реалізації пріоритетних напрямків розвитку економіки та науково-технічного потенціалу держави і регіону.
Предметом діяльності є:
-виробництво автопричепів різних модифікацій, запчастин;
-обслуговування і ремонт автомобілів;
-продаж автомобілів, мотоциклів, автопричепів та інше.
Відповідно до розділу 7 пункту 7.3 Статуту до виключної компетенції Зборів учасників товариства відноситься призначення та відкликання директора та фінансового директора;
Пункту 7.14. Статуту передбачено , що керівництво поточної діяльності Товариства здійснює його виконавчий колегіальний орган в складі директора та фінансового директора, директор володіє правом першого підпису від імені Товариства, та є керівником Товариства, а фінансовий директор володіє правом другого підпису. Директор Товариства ОСОБА_6 призначений на посаду згідно з наказом № 81 від 18.11.2002 року.
З акту перевірки № 18-02-015/0593 від 30.06.2010 року Територіальної Державної інспекції праці вбачається, що на підприємстві була проведена перевірка після звернення ОСОБА_1 до інспекції, яким було порушено питання про незаконне звільнення з посади фінансового директора та невиплати заробітної плати. Про своє звільнення ОСОБА_1 дізнався з повідомлення державного реєстратора ОСОБА_7 27.05.2010 року.
З п.4 протоколу засідання загальних зборів учасників Товариства від 31.03.2010 року № 1-03-10 підтверджується факт, що ОСОБА_1 призначений фінансовим директором Товариства з данням йому всіх повноважень, передбачених Статутом Товариства для такої посади, на підставі якого був виданий наказ від 03.04.2010 року № 7 про призначення на посаду фінансового директора Товариства ОСОБА_1 за сумісництвом з оплатою 1000 грн. Даний наказ підписаний ОСОБА_6 та засвідчений мокрою печаткою. З даним наказом ОСОБА_1 під розпис не ознайомлений.
Крім того, був виданий наказ від 05.04.2010 року № 1/04, в якому теж зазначено про призначення фінансовим директором ОСОБА_1, згідно штатного розпису, який також виданий на підставі зборів засновників від 31.03.2010 року. З даним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений під розпис.
Наказом від 18.05.2010 року № 9 ОСОБА_1 звільнено за невідповідність займаної посади та відсутність на робочому місці, відповідно ч. 2, 4 ст. 40 КЗпП України. Підставою для звільнення зазначено рішення зборів засновників 18.05.2010 року № 2-05-2010.
Протоколом засідання зборів засновників від 18.05.2010 року № 2-05-2010 п. 2 підтверджується факт прийняття рішення засновниками про звільнення ОСОБА_1 від займаної посади,в звязку зі спробами його як фінансового директора шантажувати засновників Товариства та здійснення ним протиправних дій по відношенню до учасників Товариства.
З табелю обліку використання робочого часу за травень місяць 2010 року проти прізвища ОСОБА_1 протабельовано як прогули всі робочі дні до дня його звільнення.
З службової записки директора Малого підприємства завод автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_4 від 17 травня 2010 року вбачається, що фінансовий директор Малого підприємства завод автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 17 травня 2010 року з 8-00 год. до 13-00 год. був відсутній на роботі.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що документів, які б підтверджували поважні причини про неявку ОСОБА_1 на робочому місці в травні 2010 року підприємством не надавалось. За усним поясненням директора підприємства ОСОБА_6, фінансовий директор підприємства ОСОБА_1 з моменту його призначення взагалі не зявлявся на робочому місці та не виконував ніякої роботи. Під час проведення перевірки директором підприємства ОСОБА_4 була надана квитанція від 26.05.2010 року ЦЗП № 4, яка підтверджує, що наказ про звільнення від 18.05.2010 року № 9 ОСОБА_1 було надіслано рекомендованим листом. Але зазначений наказ був надісланий не вдень звільнення. При проведенні перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 нараховано 1000 грн. до виплати 819, 80 грн. за квітень 2010 року; за травень 2010 року заробітна плата не нарахована у звязку з прогулами.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що фактично, будучи призначеним на посаду фінансового директора підприємства ОСОБА_1 не займався виробничими питаннями з початку свого призначення, а в травні 2010 року намагався рейдерським способом заволодіти підприємством за допомогою працівників міліції, які на теперішній час звільнені з займаних посад. З врахуванням склавшихся обставин 18.05.2010 року на загальних зборах учасників Малого підприємства завод автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю в присутності ОСОБА_4 було вирішено питання про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади фінансового директора та призначення на посаду фінансового директора Товариства ОСОБА_10, яка ці обовязки виконує і в теперішній час.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 дійсно в травні місяці 2010 року на робочому місці не зявлявся і свої службові обовязки не виконував. Після звільнення, ОСОБА_1 разом зі своїм представником ОСОБА_2, за допомогою працівника Глухівського МВ УМВС силою намагалися проникнути на територію Товариства.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він працює охоронцем Товариства і підтверджує той факт, що ОСОБА_1 в квітні 2010 року рідко зявлявся на території підприємства, а в травні місяці 2010 року взагалі на робочому місці не зявлявся, але намагався незаконно проникнути на територію Товариства за допомогою працівника міліції.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він також підтверджує той факт, що ОСОБА_1 в травні місяці 2010 року не виконував свої службові обовязки не виконував і на робочому місці не зявлявся.
При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 не є членом профспілкової організації, у звязку з чим на дачу згоди щодо розірвання з ним трудового договору відсутній.
Згідно наказу № 9 від 18 травня 2010 року ОСОБА_1 звільнено за прогул без поважних причин за п.4.ст. 40 КЗпП України.
При розгляді справи в суді, встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу за сумісництвом і його трудова книжка не знаходилась на підприємстві жодного дня, але з її копії, приєднаної до справи, вбачається, що є запис про те, що з 05.04.2010 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду фінансового директора на підставі протоколу № 1-03-10 загальних зборів учасників від 31.03.2010 року. Підпис директора МП ОСОБА_4 відсутня, а також даний запис не скріплений печаткою підприємства, що дає суду підстави допустити, що даний запис здійснено не вповноваженою особою.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що факт скоєння прогулу позивачем ОСОБА_1 без поважних причин з 17 травня 2010 року підтверджується матеріалами справи, поясненнями самого позивача ОСОБА_1 і даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.
Позовні вимоги щодо поновлення пропущеного строку для звернення до суду позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не підтримав.
При таких обставинах звільнення ОСОБА_1 за ст. 40 п.4 КЗпП України суд визнає обґрунтованим, оскільки обєктивно був встановлений факт прогулу без поважних причин 17.05.2010 року, тому позовні вимоги позивача слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 10-11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 184, 235, 237-1 КЗпП України, ст. 43 Конституції України, Постановою Пленуму ВС України від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», -

Позов ОСОБА_1 до Малого підприємства завод автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення учасників малого підприємства заводу автопричепів, запчастин у формі Товариства з обмеженою відповідальністю викладеного в протоколі № 2-05-10 від 18 травня 2010 року, наказу № 9 від 18 травня 2010 року, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу залишити без задоволення, за необґрунтованістю.
Повний текст рішення суду в повному обсязі складений 04 березня 2011 року 0 14-00 год.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в апеляційний суд Сумської області через Глухівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення було проголошене у відсутності осіб, які брали участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання ними копії цього рішення.
Рішення виконано суддею на компютері в нарадчій кімнаті.
Суддя: