Справа № 2-772/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2011 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

при секретарі Олійник Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю,

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачки, посилаючись на те, що їй на праві особистої власності на підставі договору дарування, засвідченого 08 листопада 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_4, належить будинок з надвірними будовами та земельна ділянка площею 0.2162 га., розташованої за адресою Дніпропетровська область Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, 10. На підставі даного договору на її ім'я був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 479192 від 06 серпня.2007 року.

Ще до укладення вказаного договору між її матірю, третьою особою по справі та відповідачкою виник та триває в цей час уже й із нею спір з питання користування земельною ділянкою. Так, домоволодіння відповідачки ОСОБА_2 перебуває на сусідній земельній ділянці, розташованій за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район с. Старі Кодаки, вул. Широка, 8. На належній позивачу вищевказаній земельній ділянці знаходиться, крім будинку, літня кухня "Б". Відповідачка без її згоди в 2006 році забила дерев'яний кіл в задню стінку времянки, на якому зробила пристосування у вигляді грубного вогнища, на якому готувала корм для свиней. Згодом цей кіл під дією ваги відвалився й частково зруйнував замощення. Потім відповідачка сама частково зруйнувала замощення по всій довжині задньої стіни времянки, а також частково замощення з обох бокових стін времянки, підривши під неї землю. Крім того, відповідачка встановила впритул до бокових стін літньої кухні металеві стовпчики, до яких прикріпила щити, а потім установила на належній їй земельній ділянці шиферний забор завдовжки 40 метрів, позбавивши її можливості користуватися даною частиною земельної ділянки та самовільно зайняла частину належну позивачці земельну ділянку шириною в один метр п'ятдесят сантиметрів і довжиною 40 м. У зв'язку з вищевикладеним вона кілька разів зверталася зі скаргами на відповідачку в Новоолександрівську сільську Раду Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та виїжджала комісія та був складений акт визначення границь земельної ділянки й запропоновано відповідачці не чинити позивачу перешкод у користуванні кухнею й земельною ділянкою.

Проте, відповідачка у категоричній формі відмовилася забрати металеві коли, забиті нею по обидва боки приналежної позивачу літньої кухні під літ "Б", а також прикріплені до них щити й шиферний забір, яким відгороджена земельна ділянка шириною півтора метра й довжиною в 40 метрів. Таким чином, відповідачка чинить їй перешкоди в користуванні належною їй літньою кухнею, а також частиною самовільно відібраного у неї земельної ділянки, у зв'язку із чим вона змушена звернутися до суду із даним позовом та просила суд усунути перешкоди, що вчинила їй відповідачка ОСОБА_2 у вільному користуванні й розпорядженні власністю, літньою кухнею, а також частиною земельної ділянки, розташованих за адресою Дніпропетровський район Дніпропетровської області, с. Старі Кодаки, вул. Широка №10, зобовязавши відповідачку ОСОБА_2 забрати забиті по обидва боки належної їй літньої кухні металеві коли із прикріпленим на них шиферним забором.

В подальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідачки завдану моральну шкоду в сумі 5000 грн. та зобовязати відповідачку забрати з її земельної ділянки шифер, забрати посаджені дерева та привести земельну ділянку в належний стан.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на його необгрунтованність та просили відмовити в його задоволенні.

Позивач та її представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали й просили їх задовольнити.

Третя особа в судовому засіданні також позовні підтримала та просила їх задовольнити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Позивачу на праві особистої власності на підставі договору дарування, посвідченого 8 листопада 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_4 належить будинок з надвірними будовами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, 10.

Даний будинок позивачці був подарований матір'ю ОСОБА_3, що є третьою особою по даній справі.

Також, позивачці на праві особистої власності на підставі договору дарування, засвідченого 8 листопада 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_4, належить земельна ділянка площею 0,2162 га., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Старі Кодаки, вул. Широка, 10. На підставі даного договору на її ім'я був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 479192 від 06 серпня 2007 року, так який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю за № 83.

Ще до того, як будинок і земельна ділянка були подаровані позивачу, між ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 виник спір, який триває в цей час з позивачкою по питанню користування земельною ділянкою. Домоволодіння відповідачки ОСОБА_2 перебуває на сусідній земельній ділянці, розташованій за адресою: Дніпропетровська область, Дніпрпоетровський район с. Старі Кодаки, вул. Широка, 8.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №3544 від 18 серпня 2011 року, встановити, які межі земельних ділянок по вул.Широкій №8 та №10 в с. Старі Кодаки та встановити чи порушені межі цих земельних ділянок не представляється можливим. Крім того, судовий експерт ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ним було проведено судову будівельно-технічну експертизу, та під час проведення досліджень ним було встановлено, що на спірних земельних ділянках відсутні межові знаки, а із технічної документації, яка йому була надана сторонами, не можливо встановити порушення меж цих земельних ділянок.

Також, як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії ДП ДН №032832, виданого ОСОБА_3 27 травня 1998 року, її земельна ділянка мала площу 0,2162 га та ця земельна ділянка мала такі межі: від А до Б землі гр. ОСОБА_6 -77 м.; від Б до В землі сільської ради 30, 40 м.; від В до Г землі гр. ОСОБА_2 71 м.; від Г до А землі сільської ради 28,60 м., а відповідно договору дарування земельної ділянки від 08 листопада 2004 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 ця земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_1, якій в подальшому було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №479192 від 06 серпня 2007 року (а.с. 25, 11).

Згідно акту відновлення меж земельної ділянки в натурі та передачі на зберігання межових знаків від 04 серпня 2006 року та згідно кадастрового плану земельної ділянки, переоформленої у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку ОСОБА_1 (а.с. 26,27) та відповідно площа цієї земельної ділянки складає 0,2162 га, а межі: від А до Б землі сільської ради 30,0 м.; від Б до В землі гр. ОСОБА_2 73,7 м.; від В до Г землі сільської ради 28,7 м.; від Г до А землі Правденко 73,8 м.

Проте ні ОСОБА_7, а ні ОСОБА_1 до державних органів щодо розбіжностей в межах їх земельної ділянки не зверталися, а також доказів того, що ОСОБА_2 порушено межі земельної ділянки в судовому засіданні не надано.

Крім того, посилання позивачки на те, що відповідачка без її згоди в 2006 році забила дерев'яний кіл в задню стінку времянки, на якому зробила пристосування у вигляді грубного вогнища, на якому готувала корм для свиней та згодом цей кіл під дією ваги відвалився й частково зруйнував замощення, а потім відповідачка сама частково зруйнувала замощення по всій довжині задньої стіни времянки, а також частково по всій ширині зруйнувала замощення з обох бокових стін времянки, підривши під нею землю, крім того, відповідачка встановила впритул до бокових стін літньої кухні металеві стовпчики, до яких прикріпила щити, а потім установила на належній їй земельній ділянці шиферний забір, суд вважає безпідставними, оскільки доказів цим обставинам ні позивач, а ні її представники в судовому засіданні не надали.

Також судом встановлено, що між сторонами склалися стійкі неприязні стосунки, які виливаються у сварки, та які також виникали і в судових засіданнях, але ці обставини не можуть бути підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, проте позивачка інших доказів на підтвердження своїх вимог не надала, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.О. Макаров