АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2651/11 Номер провадження 22-ц/1690/3452/11Головуючий у 1-й інстанції Крекотень С.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Прядкіної О.В.

Суддів Дорош А.І., Кривчун Т.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 4 липня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виконання зобов»язань та повернення боргу, та відповідних відсотків з урахуванням індексу інфляції,-

судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 в лютому 2011р. за дорученням свого сина звернулась до суду з зазначеним позовом.

Вказувала,що відповідач з березня 2009р. не виконує своїх зобов»язань по поверненню грошових коштів на загальну суму 12 544 грн,які отримала за договором позики.

Просила стягнути з відповідачки вказану суму з врахуванням встановленого індексу інфляції та відсотків за користування в сумі 15 777,84 грн. в всього 28 321,84 грн.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 4 липня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 1802 грн. та витрати по сплаті судового збору та на ІТЗ в розмірі 25,22 грн.

В задоволення інших позовних вимог відмовлено.

Рішення оскаржене представником позивача ОСОБА_2,яка в апеляційній скарзі просить скасувати рішення районного суду,посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильно застосованих норм закону щодо сплати відсотків за користування грошовими коштами та індексу інфляції, як просить стягнути з відповідача.

-2-

Колегія суддів, перевіривши справу в межах доводів апеляційної скарги, прийшла до висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав :

Встановлено, що 20 березня 2004 року між сторонами укладено договір позики, що підтверджується письмовою розпискою про те, що ОСОБА_4 взяла в борг у ОСОБА_3 2500 грн. та 1000грн. зі строком повернення через рік.

Про факт укладення договору позики свідчить видана розписка, в якій містяться дописки про те, що відповідач 25.06.2004р. також отримала в борг 800 грн., 20.07.2004р. 1400 грн., 14.08.2004р. - 2000грн., 12.11.2004р. -1000грн., 15.08.2005р. 400 доларів США.

Із змісту вказаної розписки вбачається, що отримання послідуючих сум після 20 березня 2004р. не обумовлено чітко визначеним строком їх повернення, як не доведено, що сторони досягли домовленості по всіх істотних умовах договору, в тому числі що стосується визначення розміру оплати за користування грошовими коштами.

Договором позики від 20 березня 2004 року розмір процентів не встановлено.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Проаналізувавши зміст розписки, письмові докази на підтвердження сплачених відповідачкою сум, місцевий суд прийшов до правильного висновку про наявність заборгованості в сумі 1802 грн., які і стягнув на користь ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив в задоволенні вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми не заслуговують на увагу, так як за змістом ст.625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобовязання може бути застосована лише до боржника, який отримав грошові кошти в національній валюті. Відповідач 15.08.2005р. взята в борг 400 доларів США.

Крім того, більшість зобовязаннь ОСОБА_4 не містили конкретної дати їх виконання, внаслідок чого не можна підрахувати строк порушення.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову є обґрунтованим, ухвалюючи його не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,307,308, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

-3-

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 4 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І