АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 34 (Ш) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Савіної Г.О., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Алісовій Т.С.

за участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

представника третьої особи Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз» - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, третя особа - Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз», про відновлення становища, яке існувало до порушення та відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про відновлення становища, яке існувало до порушення та відшкодування збитків, посилаючись на те, що відповідач 14 листопада 2009 року самовільно відключив його домоволодіння по вул. Блока. 2 у м. Кривому Розі від подачі газу, шляхом вирізання газової труби, завдавши своїми діями йому матеріальної та моральної шкоди.

Просив суд відновити становище, яке існувало до порушення, а саме зобов'язати відповідача за власні кошти поновити подачу газу в його домоволодіння; стягнути з відповідача на його користь 4641,44 грн. матеріальних збитків, 5000 грн. моральної шкоди, 59,50 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2010 року залучено до участі у справі як третю особу Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз» (далі - ВАТ «Криворіжгаз»).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Відновлено становище, яке існувало до порушення, а саме зобов'язано ОСОБА_7 за власні кошти поновити подачу газу в домоволодіння № 2 по вул. Блока у м. Кривому Розі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 4641,44 грн. матеріальних збитків, 5000 грн. моральної шкоди, 59,50 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_7 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, зокрема, судом не встановлено, що саме він відключив магістраль ОСОБА_2 від споживання газу й не звергнуто уваги на його пояснення щодо здійснення такого відключення працівниками ВАТ «Криворіжгаз», а тому його вина в заподіянні шкоди позивачу відсутня. Крім того, вважає, що розмір матеріальної шкоди не обґрунтований. Не погоджується відповідач й з тим, що поданий зустрічний позов повернутий йому судом.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити й залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить домоволодіння № 2 по вул. Блока у м. Кривому Розі, а ОСОБА_7 - домоволодіння № 2 по вул. Акопяна у м. Кривому Розі.

Обидва домоволодіння газифіковані у 1976 році, при цьому газифікація вказаних житлових будинків була проведена в послідовному порядку, тобто за допомогою єдиної газової труби.

14 листопада 2009 року домоволодіння ОСОБА_2 відключено від подачі газу, шляхом вирізання газової труби.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо відключення домоволодіння позивача від газопостачання та його обов'язку відшкодувати у зв'язку з цим завдану матеріальну та моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для відшкодування відповідачем ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди позивачу ОСОБА_2

Положеннями ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦПК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану матеріальну та моральну шкоду.

З аналізу вказаних норм закону витікає, що відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної шкоди є мірою відповідальності і мають місце у випадку наявності складу цивільного правопорушення,я ке включає: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача та причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Умовою виникнення зобовязання з відшкодування шкоди є вина особи, яка її завдала, при цьому обовязок з доведення відсутності вини такої особи у її заподіянні покладається на неї саму.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2009 року відповідач ОСОБА_7 звертався до ВАТ «Криворіжгаз» з заявою про відключення та демонтаж труби газової розводки на будинок № 2 по вул. Блока у м. Кривому Розі, що належить позивачу ОСОБА_2, посилаючись на те, що підключення вказаного будинку до газопроводу в 1975 році було проведено за відсутності його згоди на це (а.с. 73).

14.11.2009 року позивач ОСОБА_2 звернувся до ВАТ «Криворіжгаз» з заявкою про відсутність газу у будинку № 2 по вул. Блока у м. Кривому Розі, за результатами перевірки якої за участі майстра АДС ОСОБА_8, служби безпеки ОСОБА_9, дільничного інспектора міліції Центрально-Міського РВ ОСОБА_10, складено протокол огляду місця пригоди при використанні газу в побуті від 14.11.2009 року, яким встановлено, що ОСОБА_7 самовільно вирізав більше 10 м. газопроводу, що проходить від його будинку до будинку № 2 по вул. Блока у м. Кривому Розі, поставивши заглушку, чим припинив подачу газу (а.с. 18).

Отже, з викладеного вбачається, що подача газу до домоволодіння, в якому проживає позивач, припинена відповідачем самовільно, за відсутності в нього на це права, оскільки у відповідності до норм чинного законодавства припинення газопостачання може бути здійснено тільки газапостачальною організацію за наявності умов, визначених законодавством.

Оскільки у відповідності до положень ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, якими передбачено обовязок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦК України, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами факт припинення газопостачання до місця проживання позивача не внаслідок його дій, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про незаконність дій відповідача та наявність у звязку з цим його вини у припиненні газопостачання, та його обовязку відшкодувати спричинену позивачу матеріальну та моральної шкоди внаслідок вчинених дій.

Доводи апеляційної скарги відповідача про відключення будинку позивача ВАТ «Криворіжгаз» є необґрунтованими, оскільки перевіркою, проведеною виконавчим комітетом Центрально-Міської районної у місті ради встановлено, що відключення будинку № 2 по вул. Блока у м. Кривому Розі ВАТ «Криворіжгаз» не здійснювало, відключення газу здійснено ОСОБА_7 (а.с. 20). А тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача правильності висновків суду першої інстанції не спростовують й відповідно не спростовують вину відповідача у порушенні права позивача.

Звертаючись до суду за захистом порушених прав, позивач обрав їх захист у способи, передбачені положеннями ст. 16 ЦК України, а саме: відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Встановивши, що права позивача на отримання газу порушені внаслідок незаконних дій відповідача, та враховуючи, що захистити порушені права можливо у спосіб, обраний позивачем, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову шляхом зобовязання відповідача поновити подачу газу до домоволодіння позивача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди на його користь відповідачем.

Стягуючи з відповідача на користь позивача у відшкодування збитків 4641,44 грн., суд першої інстанції правильно виходив з положень ст. 22 ЦК України, вважаючи що здійснені позивачем витрати на придбання електроплитки, електрокотла та їх складових є тими витратами, які він здійснив для відновлення свого порушеного права. Вказані витрати підтверджені документально (а.с. 23-25, 27), а тому доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру матеріальної шкоди є необґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо визначеного ним розміру стягнутої моральної шкоди.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналогічне розяснення щодо порядку визначення розміру відшкодування моральної шкоди судом надане Пленумом Верховного Суду України в п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 5000 грн., суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер правопорушення та його наслідки, характер та ступінь моральних страждань позивача з огляду на засади розумності та справедливості, не навівши в рішенні достатніх мотивів для такого висновку.

За таких обставин, колегія суддів вважає що визначена судом першої інстанції до стягнення сума у відшкодування моральної шкоди, є значно завищеною, й виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер правопорушення, і пов'язані з ним моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 5000 грн. до 300 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права й підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Посилання ж відповідача в апеляційної скарзі на необґрунтоване повернення судом поданої ним зустрічної позовної заяви на підставі ухвали від 05.10.2010 року (а.с. 97), колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказана ухвала відповідачем окремо не оскаржувалася, а його висновок про її незаконність ґрунтується тільки на власних припущеннях.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 01 лютого 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 розміру моральної шкоди змінити з 5000 грн. до 300 грн. (трьохсот грн.)

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: