АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 ц - 579 / 2011 року Головуючий по 1-й інстанції: Омельченко І.І.
Суддя-доповідач: Пікуль В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Акопян В.І., Лобова О.А.,

при секретарі: РенкевичМ.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26 листопада 2010 року у справі за позовом служби у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2009 року служба у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації (далі служба у справах дітей Кобеляцької РДА) звернулася у суд із позовом до ОСОБА_3 у якому просила:

позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно дітей -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2;

стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі ј частини всіх видів заробітку доходу, але не менше 30 % мінімального забезпечення для дитини відповідного віку.

Свої позовні вимоги служба у справах дітей Кобеляцької РДА обґрунтовувала тим, що ОСОБА_3 самоусунулась від виконання обов'язків по вихованню дітей, веде аморальний спосіб життя, палить, її поведінка та причини невиконання батьківських обов'язків неодноразово розглядалися на засіданні координаційної ради щодо соціального супроводу сімей у кризових ситуаціях. Вона попереджалася про неналежне виконання своїх батьківських обов'язків, притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпП. Від мешканців будинку, в якому проживає ОСОБА_3, неодноразово надходили повідомлення про те, що мати не займається вихованням дітей, залишає їх вдома. При обстеженні житлових умов було виявлено, що малолітня дитина не доглянута, одяг неохайний, дитина хвора.

Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26 листопада 2010 року позбавлено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 і передано їх під опіку органу опіки та піклування Кобеляцької міської ради Полтавської області.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь закладу в якому буде утримуватися дитина, аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 вересня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь закладу в якому буде утримуватися дитина, аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 вересня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В абзаці 2 пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є матір'ю неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4) та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька неповнолітніх дітей ОСОБА_3 занесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, зі слів матері.

Проживає ОСОБА_3 в АДРЕСА_2, яка віднесена до спеціального фонду житла для тимчасового проживання громадян, строк проживання ОСОБА_3 в даній кімнаті продовжено до 31.07.2011 року ( а.с. 60 -61).

Згідно довідки-характеристики виконавчого комітету Кобеляцької міської ради ОСОБА_3 не займається вихованням дітей, залишала їх самих без нагляду. Харчування дітей здійснювала на неналежному рівні. Надходили скарги від мешканців будинку на порушення правил поведінки та скарги із сосідами ОСОБА_3 (а.с. 8).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Кобеляцької міської ради ОСОБА_3 належним чином не виконує батьківські обов'язки: доньку ОСОБА_5 помістила в Кобеляцьку спеціальну загальноосвітню школу-інтернат для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, де вона постійно перебуває. Донька ОСОБА_4, проживала разом з матір'ю по відношенню до неї ОСОБА_3 неналежно виконувала свої батьківські обов'язки, маючи неналежні умови проживання, хвору дитину не направляла в лікарню, харчувала незадовільно, тому 02.09.2010 року дитина була направлена в Кобеляцьку ЦРЛ, де вона знаходиться на лікуванні.

Згідно цього висновку орган опіки та піклування вважає необхідним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно обох малолітніх дітей.

Актом обстеження умов проживання від 17.08.2009 року № 112 встановлено, що в кімнаті в якій поживає ОСОБА_3 брудно, не прибрано, немає води і світла ( а. с. 17). При обстеженні умов проживання також встановлено, що мати не займається вихованням дитини ОСОБА_5, часто залишає її без нагляду, веде аморальний спосіб життя.

Крім того, ОСОБА_3 була відсутня вдома 21.08.2009 року та 31.08.2009 року, що підтверджується актами обстежень ( а.с. 15,16).

Згідно повідомлення Кобеляцькою ЦРЛ, 19.08.2009 року з пологового відділення ЦРЛ виписана ОСОБА_3 з новонародженою дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою АДРЕСА_1. Сім'я соціально неадаптована, в помешканні відсутнє електропостачання, вода. Мати не займається вихованням дитини. Поведінка матері може загрожувати здоров'ю та життю неповнолітніх дітей. Прохають взяти під супровід, регулярне спостереження сім'ї.

Наказом Кобеляцького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді 07.07.2009 року було взято під соціальний супровід ОСОБА_3 ( а.с. 25). За час супроводу з ОСОБА_3 було проведено 4 профілактичні бесіди, було надано ряд консультацій, щодо ведення здорового способу життя, належного догляду за дітьми та ведення домашнього господарства ( а.с . 29).

Неодноразово на координаційних радах, щодо здійснення соціального супроводу сімей у кризових ситуаціях, розглядалося питання щодо неналежного виконання батьківських обов'язків ОСОБА_3 ( а.с. 13, 14, 18, 77, 78).

З вересня місяця 2009 року по червень місяць 2010 року ОСОБА_3 разом з дітьми проживала в с.м.т. Царичанка Дніпропетровської області та, згідно повідомлення центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Царичанської районної державної адміністрації, перебувала під соціальним супроводом. Сім'я соціально неадаптована, жінка безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків ( а.с. 76).

02.09.2010 року о 8 год. ранку мешканці будинку звернулися до Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області у зв'язку з безперервним плачем дитини у кімнаті ОСОБА_3, на стук в двері та дзвінки ніхто не реагував ( а. с. 19, 20).

Згідно показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 по приїзді працівників міліції разом з службою дітей о 16 год. цього ж дня дитина продовжувала плакати на стук в двері ніхто не виходив, тільки після того, як було вирішено виламати двері, ОСОБА_3 відкрила двері і повідомила, що плачу дитини не чула, бо погано себе почувала, дитина була брудна і мала хворий вигляд.

Відповідно до показань вищевказаних свідків та свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_3 і раніше не займалася вихованням дітей, старша дочка ОСОБА_5, постійно ходила голодна, не доглянута, приводили її із інших будинків чужі люди і питали чия це дитина, часто залишала старшу дитину сусідам та знайомим. Крім того, ОСОБА_3 постійно порушує норми проживання у гуртожитку, збирає у себе людей сумнівної поведінки (повій, алкоголіків), грубо порушує правила гігієни та санітарії, на зауваження інших мешканців будинку не реагує, відповідає нецензурною лайкою, не виконує вимог, щодо чистоти під'їзду та спільної кухні.

Свідок ОСОБА_6 дав показання про те, що відповідач дуже рідко готувала дітям гарячу їжу. Відповідно до показань свідка ОСОБА_12 ОСОБА_3, залишала у неї дитину на ніч, говорила, що поїде до матері, де вона їздила не знає.

Згідно показань свідка ОСОБА_13, яка працює начальником кримінальної міліції у справах дітей, вона була присутня 02.09.2010 року при відібранні дитини ОСОБА_4, в кімнаті було брудно, відсутнє світло, меблів не було, дитина лежала на полу і плакала, мала хворий вигляд, дитини була направлена на Кобеляцької ЦРЛ, а ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків за ч. 1 ст. 194 КпАП.

На підставі акту обстеження умов проживання від 02.09.2010 року, сім'я проживає в однокімнатній квартирі в гуртожитку. На час перевірки комісія виявила наступне: в квартирі світло та вода відсутні. Меблів немає жодних, мати спить з дитиною на полу. Дитина на вигляд хвора. ( а.с. 10).

Відповідно до повідомлення Кобеляцької ЦРЛ, 02.09.2010 року в дитяче відділення Кобеляцької ЦРЛ в супроводі дільничного інспектора міліції була доставлена ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. При обстеженні дитини була виявлена мала вага та знижений гемоглобін крові. Мати з'являлася в перший тиждень рідко, і то не надовго. В подальшому передавала передачі. З 13.09.10 року взагалі на з'являлася до дитини ( а.с. 21, 28), що підтверджується і показаннями свідка -лікаря Кобеляцької ЦРЛ ОСОБА_14

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дав вірну оцінку доказам по справі, не взявши до уваги показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які є родичами ОСОБА_3 та більше 2 років не бачили відповідачку, також свідка ОСОБА_17 оскільки вдома у ОСОБА_3 від був декілька разів, а тому його свідчення не можуть бути об'єктивними.

Є вірним висновок суду першої інстанції про те, що часткове відвідування ОСОБА_3 малолітньої дитини ОСОБА_4 у спеціалізованому будинку дитини, не свідчить про її можливість виконувати свої батьківські обов'язки постійно і в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що з позовом звернулася не та особа, яка має право звернення до суду є безпідставними виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, покладається на служби у справах дітей.

Відповідно до п. 14 Типового положення про службу у справах дітей обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2007 року № 1068, служба є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Відповідні положення містяться і в Положенні про службу у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації.

Посилання апелянта на те, що рішенням Кобеляцького районного суду від 26.11.2010 року було позбавлено права малолітніх дітей на проживання у житловому приміщенні, не відповідає обставинам справи, оскільки предметом розглянутого позову є позбавлення батьківських прав і питання щодо житлових прав судом не вирішувалося.

Не спростовують правильності рішення суду першої інстанції посилання апелянта на ту обставину, що за ініціативою головного лікаря із її помешкання у неї у примусовому порядку відібрали дитину (ОСОБА_4) та доставили в Кобеляцьку ЦРЛ, так як даний аргумент жодним чином не ставить під сумнів ту обставину, що ОСОБА_3 не виконує своїх обов'язків по вихованню дітей та правильність висновку органу опіки та піклування, який оформлений належним чином і не викликає сумнівів у його об'єктивності.

Доводи апелянта про те, що до матеріалів справи долучені докази, які викликають великий сумнів у їх достовірності є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів також не бере до уваги показання свідка ОСОБА_17, який був допитаний на судовому засіданні за клопотанням апелянта, про те, що відповідач належним чином відносилася до виховання дітей, оскільки із показань свідка вбачається, що дітей він бачив рідко, а його показання та надані апелянтом додаткові документи та ксерокопії жодним чином не ставлять під сумнів правильність висновків суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції давши об'єктивну оцінку доказам по справі, вірно встановив, що відповідач ухиляється від виконання свої обов'язків по вихованню дитини та обґрунтовано позбавив її батьківських прав відносно обох дітей, оскільки ОСОБА_3 не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання та загрожувало життю та здоров'ю дітей; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей.

Колегія суддів бере до уваги також ту обставину, що неодноразові заходи, які вживалися відповідними компетентними органами, не спонукали відповідачку виконувати батьківські обов'язки належним чином, а тому інші засоби впливу на ОСОБА_3 вичерпані.

Зазначені обставини є наслідком винної поведінки ОСОБА_3, яка свідомо нехтувала своїми обов'язками, а не наслідком її захворювання чи інших об'єктивних причин.

При цьому, суд першої інстанції, з'ясувавши думку дитини ОСОБА_5, яка бажала проживати разом з матір'ю, обґрунтовано, відповідно до ч. 1 ст. 171 СК України, прийшов до висновку, щодо ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав, всупереч думці дитини, так як цього вимагають інтереси дитини.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26 листопада 2010 року у залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді В.І. Акопян

О.А. Лобов