АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Дукат» та ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 травня 2011 року за позовом прокурора Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2 до приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Дукат» про стягнення заробітної плати,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2006 року прокурор Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_3 (післяшлюбне прізвище ОСОБА_2) до приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Дукат» про стягнення заробітної плати. В обґрунтування вимог прокурор вказував на те, що з 11 липня по 31 грудня 2005 року позивачка знаходилась з відповідачем в трудових відносинах. З серпня по жовтень 2005 року їй не виплачувалась заробітна плата, тому прокурор просив стягнути з відповідача на користь позивачки невиплачену заробітну плату у розмірі 658,91 грн.

25 жовтня 2006 року прокурор, посилаючись на виплату позивачці вказаної суми заробітної плати, відмовився від вказаного позову і в той же день суд закрив провадження у справі.

Після задоволення судом апеляційної інстанції апеляційної скарги позивачки і скасування ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2006 року про закриття провадження у справі, прокурор до 30 липня 2010 року участі у справі не приймав, а позивачка звернулася до суду з самостійними позовними вимогами до приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Дукат».

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала на те, що з 11 липня по 31 грудня 2005 року вона працювала у відповідача за контрактом. При звільненні розрахунок з нею проведено не було. Під час роботи в результаті нещасного випадку вона була травмована але лікарняні листи з 14 по 30 листопада та з 1 по 9 грудня 2005 року їй оплачені не були (акт Н-1 від 16 червня 2006 року), тому просила стягнути з позивача невиплачену заробітну плату, допомогу по тимчасовій непрацездатності, компенсацію за невикористану відпустку, компенсацію за порушення термінів виплати заробітної плати, компенсацію за час вимушеного прогулу, моральну шкоду та інше.

Протягом часу розгляду справи позивачкою та її представниками позовні вимоги неодноразово змінювалися та уточнювалися (а.с.75-76, 119-121, 145-148, 188-190, 229-235 т.1; 1-9, 43-45 т.2) і остаточно зводилися до стягнення з відповідача на користь позивачки невиплаченої заробітної плати, допомоги по тимчасовій непрацездатності і компенсації за невикористану відпустку в загальній сумі 304,86 грн.; компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати - 261,54 грн.; компенсації за затримку розрахунку - 40 976,85 грн.; компенсації за час вимушеного прогулу - 1 336,44 грн.; моральної шкоди - 15 000 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 травня 2011 року, з урахуванням ухвали від 17 червня 2011 року про виправлення описки та додаткового рішення від 20 липня 2011 року про стягнення судових витрат, позов прокурора задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивачки допомогу по тимчасовій непрацездатності та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 304,86 грн.; за затримку розрахунку при звільненні 18 662,43 грн. та 1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права при неповному зясуванні судом обставин справи та про ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивачка в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповно відображені обставини, що мають значення для справи, на те, що висновки суду не відповідають дійсності та не підтверджуються достовірними доказами, а також про ухвалення нового рішення про задоволення її вимог.

Вивчивши доводи скарг, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу відповідача підлягаючою повному задоволенню, а апеляційну скаргу позивачки - частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст.117 вказаного Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що за укладеним між сторонами 11 липня 2005 року контрактом позивачка була прийнята відповідачем на роботу в якості оператора розмножувальної техніки з окладом 310 грн. на місяць. З 1 вересня 2005 року їй було підвищено оклад до 350 грн. на місяць.

Виплата нарахованої за відпрацьований позивачкою час заробітної плати проводилась щомісячно у безготівковій формі шляхом зарахування коштів на її зарплатну картку.

14 листопада 2005 року на робочому місці ОСОБА_2 отримала різано-скальповану рану нігтьової фаланги другого пальця лівої кісті, про що 25 листопада 2005 року було складено акт №1 за формою НВП.

У звязку з отриманою травмою позивачка в період з 14 по 30 листопада 2005 року не працювала, знаходилась на лікуванні. Оскільки вказана травма була класифікована як травма невиробничого характеру, допомога по тимчасовій непрацездатності позивачці була виплачена відповідачем виходячи з 60% середньої заробітної плати.

31 грудня 2005 року ОСОБА_2 була звільнена з роботи у звязку з закінченням строку дії контракту. При цьому їй була нарахована заробітна плата за грудень місяць, яка разом з допомогою по тимчасовій непрацездатності в загальній сумі 251,75 грн. платіжним дорученням від 30 грудня 2005 року переведена на зарплатну картку позивачки.

В порушення вимог ст.116 КЗпП України відповідач провів частковий розрахунок при звільненні позивачки, не виплативши компенсацію за невикористану відпустку в сумі 53,30 грн., яка була переведена на її зарплатну картку платіжним дорученням від 20 січня 2006 року.

У січні 2006 року було проведено повторне розслідування обставин нещасного випадку який стався з позивачкою, встановлено, що він був повязаний з виробництвом, а тому 16 січня 2006 року було складено акт про нещасний випадок за формою Н-1.

Після проведення у листопаді 2007 року відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у м.Дніпропетровську перерахунку розміру втраченої позивачкою заробітної плати до 100%, що склало суму 41,45 грн., відповідач поштовим переказом від 27 листопада 2007 року відправив ці кошти на адресу позивачки.

Дані факти встановлені в результаті перевірки діяльності відповідача, проведеної за зверненням представника позивачки управлінням праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради (а.с. 149 т.1, 140-141 т.2), державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська (а.с.134-139 т.2), територіальною державною інспекцією праці у Дніпропетровській області (а.с. 205-206 т.1, 99-100 т.2), прокуратурою Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська (а.с.36-38 т.2).

Після встановлення зазначеними перевірками порушення відповідачем вимог ст.116 КЗпП України при звільненні позивачки, ПП ВКФ «Дукат» здійснило нарахування компенсації за час затримки розрахунку до 20 січня 2006 року у розмірі 154,96 грн. Вказана сума поштовим переказом від 18 грудня 2007 року відправлена на адресу позивачки але остання її та, відправлену поштовим переказом від 27 листопада 2007 року суму 41,45 грн., не отримала, що підтверджується довідкою Дніпропетровської дирекції поштамт-центр поштового звязку №1 від 12 травня 2008 року (а.с.126 т.1), з якої вбачається, що зазначені поштові перекази знаходяться на зберіганні в архіві, повідомлення про їх надходження адресату доставлялись своєчасно.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову прокурора, та стягуючи на користь позивачки допомогу по тимчасовій непрацездатності, компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні та моральну шкоду, суд не звернув уваги на те, що такі вимоги прокурором не заявлялись.

З позовної заяви прокурора вбачається (а.с.2 т.1), що його вимоги зводилися до стягнення з відповідача на користь позивачки заробітної плати за серпень - жовтень 2005 року у розмірі 658,91 грн. Ця сума заробітної плати була виплачена позивачці до припинення трудових відносин з відповідачем, що підтвердили в суді апеляційної інстанції представник прокуратури та представник позивачки. Ніяких інших вимог в інтересах позивачки прокурор не заявляв.

Враховуючи те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини, а також те, що питання по заяві прокурора про відмову від даного позову (а.с.17 т.1), після скасування ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2006 року про закриття провадження у справі, залишилось не вирішеним, постановлене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову прокурору та ОСОБА_2 в задоволенні позовів.

Тим більше, як пояснила в суді апеляційної інстанції представник позивачки, всі надані відповідачем документи, що знаходяться в матеріалах справи не відповідають дійсності і приймати їх до уваги та ухвалювати на їх підставі рішення не можна. Тільки після проведення прокуратурою перевірки діяльності відповідача та витребування у нього документів, що відповідають дійсності, вона зможе провести розрахунок невиплачених позивачці сум та обґрунтувати позовні вимоги, які повен розглянути суд.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, а апеляційну скаргу приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Дукат» - повністю.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 травня 2011 року скасувати.

В задоволенні позовів ОСОБА_2 та прокурора Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: