г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 2-389/11
Номер провадження 2/596/11
У Х В А Л А

28 лютого 2011 року, суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до виконавчого комітету Інгулецької районної і місті ОСОБА_3 ради, треті особи: управління Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», Територіальна громада м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про визнання права власності на самовільне збудоване нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

03.02.2011 року на адресу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу надійшла позовна заява ОСОБА_2 до виконавчого комітету Інгулецької районної і місті ОСОБА_3 ради, треті особи: управління Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», Територіальна громада м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про визнання права власності на самовільне збудоване нерухоме майно.

Ухвалою судді від 07.02.2011 року дану позовну заяву було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана до суду з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, тому позивачу було запропоновано усунути вказані недоліки, виходячи з наступного.

У відповідності до положень статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 1 статті 3 ЦПК України зазначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Також, відповідно до п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Однак у позовній заяві відсутні жодні докази порушення, невизнання чи оспорювання прав, свобод чи інтересів позивача з боку ОСОБА_4 комітету Інгулецької районної і місті ради. ОСОБА_4 комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_3 ради, яким пропонується позивачу звернутись до суду не визначає спір оскільки виконком у даному випадку не наділений компетенцією щодо узаконення перепланування та переобладнання а також визнання прав власності на самочинні будівництва.

Так, відповідно до статті 24 Закону України «Про планування і забудову територій» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та відповідно до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, встановлених згідно з вимогами цього Закону.

Замовник, що має намір забудови належної йому на праві власності або користуванні земельної ділянки, або уповноважена ним особа звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою (клопотанням) щодо намірів забудови земельної ділянки, в якій зазначаються призначення будівлі, споруди та орієнтовні характеристики забудови. До заяви (клопотання) можуть бути додані передпроектні роботи.

У разі якщо зазначені в заяві (клопотанні) наміри належать до переважного чи допустимих видів забудови відповідної території, орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня реєстрації заяви (клопотання) надає заявнику містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки, встановлені місцевими правилами забудови населеного пункту.

У разі якщо наміри забудови земельної ділянки не відповідають вимогам містобудівної документації та видам використання території, встановленим місцевими правилами забудови, державними нормами, орган місцевого самоврядування протягом місяця з дня реєстрації заяви (клопотання) надає заявнику висновок щодо цієї невідповідності та рекомендації стосовно можливої зміни намірів забудови земельної ділянки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року №1243 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» встановлений Порядок, який визначає основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва, згідно якого прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації обєктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів (далі закінчені будівництвом обєкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування (пункт 1 Постанови).

Згідно з пунктом 6 вищезазначеної Постанови до складу робочої комісії включаються представники генерального підрядника, субпідрядної організації, генерального проектувальника (автор проекту), експлуатаційної організації, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, органів державного санітарно-епідеміологічного нагляду, державного пожежного нагляду, промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду, державного енергетичного нагляду, охорони навколишнього природного середовища, державної інспекції з енергозбереження та інших органів, що здійснюють державний нагляд відповідно до призначення об'єкта.

Проте, позивачем не зазначаються докази (п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України), які підтверджують прийняття самочинних будівництв зазначених в позові в експлуатацію у відповідності до вимог Закону України «Про планування і забудову територій» та Постанови КМУ «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» з проходженням позивачем всіх етапів, встановлених цими Законами і отримання відповідного Акту «введення в експлуатацію» збудованого нерухомого майна, у звязку з чим нема підстав зазначати, що права позивача стосовно узаконення перепланування та переобладнання а також визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно порушені, невизнані чи оспорюються відповідними органами влади, а також що самочинні будівництва не порушують права інших осіб (ч.5 ст.376 ЦК України).

Згідно з поштовим повідомленням, яке надійшло на адресу суду, копію ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач отримав 22.02.2011 року.

Проте, позивачем відповідно до ухвали судді від 07.02.2011 року, у встановлений законом строк, вимоги суду не було виконано, тому є всі підстави вважати позовну заяву неподаною та повернути її позивачу.

Керуючись ст.121 ч.2 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до виконавчого комітету Інгулецької районної і місті ОСОБА_3 ради, треті особи: управління Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», Територіальна громада м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради про визнання права власності на самовільне збудоване нерухоме майно, вважати неподаною та повернути її позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу дніпропетровської області.

Суддя