АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 48 (І) ОСОБА_1
Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернівського районного суду у м. Кривому Розі від 25 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина, до виповнення останній трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на її утримання до виповнення дитині трьох років.

В обґрунтування позову зазначила, що, перебуваючи в шлюбі з відповідачем, 30.01.2009 року народила від нього дитину доньку Аріанну.

Посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку не надає допомоги на її утримання, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Рішенням Тернівського районного суду у м. Кривому Розі від 25 жовтня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 13.04.2011 року (доходу) щомісяця до досягнення донькою Аріанною, ІНФОРМАЦІЯ_1 3-х років, тобто до 30.01.2012 року

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вважає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги ту обставину, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки він наймає квартиру, погашає позику, оплачує своє навчання в університеті. Крім того, даного позову він не визнавав в суді першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2006 року, від шлюбу мають малолітню доньку Аріанну, ІНФОРМАЦІЯ_1, в свідоцтві про народження якого батьком записаний ОСОБА_4

На даний час малолітня дитина проживає разом з матірю, в той час як батько дитини проживає окремо від сімї.

Стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі ? частини від доходу (заробітку) відповідача, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 84 СК України та виходив з обовязку чоловіка утримувати дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку, а також з визнання позову відповідачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частина 2 ст. 84 СК України закріплює право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

При цьому, як передбачено ч. 4 вказаної статті, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З викладеного вбачається, що право дружини на утримання виникає зі складу юридичних фактів, сукупність яких становить: проживання дитини, яка не досягла трьох років з матірю; походження дитини від чоловіка та здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу, при цьому матеріальне становище дружини не враховується.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач ОСОБА_4 працює й отримує середньомісячну заробітну плату в сумі 6500 грн., що підтверджує його здатність надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина до досягнення останньою 3-х років.

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він наймає квартиру, сплачує грошові кошти за договором позики, оплачує своє навчання в університеті не спростовують його здатності надавати матеріальну допомогу на утримання дружини в розмірі ? частки від свого заробітку.

Доказів в спростування вищенаведеного, у відповідності до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, відповідачем суду апеляційної інстанції не надано.

Доводи апеляційної скарги відповідача про невизнання ним позову не можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду, ухваленого в порядку ч.4 ст. 174 ЦПК України.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду у м. Кривому Розі від 25 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: