АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 3744 Головуючий суддя І інстанції Пашнєв
Провадження № Суддя доповідач Карімова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого Карімової Л.В.,

суддів Бурлака І.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Коршун І.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5 про розірвання договору підряду, стягнення збитків,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 на О.К., третя особа ОСОБА_5, про розірвання договору підряду та відшкодування збитків.

Посилаючись на порушення відповідачем суттєвих умов договору підряду, укладеному між ними 26.03.2007 року, позивач просив стягнути спричинену йому матеріальну шкоду в сумі 23 700 грн., які були передані ОСОБА_4 за виконання будівельних робіт по зведенню даху частини будинку № 7 по провулку Трофимівському в м. Харкові.

Також позивач просив стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду в сумі 20 000 грн. та понесені судові витрати (а.с. 4-5)

У листопаді 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_2 20200 грн., що не доплачені за фактично виконану роботу та 3000 грн. за надання правової допомоги.

Посилаючись на те, що будівельні роботи були припинені з вини замовника, який несвоєчасно поставляв будівельні матеріали, що призвело до конфліктів з працівниками та негативно вплинуло на його ділову репутацію, просив стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 15 000 грн. (а.с. 63-64).

У березні 2009 року ОСОБА_2 уточнив свої позовні вимоги і просив на підставі ст.ст. 509, 526, 1166, 1167 ЦК України стягнути з ОСОБА_4 спричинену матеріальну шкоду в сумі 71889,31 грн. та моральну шкоду в сумі 20 000 грн., а також понесені ним судові витрати в сумі 2500 грн.

Посилався на те, що він поетапно проводив оплату за виконані відповідачем будівельні роботи в сумі 23 700 грн. та своєчасно надавав будівельні матеріали для цих робіт. Однак в червні 2007 року ОСОБА_4 безпідставно зупинив подальші будівельні роботи, які були потім виявлені як неякісні, у звязку з чим використовувати їх не було можливості.

Крім того на будівництво даху ним, ОСОБА_2, було витрачено будівельних матеріалів на суму 48189,31 грн. які подалі використовувати не було можливості.

Сторони взаємних вимог не визнали.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. та 2 500 грн. витрат на правову допомогу. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою цього ж районного суду від 08.02.2011 року внесені виправлення в прізвище Маліх в порядку ст. 219 ЦПК України (а.с. 217).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 просить змінити рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2010 року, задовольнивши його позовні вимоги в повному обсязі. Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 не оскаржує та просить залишити його без змін.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд, встановивши наявність між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 договору підряду, безпідставно не врахував наявність висновків експертизи, проведеної „Модул-Сервіс щодо розміру спричиненої йому матеріальної шкоди та необґрунтовано зменшив відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції не оскаржив.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 існували договірні правовідносини, які регулюються ст. 875 ЦК України.

Оскільки сторонами допущені істотні відступи від необхідних умов договору побутового підряду, суд вважав цей договір неукладеним, тому зазначав, що не підлягають застосуванню правові наслідки неналежного виконання зобовязань.

Суд вважав недоведеними позовні вимоги ОСОБА_2 щодо спричинення йому майнової шкоди, що виразилася у виконанні робіт з переобладнання даху в розмірі 48189,31 грн. та витрат, які були сплачені за начебто неякісно виконані роботи на суму 23 700 грн.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 2000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що порушення умов виконання зобовязань є безпосереднім наслідком певної протиправної дії ОСОБА_4 Вважав доведеними вимоги ОСОБА_2 щодо понесених ним судових витрат.

Судова колегія не може погодитися з рішенням районного суду в оскаржуваній частині, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями учасників процесу й у суді першої та апеляційної інстанції між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 фактично склалися договірні відносини, які регулюються ст.ст. 865-867,871,873,875 ЦК України.

Між тим районним судом зроблені висновки про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню правові наслідки неналежного виконання зобовязань, оскільки сторонами допущені істотні відступи від необхідних умов договору побутового підряду, і тому суд вважав цей договір неукладеним.

Такий висновок суду суперечить вимогам ст.. 11 ЦПК України, оскільки таких вимог сторони по справі в своїх позовах не заявляли.

Заявляючи до ОСОБА_4 уточнюючий позов, ОСОБА_2 ґрунтував свої вимоги на необхідність виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань належним чином.

Відповідно до вимог ст.. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду, або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої вартості або розірвання договору та відшкодування збитків.

Як вбачається з розписок ОСОБА_4 про отримання ним грошових сум за виконані будівельні роботи, вони не містять в собі наявність домовленості сторін про істотні умови договору будівельного підряду ( строки виконання робіт, відповідальність за порушення втрати чи пошкодження будівельних матеріалів тощо).

У зв'язку з чим ОСОБА_2 не довів наявність у нього правових підстав вимагати від ОСОБА_4 відшкодування за вказаним договором будівельного підряду спричинених йому збитків у вигляді пошкодження будівельних матеріалів та необхідністю придбання нових матеріалів.

Відповідно до ч.3 ст. 875 та ч.3 ст.865 ЦК України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

ОСОБА_2 не надані до суду першої та апеляційної інстанції докази, які відповідно до ст.ст. 58-60 ЦПК України могли б свідчити про спричинення йому відповідачем ОСОБА_4 моральної шкоди та наявність у позивача правових підстав, передбачених як вищезазначеними нормами ЦК України так й Законом України «Про захист прав споживачів», для задоволення його вимог щодо відшкодування такої шкоди.

Вимоги ОСОБА_2 про відшкодування спричиненої йому матеріальної та моральної шкоди відповідно до вимог ст.ст. 1166,1167 ЦК України не можуть бути задоволені, оскільки зазначені норми права до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки наявність спричиненої йому ОСОБА_4 шкоди ОСОБА_2 повязує з порушенням договірних зобовязань.

Враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія вважає, що рішення районного суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з відмовою ОСОБА_2 в задоволенні його уточнених позовних вимог .

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 313-314,316, 317,319, 324 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Скасувати рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 Хусейн на відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 гривень та витрат на правову допомогу в сумі 2500 гривень та відмовити ОСОБА_2 Хусейн у задоволенні цих вимог.

В іншій оскаржуваній частині рішення районного суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: