Справа № 22-ц-2170/2011 Головуючий у I інстанції Литвиненко І.В.
Категорія цивільна Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2011 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про визнання кредитно-заставного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2011 року відмовлено у позові ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитно-заставного договору, укладеного між позивачкою і публічним акціонерним товариством Комерційний банк „ПриватБанк 18 січня 2008 року.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. На думку апелянта, суд першої інстанції використані неналежні докази, не взяв до уваги висновок спеціаліста та у порушення норм процесуального права розглянув справу за відсутності позивача і її представника, а також не допитав у якості свідка працівника банку, ухвалу про допит якого суд постановив у судовому засіданні, а також не вирішив питання про призначення експертизи за заявою представника позивача. Позивач також посилається на неправильне застосування норм матеріального права, які зазначені у позовній заяві.

Справа розглядається без участі сторін з врахуванням положень ч. 5 ст. 76 ЦПК України. Представник позивача ОСОБА_6 отримав судову повістку 05 серпня 2011 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відмовляючи у позові ОСОБА_5, суд першої інстанції послався на необґрунтованість позовних вимог. Висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам і ґрунтуються на вимогах закону. Судом встановлено, що 18 січня 2008 р. між ОСОБА_5 і публічним акціонерним товариством Комерційний банк „ПриватБанк укладено кредитно-заставний договір, згідно з умовами якого банк перерахував ТОВ АВТОПРИВАТ 45540 грн. за придбаний позивачкою автомобіль, а іншу частину кредиту на сплату страхових внесків, на сплату за реєстрацію в реєстрі обтяжень рухомого майна та інші, передбачені договором платежі, що відповідає умовам, визначеним сторонами у розділі 17 кредитно-заставного договору. Договір підписаний обома сторонами. Висновки суду про відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного позивачем договору підтверджуються змістом кредитно-заставного договору (а.с. 5-9), листом ТОВ АВТОПРИВАТ № 430 від 03 червня 2011 р. про отримання коштів за автомобіль придбаний ОСОБА_5І.(а.с. 73), даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім'я позивачки (а.с. 37), змістом скарги ОСОБА_5 до Держаного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики (а.с. 65), а також рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 березня 2011 року, яке набрало законної сили (а.с. 75-77). Посилання апелянта на те, що позивач не отримувала готівкою кошти не можуть бути підставою для визнання договору недійсним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязаний надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Умови, як вже зазначалось вище, визначені сторонами у договорі, у тому числі і щодо порядку отримання коштів.

Доводи апелянта щодо необізнаності позивача про рішення суду від 23 березня 2011 року, не можуть бути підставою для незастосування судом положень ст. 61 ЦПК України.

Висновок про почеркознавче дослідження від 04.02.2011 р., на який посилається апелянт, судом обґрунтовано не взято до уваги, оскільки даний висновок не може бути визнаний належним доказом, оскільки він не є висновком експертизи, а нормами Глави 6 ЦПК України висновок спеціаліста не передбачений у якості доказу. Повноваження спеціаліста у цивільному процесі визначені ст. 54 ЦПК України, яка не передбачає можливості надання ним висновків. Крім того, підготовка матеріалів ( зразків підписів позивача), наданих для дослідження спеціалісту проведена не у відповідності з Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 р. № 53/5 ( у редакції наказу від 30 грудня 2004 р. № 144/5).

Не дають підстав для задоволення апеляційної скарги і посилання позивача на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, про час і місце судового засідання після оголошеної 13 травня 2011 р. перерви представник позивачки був повідомлений (а.с. 54). Крім того, чинний Цивільний процесуальний кодекс не передбачає визнання явки сторони у судове засідання обовязковою. Суд, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, може визнати потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Неявка позивача у даній справі не перешкоджала її розгляду.

Доводи апелянта про те, що суд не викликав і не допитав свідка та не вирішив клопотання представника позивача про призначення експертизи спростовуються матеріалами справи. Згідно з даними журналу судового засідання 7 червня 2011 року у судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_7 (а.с. 79-80). У цьому ж судовому засіданні вирішене письмове (а.с. 35) клопотання представника позивача про призначення експертизи. З врахуванням положень ст.ст. 168, 142 ЦПК України та наявних у справі доказів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у призначенні експертизи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: