_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-3778/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2011 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Салтан Л.В.

при секретарях Небесній О.О., Зозулянському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

Одеської міської ради

до ОСОБА_1,

третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення обєкту самочинного будівництва,

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить зобовязати відповідача звільнити самовільно зайняту ділянку, шляхом знесення за власний рахунок будівлі, розташованої на місці знесеного дворового туалету, позначеного в технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 15 липня 2005 року за інвентарним № 23076, під літ. «В».

Представник позивача посилається на те, що перевіркою, проведеною Київською районною адміністрацією Одеської міської ради встановлено, що ОСОБА_1 самовільно збудував будівлі, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. 15-а Лінія, 22.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Аналогічне міститься в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, присутніх в судовому засіданні та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 16 грудня 2010 року представниками Київської районної адміністрації Одеської міської ради складений акт про те, що ОСОБА_1 самочинно збудовані будівлі, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. 15-а Лінія, 22.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про планування і забудову територій», який діяв на момент здійснення будівництва здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а

також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно зі ст. 9 ЗУ «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідачем не надано суду жодних доказів стосовно того, що будівельні роботи проводились ним з належним дозволом та з належно затвердженим проектом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач порушив передбачений законом порядок та самовільно зайняв ділянку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209 ч. 3, 213, 215, 294 ЦПК України, ст. 383 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Одеської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення обєкту самочинного будівництва задовольнити в повному обсязі.

Зобовязати ОСОБА_1, звільнити самовільно зайняту ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, 15-а Лінія, 22, шляхом знесення за власний рахунок будівлі, розташованої на місці знесеного дворового туалету, позначеного в технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 15 липня 2005 року за інвентарним № 23076 під літ. «В».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Салтан Л. В.