Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

3 листопада 2011 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі : судді Бабенко С.С., при секретарі Федорцовій І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього непрацездатного сина,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

На доведеність позовних вимог позивач зазначив, що відповідач по справі є його батьком. З 2005 року по 2007 рік він був інвалідом дитинства. З 2010 року він є інвалідом 3-ї групи. Згідно висновку МСЕК від 09.02.2011 року він є інвалідом 3-ї групи до лютого 2012 року.

Розмір його пенсії по інвалідності складає 700 грн., що є менше ніж прожитковий мінімум. Крім того він потребує в постійному медикаментозному лікуванні і обов'язкового 1 раз на рік він проходить лікування стаціонарно і 2 разу на рік проходить лікування амбулаторно.

Він потребує в матеріальній допомозі відповідача, який згідно ст.. 198 Сімейного Кодексу України зобов'язаний утримувати і має таку можливість надавати таку допомогу, оскільки є працездатним, працює забійником на шахті "Північна" і отримує пенсію з 12.08.2010 року.

Він проживає разом з матір'ю, яка доглядає за ним. Мати раніше звільнилася з роботи за наполяганням батька. В теперішній час матір не проживає з відповідачем, оскільки він її вигнав разом з дітьми. Працевлаштуватися матір не може, тому не має можливості допомагати йому матеріально.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Відповідач сплачує аліменти його матері на утримання його сестри ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно до 1 лютого 2012 року.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, зазначила, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності. На роботу його не беруть, але не може підтвердити документально куди він звертався за працевлаштуванням. В 2009 році він знаходився в лікарні на лікуванні. Йому необхідна матеріальна допомога в розмірі, який разом з пенсією буде складати прожитковий мінімум.

Відповідач в суді з позовом не згоден, пояснив, що у позивача 3-тя група інвалідності внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має можливість працювати, матеріально себе забезпечувати. Сам він працює, його середня заробітна плата приблизно складає 5-6 тисяч гривень, отримує пенсію в розмірі 5300 грн. Проживає він разом з ОСОБА_4, її донькою ОСОБА_5 та спільним сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. На користь матері позивача він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частина від його доходу на утримання доньки ОСОБА_3. Позивачу він допомогу надає, коли той її потребує. Вважає, що позивач не працює, оскільки не хоче.

Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 198 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Для виникнення обов'язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина потрібні три умови : дочка, син мають бути непрацездатними; дочка, син мають потребувати матеріальної допомоги; мати, батько мають бути матеріально забезпеченими, здатними утримувати сина або дочку.

Потреба в матеріальній допомозі визначається залежно від наявності прожиткового мінімуму.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_7 (а.с. 6), є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням, про що свідчить виписка із акту огляду МСЕК і довідки, де крім того зазначений висновок про умови та характер праці - може виконувати роботу не пов'язану з висотою, вогнем і механізмами, що рухаються (а.с. 4-5). Позивачем не представлено суду доказів того, що він звертався за працевлаштуванням.

Відповідач - ОСОБА_2 згідно акту вуличного комітету проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_4, її донькою ОСОБА_5С, ІНФОРМАЦІЯ_4 і спільним сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. ). ОСОБА_2 працює на шахті "Північна" та його середньомісячна заробітна плата складає приблизно 10281.39 грн. (а.с. ), знаходиться на обліку в УПФУ м. Дзержинська як отримувач пенсії за віком, яка становить 5402,54 грн. (а.с. ). Відповідач має на утриманні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. ). Крім того, як зазначив відповідач і що не заперечував позивач, ОСОБА_2 є платником аліментів на утримання сестри позивача.

Згідно довідки про отримання допомоги від 26.10.2011 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської міської ради, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПСЗН та йому відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію і інвалідам" з 20.01.2010 року до 31.01.2012 року призначено допомогу інваліду 3-ї групи, яка складає з травня 2011 року - по вересень 2011 року включно 764,00 грн. щомісяця, з жовтня 2011 року - 784 грн. (а.с. ).

Враховуючи, що положення Сімейного Кодексу України для визначення матеріального стану сторони посилається на прожитковий мінімум, та те, що представник позивача в суді визначає суму матеріальної допомоги, яку повинен надавати відповідач, в різниці між доходом позивача та прожитковим мінімумом, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" № 2857-УІ від 23 грудня 2010 року, прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01.04.2011 року складає 764 грн., з 01.10.2011 року складає 784 грн., тобто доходи позивача становлять прожитковий мінімум для вказаної категорії осіб.

Керуючись ст..ст.. 10,11,60,212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього непрацездатного сина - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя :