Справа № 2-25/2011 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

30 червня 2011 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої : судді Монташевич С.М.,

секретарів: Г аврилюк Л.C., ОСОБА_1,

з участю адвоката : ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Долині справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування завданих збитків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки ОСОБА_4 на її користь 5000,00 гривень в порядку відшкодування завданих їй збитків під час виконання обовязків продавця товарів за період з 02.09.2009 року по 10.02.2010 року та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що вона являється підприємцем і займається торгівлею промислової групи товарів в смт. Вигода Долинського району по вул. Д.Галицького, 45. У відповідності до укладеного договору від 05.11.2008 року як найманий працівник виконувала обов»язки продавця товару відповідачка ОСОБА_4 Договір про повну матеріальну відповідальність з нею не був укладений. Разом з нею працювали і двоє інших робітників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Проте зазначені особи систематично для особистих потреб брали із магазину необхідний товар, не сплачуючи їх вартість в касу, а також брали гроші від реалізації товару, не показуючи реалізації товару, завдавши їй тим самим майнову шкоду. Проведеною ревізією 10.02.2010 року була виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей в магазині на суму 15532,15 грн. В журналі результатів інвентаризації всі продавці визнали факт нестачі товарно-матеріальних цінностей на суму 15532,15 грн. та розписались в ньому. Продавець ОСОБА_6 добровільно погасила свою частку боргу в сумі 5000 грн., а відповідачка ОСОБА_4, визнаючи свою вину у створенні недостачі, 13.02.2010 року склала розписку про те, що вона позичила в неї 5000 грн. і зобов»язується повернути ці кошти на протязі 60 календарних днів. Для неї не мало значення, що саме вона вказала в розписці стосовно предмету боргу - чи то привласнення коштів, чи нібито позика грошей, важливо є визнання боргу. Проте відповідачка, не заперечуючи наявності завданих їй збитків та необхідності погашення боргу, у зазначений в розписці строк збитки не погасила, вказуючи, що в неї немає грошей.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що вона справді працювала продавцем у магазині позивачки. Крім неї, у магазині також працювало ще двоє продавців, а інколи продавали самі власники. Вона працювала півдня, а потім хтось її міняв. Договору про повну матеріальну відповідальність з нею не укладено. Коли вона та ще одна дівчина вирішили звільнитися з роботи, позивачка повідомила, що у магазині буде проводитися ревізія. Під час проведення ревізії товар рахували по двоє: один продавець, а другий хтось з сімї ОСОБА_3 чи їхніх знайомих. Один рахував, а інший записував у зошит. Представлені в судовому засіданні зошити - це ті зошити, в яких вони писали. Проте вважає, що від неї безпідставно вимагають 5000,00 гривень, так як при підрахунку сум, зазначених у зошиті, їх не було. Крім того, під час проведення ревізії були посторонні люди, які до магазину жодного відношення не мали, а тому результатам вона не довіряє. Навіть якщо недостача і була, встановити, хто її допустив не можливо, бо вони не вели обліку, хто і що продав, а продавали в магазині три продавці та власники. Вони наполягали на повторній ревізії, але їм у цьому було відмовлено. У зошитах вона все понаписувала, що їй продиктувала позивачка, тому що в той час на неї чинили психологічний тиск. Про результати ревізії та наявну недостачу їй сказали уже після підписання усіх зошитів. Їй неважко було написати, що їй сказали, бо не вважала, що цю недостачу потім її заставлять повертати. У магазин в той час був присутній чоловік у форменому одязі, який назвав себе працівником прокуратури та пояснив, що у випадку ненаписання розписки їй буде притягнуто до кримінальної відповідальності та стягнуто набагато більше коштів, ніж 5000,00 гривень. Вважає результати ревізії недостовірними, а вину кожного з працівників у виявленій недостачі недоведеною. Просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 134 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

Як вбачається з трудового договору між працівником і фізичною особою від 05.11.2008 року, укладеного між ОСОБА_3та ОСОБА_4, остання прийнята на роботу продавця безстроково на 0,5 ставки, час виконання робіт: з 09.00 год. по 13.00 год. Трудовий договір зареєстрований від 05.11.2008 року за № 2182 в Долинському РЦЗ та розірваний сторонами 09.02.2010 року на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Договір знято з реєстрації 12.02.2010 року (а.с. 5).

Як встановлено з оглянутих в судовому засіданні зошитів, в яких зроблені записи при проведенні ревізії, на останній заповненій сторінці наявний запис про результат ревізії 10.02.2010 року, згідно якого остаток в магазині по перерахунку 165429,85 грн. Розхід під час перерахунку - 409,50 грн. Чужі борги - 1912,00 грн. ОСОБА_1 ОСОБА_4 - 1349,45 грн. ОСОБА_1 ОСОБА_8 - 851,85 грн. ОСОБА_1 ОСОБА_6 - 220,00 грн. Ксерокс на суму 2181,00 грн. Остаток товару згідно накладних від 02.09.2009 року до 10.02.2010 року - 183523,80 грн. Недостача - 15532,15 грн. ОСОБА_4 згідна з такими результатами ревізії 10.02.2010 року, що підтвердила своїм підписом 13.02.2010 року. Дані записи вчинені відповідачкою, про що в судовому засіданні не заперечила остання (а.с. 6).

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала продавцем у магазині позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_9 також в той час працювала продавцем у цьому магазині. Остання повідомила її, що має намір звільнитися, тому 10.02.2010 року у магазині будуть проводити ревізію. Під час ревізії товар рахували власники та продавці, по двоє чоловік: один писав у зошит, а інший рахував і диктував. 12 чи 13.02.2010 року вони прийшли дізнатися про результати ревізії. У зошитах попідписувалися ще до того, як дізналися про результат, тому що вважали, що все добре. Потім їм сказали про суму виявленої недостачі. Під тиском та погрозами з боку власників та особи у форменому одязі, яка представилася працівником прокуратури, вони написали розписки про повернення боргу. З результатами ревізії не згідні, так як писати про наявність боргу їх заставили, а недостачі бути не могло. Проте у їхніх проханнях про проведення повторної інвентаризації їм було відмовлено.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що між сторонами 05.11.2008 року був укладений трудовий договір, відповідно до якого відповідачка працювала продавцем у магазині, де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_3 При звільненні працівника з роботи була проведена ревізія, за результатами якої виявлено факт недостачі товару на суму 15532,15 грн. Відповідачка з результатами ревізії була згідна, про що зазначила у зошиті ревізії та підтвердила своїм підписом. В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що дані записи про результати ревізії вчинені відповідачкою при застосуванні до неї психологічного тиску.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до переконання, що заявлений позов є підставний та підлягає до задоволення.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 134 Кодексу законів про працю України, ст. 1166 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 208, 209, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

РІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування завданих збитків зодовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5000,00 (пять тисяч) гривень матеріальної шкоди, 200,00 (двісті) гривень за надання юридичної допомоги згідно квитанції та 171,00 (сто сімдесят одну) гривню судових витрат, понесених позивачкою при зверненні до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: