АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/6625/11 Справа № 22ц-8570/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Костюченко Н.Є., Максюти Ж.І.,

при секретарі - Костюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2011 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2011 року задоволено частково позов ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 789 198 гривень 07 копійок - суму заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 200 гривень у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором, 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» на користь держави судовий збір у розмірі 1700 гривень. В іншій частині позову банку відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ставить питання про скасування рішення суду та відмову у задоволенні позову посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що між позивачем та ОСОБА_3 25.12.2006 року був укладений договір № 485М, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 118 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.12.2011 року.

Проте, на порушення умов Договору, відповідач належним чином не виконав зобов'язання, передбачені цим Договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 19.01.2011 року сума заборгованості складає 99 435,44 доларів США., що за курсом НБУ на день вирішення справи становить 789 398,07 гривень.

В забезпечення виконання цього договору між позивачем та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 були укладені договори поруки, за якими вони зобовязалися відповідати солідарно із боржником перед банком у повному обсязі.

Також був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» договір поруки № 467 від 12 січня 2009 року на суму 200 гривень.

Врахувавши вказані обставини у справі суд на підставі ст.ст.553,554,1054 ЦК України стягнув суму заборгованості із відповідачів солідарно.

Доводи апеляційної скарги про те, що банком порушені вимоги законодавства щодо здійснення валютних операцій є безпідставними.

Надаючи грошові кошти позивачеві, банком були задоволені потреби позивача щодо видачі цих коштів саме в іноземній валюті. Ці умови були закладені ще на час підписання договору та в наступному не змінювалися, тобто позивач, до підписання кредитного договору, мав можливість ознайомитися з його умовами.

Відповідно до вимог ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених Законом. Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтями 1,5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» який застосовується у регулюванні правовідносин у валютній сфері передбачена можливість надання кредиту у іноземній валюті, а необхідність отримання індивідуальної ліцензії на здійснення валютної операції передбачена зокрема у випадку надання кредиту у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Оскільки такі межі законом не встановлені, а тому відсутні підстави для висновку про незаконність валютної операції та як наслідок визнання умов кредитного договору недійсним.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що в іншому суді знаходиться на розгляді справа де є такий же предмет спору і між тими ж самими сторонами.

Із пояснення сторін вбачається що ніяких судових рішень про той же предмет спору і між тими ж самими сторонами на теперішній час не існує, у звязку із чим відсутні і підстави для подвійного стягнення однієї і тієї ж суми.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що відсутні підстави для зміни чи скасування судового рішення, передбачені ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307,308, 315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: