Справа № 22-ц-5470/11 Головуючий у І інстанції Подрєзова Г.О.
Категорія 47 06.10.2011
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мельника Я.С.

при секретарі : Клименко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2011 року вимоги ОСОБА_3 задоволені частково і стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки кошти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 7 457 грн 39 коп.

Підставою для задоволення вимог про стягнення додаткових коштів суд зазначив погіршення стану здоровя дитини, що тягне матеріальні затрати, а відповідач, добровільно не надає додаткової матеріальної допомоги на утримання дитини і не довів неможливість сплати аліментів у заявленому розмірі.

ОСОБА_2, не погоджуючись із вказаним рішенням по задоволеним вимогам, у встановлений законом строк, подав апеляційну скаргу, посилаючись на його неправильність, порушення судом норм цивільно-процесуального права при його ухваленні, невідповідність висновків суду матеріалам справи.

Суд, закінчивши зясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне відмовити у задоволенні заявлених вимог, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і

заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якого ОСОБА_2 виплачує аліменти згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в розмірі Ул частини всіх видів йогго доходів.

Дитина з самого народження хворіє на дитячий церабральний параліч, лікування якого, тягне за собою додаткові матеріальні затрати, а відповідач, добровільно не надає додаткової матеріальної допомоги на утримання дитини і не довів неможливість сплати аліментів у заявленому розмірі.

Суд вважає, що сплачених аліментів на користь дитини, щомісячно в розмірі Ул частини від його заробітку на ЗАТ "Росава", де він працює на посаді інженера -електроніка, що становить в січня 2011р. -847грн., в лютому -871грн., в березні - 616грн., на лікування дитини хворої на ДЦП не достатньо, а тому, всього з відповідача підлягають до стягнення витрати на'- утримання хворого неповнолітнього сина ОСОБА_4 з розрахунку : 1310,28грн. + 360 грн. + 631,25грн. + 5155,84 = 7457,39грн.

Доказів, які б достовірно свідчили про неможливість сплати коштів на утримання дитини відповідач суду не надав, а зазначені ним - не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог позивачки.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано, з дотриманням вимог ст.185 СК України, ст. 60 Ц11К України, обгрунтовано прийшов де* висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позивачем^ вимог.

Доводи ОСОБА_2 про неправильність оскаржуваного рішення, невідповідність його матеріалам справи, порушення судом норм цивільно-процесуального права при ухваленні, зокрема ст.ст. 212, 213 ЦПК України, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, а справа вирішена правильно, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції, як того просить в апеляції відповідач, суд не вбачає.

Окрім цього,у відповідності до вимог ч. З ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді