Справа № 2-83/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2011 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

при секретарі Кошелєвій Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації та ОСОБА_4 сільської ради про визнання права на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що його батько ОСОБА_5 був членом колгоспу «Вперед до комунізму»і вийшов на пенсію, як колгоспний пенсіонер. 23.12.1995 року він помер. Він разом з матірю ОСОБА_6 вступив у володіння, розпорядження та користування його майном, але 05.03.2003 року померла і матір. За життя батько склав заповіт, яким все майно заповідав йому. В кінці 2010 року йому стало відомо, що ОСОБА_4 сільрадою 28.06.1995 року спілці селянських господарств «Нива»було видано Державний акт на право колективної власності на землю, а батька помилково не включили до списку осіб, що додається до цього акту, які мають право на земельну частку (пай). Посилаючись на те, що його батько не виключався із членів колгоспу «Вперед до комунізму»та з членів ССГ «Нива», яка є правонаступником колгоспу, вважав, що батько мав право на земельну частку (пай), а тому просив визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право на земельну частку (пай) із земель резерву ОСОБА_4 сільської ради та зобовязати ОСОБА_3 РДА видати йому сертифікат на право на цю земельну частку (пай).

В судовому засіданні позивач зазначені вимоги підтримав, уточнивши, що спадщину після смерті батька не приймав, оскільки з ним проживала матір, а він мешкав у іншому місті. Спадщину прийняв вже після смерті матері. Так як розпаювання землі проводилося до смерті батька, вважав, що він також повинен бути включений до списку осіб, що додавався до відповідного Державного акту.

Представник відповідача ОСОБА_3 РДА ОСОБА_2 позов не визнала і посилаючись на та, що відповідач пропустив строк позовної давності та не довів, що його батько був членом новоствореного ССГ «Нива»просила в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради з вимоги позивача погодився, просив справу слухати без його участі, про що надав заяву.

Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_5 за життя мешкав в с. Нечаївка Буринського району Сумської області, працюючи в колгоспі «Вперед до комунізму», пішов з нього на пенсію, маючи стаж роботи 30 років та помер 23.12.1995 року, що підтверджується показами позивача, довідкою управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 РДА, свідоцтвом про смерть.

Рішенням ОСОБА_4 сільської ради від 28.06.1995 року у колективну власність спілки селянських господарств «Нива»(далі ССГ «Нива») було передано 4714,9 га земель, Державний акт на які було видано 28.07.1995 року серії СМ №022, при цьому ОСОБА_5 до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) включено не було, що вбачається з копії рішення сільської ради, довідки відділу держкомзему у ОСОБА_3 районі №84/01-21.

Фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95.

Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта.

Проте наявність цих умов щодо батька позивача судом встановлено не було.

Зокрема позивачем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано жодного доказу і не доведено, що його батько, пішовши на пенсію з колгоспу «Вперед до комунізму»набув членство і в новоствореному ССГ «Нива», якому видавався Державний акт на право колективної власності на землю від 28.07.1995 року серії СМ №022.

При цьому, як вбачається з архівної довідки №10 від 14.03.2011 року у протоколі загальних зборів уповноважених колгоспників ССГ «Нива» №3 від 15.12.1995 року є рішення про реорганізацію цього господарства в акціонерно-пайове товариство закритого типу «Нива». Земля передається у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції на добровільних засадах та проведення паювання цієї землі. Кожен працюючий у господарстві, а також пенсіонер мають право на одержання земельного паю.

Однак позивач, в супереч ст. 60 ЦПК, не довів, що ОСОБА_5 набув статусу пенсіонера вказаних сільськогосподарських товариств чи подав заяву для набуття членства в цих підприємствах. При цьому доводи позивача, що його батьку була призначена пенсія як колгоспнику і у зв'язку з цим він має право на земельний пай, суд вважає безпідставними, оскільки факт призначення пенсії як колгоспнику колгоспу «Вперед до комунізму»не є безумовною підставою набуття ним членства у ССГ «Нива»»(чи АПТЗТ «Нива») і виникнення права на земельний пай із земель, переданих у колективну власність цьому господарству, при цьому жодних доказів, в тому числі установчих документів, що це підприємство було правонаступником колгоспу, суду також не надано.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що батько позивача не набув права на земельну частку (пай) за життя, а приймаючи до уваги, що право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, суд вважає, що і позивач, як спадкоємець, такого права не має, у звязку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.5,6,10,15, 60, 212 ЦПК, ст. ст.22,23 ЗК України (1990 р. N 561-XII), Указами Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №66/94 від 10.11.1994 року, Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95, ст.5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації та ОСОБА_4 сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) із земель запасу ОСОБА_4 сільської ради Буринського району розміром 4,58 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі спадщину після смерті ОСОБА_5 та зобовязання ОСОБА_3 районної державної адміністрації видати на сертифікат на право на земельну частку пай - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: