АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/2179/11 Справа № 22ц-9715/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Куценко Т.Р.

при секретарі: Куць О.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2011 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

В с т а н о в и в :

У липні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання посилаючись на те, що 18 квітня 2006 року між ним та відповідачем був укладений договір довічного утримання. Згідно умов договору позивач передав у власність ОСОБА_3 належну йому на праві власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. В свою чергу ОСОБА_3 зобов'язався довічно утримувати позивача, забезпечувати його триразовим харчуванням, одягом, ліками, доглядом, необхідною допомогою забезпечити його житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі Грошова оцінка матеріального забезпечення була встановлена за згодою сторін у розмірі 200 грн. щомісячно. Після укладення договору довічного утримання ОСОБА_3 переїхав до м. Києва, оскільки на той час працював у м. Києві, а зараз він працює у м. Запоріжжя. Ні одного із обов'язків за договором довічного утримання від 18 квітня 2006 р. він не виконує. Дружина ОСОБА_3- ігнорує позивача, не готує йому їжі, не пере білизну, не прибирає в квартирі, не проявляє про нього належної турботи.Позивач дуже важко переносить житлові незручності. Відповідач добровільно розірвати договір довічного утримання не бажає, тому позивач просив суд захистити його порушені права, розірвати договір довічного утримання (т.1 а.с.3-4).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (т.2 а.с.96-98).

В апеляційній скарзі (т.2 а.с.103-108) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- умови договору довічного утримання відповідачем не виконуються;

- суд не звернув уваги на надані відповідачем в якості доказів виконання своїх обовязків за договором касові чеки, які містять найменування товарів, які позивач як похила людина не споживає;

- пояснення відповідача щодо придбання позивачу одягу не підтверджується доказами;

- відповідачем зроблено частковий ремонт в квартирі, проти здійснення якого заперечував позивач;

- щомісячні суми по 200,00 грн., передбачені договором, відповідач почав сплачувати регулярно лише після звернення до суду з позовом.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що між сторонами укладено договір довічного утримання, в силу якого відповідач зобовязався довічно утримувати та доглядати позивача і факт належного виконання відповідачем обовязків за договором підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що є сусідами позивача, письмовими доказами: товрними чеками на купівлю ліків за період 2007-2008 роки, продуктів харчування за період 2008-2010 року, квітками на проїзд до лікарні у м. Дніпропетровську, товарними чеками про оплату витрат на комунальні послуги, на придбання сантехніки та монтаж водопроводу та каналізації, відкриттям рахунку на імя позивача, на який згідно виписки відповідачем за період з червня 2006 року по 01 червня 2011 року вносилися грошові кощти у розмірі 200,00 грн. щомісячно.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ст.744 ЦК України pа договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 квітня 2006 року між сторонами укладено договір довічного утримання, в силу якого ОСОБА_2 передав відповідачу у власність трикімнатну квартиру, а останній зобовязався довічно утримувати позивача, забезпечувати його трьохразовим харчуванням, одягом, ліками, доглядом з грошовою оцінкою матеріального забезпечення у сумі 200,00 грн. щомісячно, та забезпечити його житлом шляхом збереження права безоплатно проживати у відчуженій квартирі (а.с.5).

Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків за договором.

Заперечуючи проти позову, відповідачем на підтвердження належного виконання ним своїх обовязків по утримуванню та догляду за позивачем надані письмові докази про понесені ним витрати на придбання ліків, харчування, лікування позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо надання касових чеків, які містять найменування товарів, які позивач як похила людина не споживає, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач проживає з відповідачем та його сімєю як одна родина і тому ліки і продукти харчування відповідачем окремо для позивача не придбавалися.

Заперечення позивача проти зробленого відповідачем часткового ремонту в квартирі не є підставою для розірвання договору довічного утримання, оскільки позивач передав квартиру у власність відповідачу і той є її власником.

Як вбачається зі справи, відповідач возив позивача в медичні заклади до м. Дніпропетровська і м. Києва, на відпочинок до м. Севастополь, сторони проживали як одна родина, про що зокрема свідчать фотографії про сумісну зустріч свят та відпочинок (т.1 а.с.154-155).

Посилання позивача в апеляційній скарзі на сплату відповідачем щомісячної суми по 200,00 грн., передбаченої договором, лише після звернення до суду з позовом, спростовуються випискою з рахунку на ім'я позивача та наданими відповідачем квітанціями за період з червня 2006 року по червень 2011 року, які в оригіналі залучені до матеріалів справи (т.2 а.с.35-82,83-84).

Таким чином вбачається, що до липня 2009 року, коли позивач звернувся з позовом до суду, ніяких претензій до відповідача щодо неналежного виконання обов'язків по його утриманню з боку позивача не виникало.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем доказів на підтвердження своїх доводів про неналежнне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором довічного утримання суду не надано.

Поясненням свідків з боку позивача судом наданj правильнe оцінку з огляду на те, що ОСОБА_8 є сином позивача і знаходиться у неприязнених стосунках з відповідачем у зв'язку з усуненням від спадкового майна, а пояснення інших свідків не спростовують докази, надані відповідачем.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: