АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія - «відшкодування шкоди» Доповідач : Піддубний Р.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2011 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Даниленка В.М.,

при секретарі: Колісник Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», Харківської філії Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», третя особа -ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановила:

У січні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначив, що 05 вересня 2007 року відповідач ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4, порушивши на ділянці 486 км. 300 м. автодороги «Київ-Харків- Довжанський» п. 12.1 ПДР України допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під його, позивача, керуванням, в результаті чого автомобіль зазнав технічних ушкоджень і на його відновлення необхідно понести затрати в розмірі 33985 грн. Крім того, внаслідок ДТП йому завдано матеріальної шкоди, яка полягає у витратах: на встановлення додаткового та газобалонного обладнання на автомобіль в сумі 860 грн. та 1750 грн. відповідно, за послуги МРЕВ під час реєстрації автомобіля в сумі 1306,06 грн., 2008 грн. - за надання послуг спецмайданчику та автоевакуатору, 320 грн. та 1376 грн. за проведення автотехнічних експертиз, 2166,50 грн. - втраченого заробітку у звязку з тимчасовою непрацездатністю внаслідок отримання тілесних ушкоджень, 1486 грн. 47 коп. на придбання залізничних та 28 грн. 14 коп. - автобусних квитків, 2050 грн. - за надання юридичної допомоги, 59 грн. 45 коп. - послуг копіювання документів, 88 грн. 80 коп. - відправлення рекомендованих листів відповідачам, 20 грн. 32 коп. - послуги банку, 492 грн. 79 коп. на придбання пального, а також 18 040 грн. 90 коп. збитків від інфляції.

Посилаючись на викладене, а також на те, що знищенням належного йому майна завдано моральної шкоди, з урахуванням уточнених у серпні 2010 року позовних вимог, ОСОБА_2. просив стягнути на його користь з ОСОБА_1 та Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», ВАТ 47 998,17 грн. на відшкодування матеріальної та 2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2010 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути на користь ОСОБА_2 в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 47998,17 грн., моральної шкоди - 2 500 грн., а також 51,00 грн. судового збору та 30 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

ОСОБА_2 судове рішення не оскаржене.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із доведеності позивачем заподіяння йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної та моральної шкоди у зазначених у позові розмірах та керувався тим, що оскільки відповідач ОСОБА_1 керував автомобілем під час ДТП без відповідної правової підстави, відповідальність за завдану позивачеві шкоду повинен нести в солідарному порядку також ОСОБА_3

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 05 вересня 2007 року на ділянці 486 км. 300 м. автодороги «Київ-Харків-Довжанський» відбулося зіткнення автомобіля НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2, яким керував позивач ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з висновками судової автотехнічної експертизи № 5107 від 20 липня 2009 року в даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 14.2 «в» Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходились у причинному звязку з пригодою.

Таким чином, винною в ДТП особою є саме ОСОБА_1, який допустив порушення Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення керованого ним транспортного засобу із автомобілем під керуванням позивача та заподіяння останньому майнової та моральної шкоди.

За таких обставин відповідати за шкоду повинен ОСОБА_1, оскільки не доведено наявність причинного зв'язку дій ОСОБА_3 з передачі керування автомобілем ОСОБА_1 і настанням ДТП.

Суд на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про солідарну відповідальність відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який брав участь у справі в якості третьої особи, що також виключає можливість покладення на нього обовязку по відшкодуванню шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, ОСОБА_2 посилався на висновок експертного автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 12/09/07 від 12 вересня 2007 року, відповідно до якого ринкова (дійсна) вартість автомобіля НОМЕР_3 та розмір матеріальних збитків, завданих його власнику складає 33 985 грн.

Проте зазначений висновок не можна визнати обґрунтованим, оскільки він не містить розрахунків вартості робіт, необхідних для відновлення автомобіля, вартості запасних частин, які підлягають заміні та обґрунтування висновків про недоцільність відновлення автомобіля з огляду на те, що розмір збитків співпадає з ринковою вартістю транспортного засобу.

Оскільки належними доказами, зокрема, актом дослідження спеціаліста - автотоварознавця від 05 листопада 2007 року підтверджено завдання позивачеві внаслідок ДТП матеріальної шкоди у розмірі 15 953 грн. 10 коп., рішення суду першої інстанції в частині відшкодування матеріальної шкодь завданої пошкодженням в результаті ДТП автомобіля підлягає зміні, зі зменшенням суми стягнення : 33985 грн. до 15 953 грн. 10 коп.

Що стосується рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, то суд достатньо повно з'ясував обставини справи, дав належну правову оцінку встановленому дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_2 в цій частині.

Так, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачеві завдано моральної шкоди, яка полягає душевних стражданнях, які він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоровя та пошкодженням його майна.

Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та духовних страждань позивача, вимоги розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на відшкодування завданої Голо в і ну П.В. моральної шкоди 2 500 грн.

Разом з тим, не можна погодитись з висновками суду в частині стягнення на відшкодування матеріальної шкоди 860 грн. за встановлення додаткового та 1750 грн. - газобалонного обладнання на автомобіль; 1306,06 грн. - витрат за послуги МРЕВ, оскільки позивачем не доведено факту пошкодження зазначеного майна або його знищення у звязку з економічною недоцільністю відновлення.

З огляду на те, що належними та допустимими доказами не підтверджується завдання позивачеві внаслідок ДТП також матеріальної шкоди у вигляді втраченого заробітку, витрат на відправку рекомендованих листів, послуг копіювання документів та банківського переказу грошових коштів, підстав для задоволенні цих позовних вимог не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 88, ч.ч. 1,3 ст. 79 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Як убачається із матеріалів справи, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_2 знаходиться в м. Кіровськ Луганської області, у звязку з чим позивач був вимушений нести витрати, повязані з явкою до Дергачівського районного суду Харківської області. Оскільки матеріалами справи підтверджується витрати на придбання залізничних та автобусних квитків на суму 312 грн. 84 коп., рішення суду в цій частині підлягає зміні, зі зменшенням суми стягнення з 2 007 грн. 40 коп. до 312 грн. 84 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Граничні розміри компенсації витрат затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.06 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". Згідно з додатком до зазначеної постанови граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі, у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Із матеріалів справи вбачається, що витрати на правову допомогу ОСОБА_2 складають 2 050 грн., але розрахунків цієї суми відповідно до вказаної постанови, матеріали справи не містять, у звязку з чим зазначені витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Оскільки за проведення судової автотехнічної експертизи було сплачено 1376 грн. не позивачем, а ОСОБА_1, а висновок експертного автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 12/09/07 від 12 вересня 2007 року судом визнано необгрунтованим, у звязку з чим не прийнято до уваги, підстав для стягнення з відповідача зазначених судових витрат не вбачається.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат, повязаних з наданням правової допомоги в розмірі 2050 грн. та проведенням експертиз рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2010 року змінити.

В частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення судових витрат рішення суду скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_2 в цій частині відмовити.

В частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди: 860 грн. за встановлення додаткового та 1750 грн. - газобалонного обладнання на автомобіль; 1306,06 грн. - витрат на послуги МРЕВ, 320 грн. та 1376 грн. - за проведення автотехнічних експертиз; 2166,50 грн. - втраченого заробітку; 2050 грн. витрат, повязаних з наданням правової допомоги; 492 грн. 79 коп. - витрат на придбання бензину, 88 грн. 80 коп. - витрат на відправку рекомендованих листів; 59,45 грн. послуг копіювання ; 20,32 грн. витрат за послуги банку - рішення суду скасувати, у задоволенні позову в цій частині ОСОБА_5 відмовити.

Зменшити суму, яка підлягає стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля до 15 953 грн. 10 коп., витрат, повязаних з явкою до суду - до 312 грн. 84 коп.

В частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2500 грн. на відшкодування завданої внаслідок ДТП моральної шкоди, 2008 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої перебуванням автомобіля на спецмайданчику та евакуацією з місця ДТП, 51 судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 18 040 грн. 90 коп. збитків від інфляції - рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді