АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 22-ц-2163/11
Справа №22ц-2163,2011р. Головуючий в 1-й інстанції Колєсніченко Т.Є.
Категорія: Доповідач - Францішко В.Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року травня місяця «13» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду <ерсонської області в складі:

Головуючого - Францішко В.Й.

Суддів: Орловської Н.В.,

ОСОБА_1 при секретарі - Шаповаловій К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від «03» лютого 2011 року в справі

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про розподіл майна та

зустрічним позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про розподіл майна подружжя та визнання права власності на автомобіль,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, зазначаючи, що 27 серпня 2004 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 Дітей від даного шлюбу не мають. У липні 200 9р. шлюбні відносини були припинені, сторони проживають окремо. В період шлюбу сторони придбали автомобіль Ніссан, д./н. ВТ 8157 АМ, квартиру АДРЕСА_1 (в кредит), а також меблі та побутову техніку. Загальна вартість сумісного майна складає 341812 грн. та борги третім особам - 176000 грн. У зв'язку з тим, що сторони між собою у добровільному порядку не можуть розділити спільно нажите майно, просив суд з урахуванням зроблених в судовому засіданні уточнень розділити між ними сумісне майно, виділивши йому автомобіль, а відповідачці компенсацію за Ч його частину та меблі і побутову техніку. Судові витрати стягнути з відповідачки.

ОСОБА_2 на тих же- підставах й за тих самих обставин звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила з урахуванням уточнень визнати за нею право власності на холодильник, меблі для кухні та пральну машину, окрім того, виділити їй автомобіль, який було придбано нею за особисті кошти, отримані від продаж; квартири.

Рішенням суду від 03 лютого 2011 року постановлен: розділити майно подружжя, виділивши на праві власності: ОСОБА_3 автомобіль Nissan Qashgai №SJNPJ 01А48А164189, д./н. ВТ 8157 АМ, вартістю 180315,54 грн.; телевізор «LG» вартістю 2000 грн.; музичний центр вартістю 1500 грн.; диван та два крісла вартістю 2365 грн., всього: на суму 18 618 0 грн.;

ОСОБА_2 - холодильник «LG» вартістю 2729 грн., меблі для кухні вартістю 5000 грн., пральну маши: «LG» вартістю 2219 грн., всього на суму 9948 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію ? частини вартості поділеного майна в розмірі 86075 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі: державне мито в розмірі 1494 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сум 120 грн., всього 1614 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення по суті позови вимог, зазначаючи, що суд при вирішенні даної спраь допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга підляга частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що стороа перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.08.2004р. Шлюб було розірвано рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 10.02.2010р.

Відповідно до договору купівлі-продажу 13.02.2009р. придбано автомобіль вартістю 212000грн., який зареєстрований на ОСОБА_2

Крім того, під час шлюбу сторонами набуто і-з майно: телевізор, музичний центр, диван та два крісла, холодильник, меблі для кухні, пральна машина, поділ якого за рішенням суду сторони не оскаржують.

Згідно вимог, передбачених ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Ч.1 ст.57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали їм особисто.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки автомобіль сторонами був придбаний у шлюбі, а ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження придбання автомобілю за кошти, які належали їй особисто, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу відповідно до принципу рівності часток у цьому майні.

Судом обґрунтовано не прийнято до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що автомобіль був придбаний за кошти, отримані нею від продажу квартири АДРЕСА_2, що належала їй особисто, оскільки будь-яких доказів про те, що ці кошти у сумі 262139 грн., які вона отримала 07.10.2008 року, були внесені на придбання автомобілю 13.02.2009 року, суду не надано. Та обставина, що автомобіль зареєстрований на її ім'я також не свідчить про те, що придбання відбулося за її особисті кошти.

Таким чином. Рішення суду є законним та обґрунтованим, поділ майна подружжя з визначенням грошової компенсації за частку у неподільній речі відповідає вимогам закону, що регулює спірні правовідносини.

Однак, апелянт вірно посилається на те, що суд безпідставно у мотивувальній частині рішення поставив під сумнів дійсність правочинів, які були здійснені щодо квартири АДРЕСА_3.

Так, відповідно до ч.І ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Оскільки правочини щодо зазначеної квартири сторонами не оспорюються і не є предметом спору, у суду не було підстав до оцінки їх дійсності, що свідчить про те, що суд вийшов за межі заявлених сторонами позовних вимог.

За таких обставин висновок суду про те, що «з огляду на перепродаж квартири АДРЕСА_4 у продовж місяця декілька разів, на показання свідка, суд ставить під сумнів дійсність даних правочинів», підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення.

Доводи апеляційної скарги в іншій частині колегія суддів до уваги не приймає, як не підтверджені належними доказами, не спростовуючи мотивованих висновків суду та не обґрунтовані вимогами закону.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309 ЦПК Укра.їни, ст.ст.1050, 1054 ЦК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 33 лютого 2 011 року змінити, виключивши з мотивувальної частини слідуюче: «з огляду на перепродаж квартири АДРЕСА_2 у продовж місяця декілька разів, на показання свідка, суд ставить під сумні дійсність даних правочинів».

В іншій частині це ж рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту йог проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_6

Судді: (три підписи)

Згідно оригінала суддя В.Й. Францішко