ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
__________________________________________________________________________________________________
Справа №2-4399/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

15 вересня 2011 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді О.В. Диби

секретарі Євдоченко О.В.

за участю представника:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"про стягнення коштів за договором банківського вкладу -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу в якому посилаючись на те, що між ним та відповідачем було укладено договір №265928 від 25.12.2007 року строкового банківського вкладу "Мої можливості", оформлений в рамках тарифного пакету "Базовий"№723116 (далі -договір) відповідно до умов якого, відповідач приймає від позивача грошову суму вкладу строком на 12 місяців в розмірі 20000 доларів США, а відповідач зобов'язується 25.12.2008 року повернути вказану вище суму вкладу та сплатити позивачу 10,1% річних за користування коштами. Однак, відповідач не виконав узяті на себе обов'язки та фактично не повернув грошові кошти позивачу, а перерахував такі кошти на поточний рахунок, відкритий на ім'я позивача з якого, останній не має реальної можливості отримати грошові кошти, які йому належать в повній мірі. Таким чином просив, стягнути з відповідача на його користь суму вкладу в розмірі 20000 доларів США, суму процентів в розмірі 600 доларів США, 1534 долари США -3% річних та 4497,1 доларів США -упущена вигода.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі не заявляв. Разом із цим, через канцелярію суду від представника відповідача надійшли заперечення на позовну заяву в якій заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на слідуюче.

Представник відповідача, в своїх заперечення проти задоволення вимоги позивача про стягнення з нього розміру упущеної вигоди посилався на те, що позивач не надав жодних доказів того, що він реально мав намір вкласти кошти, які були предметом договору до інших банківських установ з метою отримання процентів від такого вкладу. Крім цього, посилаючись на введення мораторію на задоволення вимог кредиторів з 10.02.2009 року по 10.02.2010 року штрафні санкції не можуть нараховуватись також, як на підставу своїх заперечень посилався на те, що фактично він виконав свої зобов'язання перед позивачем по договору і повернув належні йому грошові кошти шляхом повернення вкладу на поточний рахунок позивача. Посилаючись на вказане вище, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на відсутність відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та відсутності заперечень із сторони представника позивача з приводу проведення заочного розгляду справи, керуючись ст. 224 ЦПК України суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи між позивачем та відповідачем 25.12.2007 року було укладено договір.

Відповідно до умов п. 1.1 договору вкладник передає, а банк приймає грошову суму вкладу, що надійшла, і зобов'язується виплатити вкладникові суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному договором. Вклад надходить на вкладний рахунок в сумі 20000 доларів США строком на 12 місяців та з процентною ставкою 10,1 % річних (п.2.1-2.3 договору).

Факт внесення вищенаведеної суми вкладу був визнаний сторонами та відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню.

29.12.2008 року позивач надала відповідачу заяву в якій просив видати суму депозитного вкладу згідно із договором у зв'язку із закінченням строку його дії, яка була отримана відповідачем в той же день, про що свідчить відмітка про отримання зазначеної вище заяви.

Відповідно до п. 6.2 договору сума вкладу перераховується на рахунок, якщо клієнт не надає до банку заяву про видачу коштів готівкою.

29.01.2009 року позивач направила на адресу відповідача претензію, в якій просив терміново вирішити питання про повернення депозитного вкладу однак, жодної реакції, зі сторони відповідача не було.

Відповідно до п. 3.4.4 договору сплата процентів і повернення вкладу здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок вкладника в день настання дати повернення вкладу, зазначеної у п.2.2 договору , а також у випадках дострокового розірвання договору.

Згідно із відомостями, що містить поточний звіт за операціями по поточному рахунку з 11.11.2007 року по 15.08.2011 року, який належить позивачу відповідач 25.12.2008 року здійснив переказ суми депозиту позивача на поточний рахунок в розмірі 20000 доларів США та 2014, 56 доларів США відсотків по депозитному рахунку та в подальшому почав нараховувати відсотки по поточному рахунку, які становили не більше 2-х доларів США за кожний місяць.

24.06.2009 року позивач отримав з свого поточного рахунку 1420 доларів США однак інші грошові кошти, які знаходяться на поточному рахунку позивача можливості отримання не мав, оскільки відповідач встановив певні ліміти на зняття готівкових коштів з поточного рахунку, що призвело до неможливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись коштами, які належать позивачу із вини відповідача.

В своїх запереченнях представник відповідача підтвердив факт наявності встановлених лімітів, щодо зняття позивачем коштів із свого поточного рахунку.

Таким чином, у зв'язку із тим, що відповідач одноособово визначив ліміти на зняття готівкових коштів своїх клієнтів з їх поточних рахунків, це призвело до порушення законних прав та інтересів позивача та неможливості використовувати власні грошові кошти на особисті потреби тривалий період часу, що є порушенням його законних прав та інтересів.

Щодо посилань відповідача на те, що вимога позивача з приводу нарахування та стягнення з відповідача 3 процентів річних за користування грошовими коштами позивача як неправомірна, у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації та введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів з 10.02.2009 року та по 10.02.2010 року є неправомірними виходячи із наступного слід відмітити наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу ст. 625 ЦК України слідує, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та не залежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання. У зв'язку із цим, дія мораторію відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"на них не поширюються а отже, посилання відповідача є безпідставними.

Крім цього, відповідач у своїх запереченнях вказує на те, що відповідно договору Про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ "КБ Надра"та тарифів банку, коли сума депозиту знаходиться на поточному рахунку, на неї також нараховуються відсотки які і нараховувались на суму коштів, що знаходились на поточному рахунку позивача. Разом з цим відповідач не надає жодного доказу того, що позивач був ознайомлений із зазначеним договором та також не надав суду копію такого договору,а лише зазначив, що з даним договором можна ознайомитись на офіційному сайті відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що розрахунок 3% річних, який був наданий позивачем відповідає положенням нори чинного законодавства України.

Щодо посилань відповідача на те, що ним було виконаний договір належним чином судом також до уваги не береться у зв'язку із наступним.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач дійсно, 25.12.2008 року зарахував на поточний рахунок позивача суму вкладу та відповідні відсотки. Однак, як сам вказує відповідач, позивач не має можливості отримати всю суму свого вкладу з поточного рахунку оскільки відповідач, самостійно запровадив певні ліміти за операціями по картковому рахунку і на момент розгляду справи в суді, отримати свої грошові кошти позивач можливості немає. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач своїми діями порушує законні права та інтереси позивача, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони або для неї грошову суму, що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ст. 1058 ЦК України).

Відповідно до ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача з приводу стягнення з відповідача 20000 доларів США, суму процентів в розмірі 600 доларів США, 1534 долари США -3% річних є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи із розміру офіційного курсу НБУ до гривні на день ухвалення рішення.

Разом з тим, позовна вимога позивача щодо стягнення із відповідача 4497,1 доларів США упущеної вигоди задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Як на підставу нарахування розміру упущеної вигоди позивач посилається на те, що він мав намір кошти, які повинен був повернути відповідач вкласти в іншу банківську установу та, відповідно, отримати від такого розміщення певну грошову суму розрахунок розміру якого, позивачем надається. Однак, погодитись із зазначеними твердженнями не можна, оскільки вони не відповідають положенням норм чинного законодавства України та не підтвердженні належними та допустимими доказами. Позивач не надав суду жодного доказу того (крім розрахунку, який ґрунтується на загальновідомій інформації) що він дійсно вчиняв дії, які б дали безумовну змогу стверджувати, що якби право позивача відповідачем порушене не було, то він би реально отримав певну матеріальну вигоду. Таких доказів суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не виконав вказаного припису процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 вказаної статті). Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, керуючись ст. ст. 10, 57-61,88, 208 - 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530,625,1061,1058 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"задовольнити частково;

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"(04053, м. Київ, вул. Артема, 15, ) на користь ОСОБА_2 суму її неповернутого депозитного вкладу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, що станом на день ухвалення рішення, згідно з офіційним курсом НБУ становить 159 600 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот) грн., суму нарахованих процентів відповідно до умов договору в розмірі 600 (шістсот) доларів США, що станом на день ухвалення рішення, згідно з офіційним курсом НБУ становить 4 788 (чотири тисячі сімсот вісімдесят вісім) грн., 3 проценти річних в розмірі 1534 (одна тисяча п'ятсот тридцять чотири) доларів США, що станом на день ухвалення рішення, згідно з офіційним курсом НБУ становить 12 241 (дванадцять тисяч двісті сорок одна) грн. 32 коп., а разом: 22 134 доларів США, що станом на день ухвалення рішення, згідно з офіційним курсом НБУ становить 176 629 (сто сімдесят шість тисяч шістсот двадцять дев'ять) грн. 32 коп;

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"(04053, м. Київ, вул. Артема, 15, ) на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 90 (дев'яносто) грн.;

В іншій частині позовних вимог відмовити;

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Оболонського районного суду м. Києва;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Диба

01.10.2011 Справа № 2-4399/11