справа № 2-972/11
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
рішення

Іменем україни

19 серпня 2011 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» до ОСОБА_4 та третьої особи Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» про визнання недійсним кредитного договору

в с т а н о в и в:

У січні 2009 року Акціонерний банк «Факторіал-Банк» звернувся до Корабельного районного суду м.Миколаєва з позовом, із уточненнями від 17.08.2010, до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 237113,36 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.02.2007 між Акціонерним банком «Факторіал Банк» та відповідачем було укладено договір кредиту під заставу автотранспорту № 022-г/41, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 234320,00 грн. із сплатою процентів у розмірі 16,00 відсотків річних з кінцевим терміном повернення 22.02.2012.

Проте, вказані зобовязання відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 17.08.2010 прострочена заборгованість по кредиту складає 75670,14 грн., поточна заборгованість по кредиту 74201,47 грн., прострочена заборгованість по процентам 56684,84 грн., заборгованість по процентам за період з 30.07.2010 по 16.08.2010 1198,97 грн., заборгованість по комісії 8833,98 грн. та пені, розрахованою за період з 16.08.2009 по 16.08.2010, - 20523,96 грн.

До участі у справі в якості третьої особи залучено Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» (далі страхова компанія).

Ухвалою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 01.10.2010 справа передана у порядку статті 116 Цивільного процесуального кодексу України за місцем проживання відповідача до Ленінського районного суду м.Миколаєва.

12.05.2011 у порядку статті 11-1 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) справу передано головуючому судді Коваленко І.В., провадження по якій відкрито ухвалою суду від 16.05.2011.

06.06.2011 відповідач подав до суду зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» (далі ПАТ «СЕБ Банк») про визнання недійсним договору кредиту від 23.02.2007 № 022-г/41, який прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ухвалою суду від 07.06.2011.

Зустрічний позов мотивований тим, що кредит надавався на придбання автомобілю Toyota Camry 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_1. Оцінка автомобіля проводилася у присутності ОСОБА_4 та представника страхової компанії, яка в подальшому здійснила страхування транспортного засобу. Сума кредиту була визначена відповідно до проведеної оцінки транспортного засобу.

25.06.2007 стався страховий випадок у вигляді незаконного заволодіння обєкту страхування. Даний випадок страховик визнав страховим випадком, та відповідно до висновку незалежного оцінювача виплатив страхове відшкодування в сумі 113884,27 грн., а саме дійсну вартості транспортного засобу.

На думку позивача за зустрічним позовом, вказане свідчить про те, що вартість транспортного засобу була свідомо завищена працівниками банку з метою отримання підвищених відсотків за користування кредитом, про що ОСОБА_4 стало відомо у 2009 році.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позов підтримала та просила його задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Відповідач за первісним позовом та його представник в судове засідання не зявився, про дату і час проведення судового засідання повідомлені належним чином. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності до суду не надали.

У попередніх судових засідання представник позивача первісний позов не визнавав.

Третя особа страхова компанія представника в судове засідання не направила, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та заперечень проти позовів до суду не надала.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно із положеннями статей 526, 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобовязанням.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно частини другої статті 1050 вказаного Кодексу якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень статі 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Судом встановлено, що 23.02.2007 між Акціонерним банком «Факторіал Банк», правонаступником якого за всіма правами і обовязками є ПАТ «СЕБ Банк», та ОСОБА_4 укладено договір кредиту під заставу автотранспорту № 022-г/41 (далі кредитний договір), відповідно до якого відповідач отримав споживчий кредит у сумі 234320,00 грн., із сплатою 16,00 відсотків річних на строк до 22.02.2012 (пункти 1.1, 2.6 договору).

Відповідно до умов пункту 2.1 кредитного договору, днем надання кредиту вважається день видачі кредиту з позичкового рахунку позичальника в повній сумі кредиту в готівковій формі через касу кредитодавця.

Видачу та отримання кредиту сторони не оспорювали.

Згідно підпунктів 3.3.1, 3.3.6 пункту 3.3 кредитного договору позичальник зобовязався повернути кредит з нарахованими процентами за його користування та комісійною винагородою за обслуговування кредитної заборгованості, розмір сплати якої передбачено пунктом 2.4 кредитного договору, за фактичний час використання кредиту згідно із графіком заборгованості, що є додатком до договору.

За невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань, відповідно пункту 4.2 кредитного договору, позичальник сплачує кредитодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення у виконання зобовязань. Однак, в порушення умов, передбачених кредитним договором, станом на 17.08.2010 відповідач у встановлений договором строк грошові зобовязання не виконав. Внаслідок чого, на вказану дату заборгованість за простроченою частиною кредиту складає 75670,14 грн., строковою заборгованістю по кредиту 74201,47 грн., простроченими процентами 56684,84 грн., процентами за період з 30.07.2010 по 16.08.2010 1198,97 грн., комісією 8833,98 грн., пенею за несвоєчасну сплату кредиту, процентів і комісії, розрахованої за період з 16.08.2009 по 16.08.2010, 20523,96 грн. Загальна сума заборгованості складає 237113,36 грн.

Розмір наведеної заборгованості підтверджується розрахунком до позову.

Через неналежне виконання відповідачем кредитних зобовязань, позивач, відповідно до пункту 4.3 кредитного договору та частини другої статті 1050 ЦК України, згідно якої в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів за користування кредитом, скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту.

Враховуючи обставини справи щодо незаконного заволодіння транспортним засобом, який був предметом застави кредитного договору, та визнання даного випадку страховим, суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК України вважає за можливе зменшити розмір пені, нарахованої за порушення відповідачем за первісним позовом грошових зобовязань по кредитному договору з 20523,96 грн. до 500,00 грн.

За таких обставин, суд на підставі статей 526, 530, 536, 549 - 551, 610, 611, 651, 1050, 1054 ЦК України вважає вимогу позивача за первісним позовом про дострокове стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з останнього 75670,14 грн. - простроченої заборгованості по кредиту, 74201,47 грн. - строкової заборгованості по кредиту, 57883,81 грн. - процентів, 8833,98 грн. комісії та 500,00 грн. - пені, що в загальній сумі 217089,40 грн.

Із змісту зустрічного позову вбачається, що згідно з умовами кредитного договору ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 234320,00 грн. для придбання транспортного засобу Toyota Camry 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вказує позивач, оцінка транспортного засобу відбувалася у його присутності за участю працівника банку та представника страхової компанії, з якою у подальшому позивач за зустрічним позовом уклав договір добровільного страхування автотранспорту від 28.02.2007 за № 19-4-8070-13. За умовами цього договору страховик зобовязався, у разі настання страхового випадку, здійснити страхове відшкодування на умовах і обсягах, передбачених договором. Вигодонабувачем за договором страхування є Акціонерний банк «Факторіал Банк». Обєктом страхування є майнові інтереси ОСОБА_4, які повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - Toyota Camry 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість якого складає 292900,00 грн. На виконання умов цього договору позивач за зустрічним позовом сплатив страхову премію у розмірі 15084,35 грн.

Протягом строку дії договору добровільного страхування, а саме 23.06.2007 стався страховий випадок незаконне заволодіння транспортним засобом.

Вказаний випадок страховиком визнано страховим та виплачено страхове відшкодування але у меншому розмірі, ніж встановлено договором страхування, з посиланням на те, що при укладенні договору страхова сума свідомо була завищена страхувальником. Згідно висновку фахівця, який проводив незалежну оцінку дійсна вартість автомобілю Toyota Camry 2.4, реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент укладення договору страхування становила в розмірі 137316,27 грн.

На думку позивача за зустрічним позовом, вартість автомобіля була свідомо завищена працівниками банку з метою отримання підвищених процентів за користування кредитом. При укладенні кредитного договору, відповідач за зустрічним позовом, ввів в його оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме дійсної вартості транспортного засобу та суми кредиту, а тому ОСОБА_4 вважає, що кредитний договір підлягає визнанню недійсним.

Із наведеними доводами ОСОБА_4 суд не погоджується виходячи з наступного.

Статтею 230 ЦК України встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ході судового розгляду справи встановлено, що до укладення кредитного договору, а саме 22.02.2007 ОСОБА_4 звернувся із заявою до Акціонерного банку «Факторіал Банк» про видачу на споживчі цілі кредиту в сумі 234320,00 грн. Наступного дня був укладений кредитний договір.

Договір добровільного страхування транспортного засобу позивач за зустрічним позовом уклав з страховою компанією лише 28.02.2007, перед укладенням якого здійснювалася оцінка транспортного засобу.

Таким чином, до укладення кредитного договору ОСОБА_4 визначився із розміром кредиту і його призначенням, а тому його доводи про те, що працівники банку ввели в оману позивача за зустрічним позовом щодо розміру кредиту та вартості транспортного засобу, вибір якого здійснювався ним особисто, є безпідставними.

Слід зазначити те, що позивач за зустрічним позовом не був позбавлений права вибору як фінансової установи для отримання кредиту, його розміру та валюти кредитування, а також транспортного засобу та субєкта господарської діяльності, який здійснює продаж автомобілів.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання спірного кредитного договору недійсним.

Щодо стягнення моральної шкоди то враховуючи відсутність даної вимоги у прохальній частині позову, суд дану вимогу не розглядає.

Відповідно до статті 88 ЦПК України пропорційно розміру задоволених вимог з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягають стягненню сплачені при поданні позову судовий збір в сумі 1556,35 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 114,66 грн.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 62, 88, 212 214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Первісний позов Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» заборгованість за договором кредиту від 25.02.2007 № 022-г/41, яка складається із 75670,14 грн. - простроченої заборгованості по кредиту, 74201,47 грн. - строкової заборгованості по кредиту, 57883,81 грн. - процентів, 8833,98 грн. комісії та 500,00 грн. - пені, що в загальній сумі складає 217089,40 грн.(двісті сімнадцять тисяч вісімдесят девять гривень 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» судовий збір в розмірі 1556,35 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмір 114,66 грн., разом 1671,01 грн. (одна тисяча шістсот сімдесят одна гривня 01 коп.).

У іншій частині позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» про визнання недійсним кредитного договору та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1

Згідно оригіналу.

Рішення законної сили не набрало.

суддя: