АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-4330/ 2011р. Головуючий 1 інст.-Алферова Т.М.
Категорія: відшкодування шкоди, доповідач Кірсанова Л.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П.., ОСОБА_1,

при секретарі Гребенщіковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної дорожньо транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 29.01.2005 р. о 16 год. по вул. Танкопія сталося ДТП, його мати ОСОБА_4 керувала автомобілем марки „ЗАЗ -110206", державний номер № 516- 67 ХК і їхала з боку вул. Харківських Дивізій у бік вул. Ощепкова зі швидкістю 40 км/год., за нею в тому ж напрямку на відстані приблизно 100м. рухався не встановлений автомобіль, а за ним автомобіль НОМЕР_1 під управлінням водія ОСОБА_2 Мати робила лівий поворот на під'їзну дорогу до будинку № 35, з лівого ряду, завчасно увімкнувши світловий сигнал лівого повороту та зменшивши швидкість і повністю повернув ліворуч, сигнал повороту автоматично вимкнувся. Були виконані вимоги п.9.2. та п.10.1. ПДД. Погодні умови не дозволяли в той час на автодорозі мати по дві смуги руху в кожному напрямку із - за снігових заносів. З невідомої причини автомобіль відповідача почав маневр обгону, виїхав на смугу зустрічного руху й не переконавшись у безпеці маневру, допустив зіткнення автомобілів і проштовхнув автомобіль „ЗАЗ -110206" близько 7- 8 метрів. Вважає, що відповідач порушив п.п.11.4.,12.3.,13.1 ПДР. До місця ДТП були викликані інспектори ДАІ, але протокол не був складений, так як відповідач в їх присутності дав розписку, що він зобов'язується протягом місяця відновити його автомобіль, але обіцянку не виконав. Протокол був складений тільки 14.02.2005 р. У зв'язку з тим, що відповідач не сплатив матеріальної шкоди, він вимушений звертатися до суду з цим позовом.

Під час розгляду справи, позивач уточнював свої вимоги, що стосується матеріальної шкоди і просив стягнути 12987,05 грн., як передбачено судово - товарознавчою експертизою від 26.10.2010року.

Крім цього, просив стягнути моральну шкоду в сумі 100000 грн., обґрунтовуючи ці вимоги тим, що він тривалий час був позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем, без якого йому не можливо пересуватися. Мати не мала можливості возити його до місця навчання, а саме: в Міжрегіональну академію керування персоналом, де він навчався на заочної формі навчання. З цієї причини він не міг влаштуватися на роботу, утримувати родину, купувати ліки, проходить курс лікування. У нього погіршився стан здоров'я, так як не мав можливості відвідувати медичні заклади для проходження необхідних процедур, а також він зазнав душевні страждання.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні від 11.04.2008 р. позов не визнав і дав пояснення, що 29.01.2009 року дорога була мокра, але снігу не було, бордюри не були в снігу. Він їхав на автомобілі марки « Ауді-80» по вул. Танкопія у лівому ряді зі швидкістю приблизно 50-55 км./год. Ширина дороги така, що по ній можуть проїжджати чотири автомобіля. Спочатку, в крайньому правому ряді їхав автомобіль « Таврія», який рухався з невеликою швидкістю, може 20км./год., а потім інший автомобіль. Він їхав у другому ряді, ближче до центру. Метрів за 15 автомобіль «Таврія», не включаючи сигнал повороту, різко повернув ліворуч. Він подав сигнал і спробував уникнути зіткнення, але не зміг, так як була зустрічна машина і він направив автомобіль ліворуч, загальмував і кутом в'їхав у автомобіль позивача. Зіткнення відбулося майже на середині проїзної частик*. Перші слова водія були:„3відки ти узявся, я тебе не бачила.?" Інший автомобіль «Ауді». який рухався за автомобілем „Таврія", не міг ні нікуди проїхати та обігнати автомобіль позивача, який рухався повільно, а його « Ауді» був в лівому ряді і тому іншому автомобілю не можливо було проїхати. У зв'язку з тим, що позивач кричала, говорила, що син інвалід, він навчається, тому він вирішив надати їй розписку, вив допоможе відремонтувати автомобіль, але в подальшому представник позивача відмовився від цього і стали вимагати від нього гроші та ремонт автомобіля в іншому СТО. Вважає, що в його діях не було порушень ПДР, що встановлено в матеріалах справи про відмову в порушенні кримінальної справи. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Рішенням Фрунзенського суду м. Харкова від 03 лютого 2011 року вказані позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 12987,05 ( дванадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят сім гри., п'ять коп..) грн. та моральну шкоду у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 137,50 грн. та за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи 30 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави за проведення судово авто технічної експертизи 766 грн. і на користь Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківської області (р/р 0164 в ГУДК України у Харківської області, МФО 851011, Код СРДПУ 26881249 ) за проведення судово - товарознавчої експертизи 774,00 грн.

Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значенні у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на ті ж докази, що і в суді першої інстанції.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріали справи свідчать, що 29.01.2005 року біля 16 год. по вул. Танкопія у м. Харкові, відбулося зіткнення автомобілів «Ауді» під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «ЗАЗ -110206» під керуванням водія ОСОБА_3. ОСОБА_5 сталося тоді, коли автомобіль ОСОБА_4 став повертати ліворуч, а автомобіль „Ауді", який їхав в тому ж напрямку робив обгін на смузі зустрічного руху. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_4 отримала легкі тілесні пошкодження. Власником автомобілю «ЗАЗ -110206» є позивач ОСОБА_3, син ОСОБА_4, який є інвалідом дитинства першої групи.

На місці події спочатку інспектором ДАІ протокол про правопорушення не був складений, у зв'язку з тим, що відповідач надав обіцянку про відшкодування заподіяної шкоди, але шкода в подалі ним не була відшкодована. Протокол про адміністративне правопорушення був складений тільки 14.02.2005 року, де було вказано про порушення ПДР України з боку представника позивача ОСОБА_4

Адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності було розглянуто Комінтернівським райсудом м. Харкова 23 березня 2005 року, але згідно постанови, вина у ДТП водія ОСОБА_4 не встановлювалася, а адміністративна справа була закрита у зв'язку з тим, що минув строк притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 38 КУпАП.

У зв'язку з вказаними обставинами, районний суд при розгляді цієї цивільної справи правильно не прийняв до уваги довід представника відповідача, що вина водія ОСОБА_4 встановлена цією постановою.

В матеріалах справи є Постанова про відмову в порушенні кримінальної справі від 26.05.2005 року, де вказано, що водій ОСОБА_4 порушила ПДР України, але підстав для порушення кримінальної справи не було. Ця постанова обгрунтовано розглянута районним судом, як доказ в сукупності з іншими доказами по справі.

У висновку авто технічної експертизи від 27.11.2009 року , проведеної ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса дано два варіанту дослідження вказаного ДТП, тому, що є два варіанта механізму розвитку даної дорожньо - транспортної пригоди, тобто з поясненнями водія ОСОБА_2 і з поясненнями водія ОСОБА_4 В поясненнях водіїв маються протиріччя, щодо розташування автомобілів відносно меж проїжджої частини, а експертним шляхом не можливо усунути протиріччя в

В судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підтвердили, що вказане ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2

Крім того, як вбачається з матеріалів справи , зразу після аварії, 29.01.05 року після приїзду працівників ДАІ, відповідачем ОСОБА_2 була надана розписка потерпілій ОСОБА_4 про те, що він добровільно усуне заподіяну ним шкоду, яка утворилась внаслідок ДТП громадянці ОСОБА_4П протягом 30 днів.(арк. с.4). В зв»язку з наведеним районний суд обґрунтовано зазначив, що відповідач визнав свою вину в ДТП.

У зв'язку з вказаною домовленістю, працівники ДАІ в порушенні чинного законодавства ( про що вказано і у відповіді командира БДПС ДАІ ХМУ УМВС України в Харківської області від 10.06.05 р. на скаргу ОСОБА_4П / арк. с. 50 /) зразу не склали адміністративний матеріали, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, протокол огляду місця подій та схему ДТП, де б були зафіксовані усі необхідні дані. Вказані документі були складені пізніше 14.02.2005 р. .

У зв'язку з наведеними доказами, районний суд правильно взяв до уваги висновок судової автотехнічної експертизи від 27.11.2009р. в тій частині, що в даній дорожньо - транспортній ситуації водій автомобіля „Ауді" ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. п. 11.4 та 13.1 ПДР України, де вказано:

П. 14.4. На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

П.13.1. - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Оскільки водій автомобілю „Ауді" здійснював виїзд на зустріну смугу руху та почав виконувати обгін автомобіля „ЗАЗ -11026", який вже виконав маневр повороту ліворуч, то технічна можливість уникнути зіткнення з його сторони визначалась вимоканням вимог п. п. 14.1 та 13.1.ПДР України і його дії знаходилися з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням ДТП.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі володіє транспортнім засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Районним судом у порядку ст. 144 ЦПК України була призначена судово - товарознавча експертиза, яка була проведена ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса від 26.10.2010 року. Згідно висновку цієї експертизи матеріальна шкода складає у розмірі 12987,05 грн., яку обґрунтовано та відповідно до вимог закону стягнута з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідач, відповідно до ст. 1167 ЦК України, повинен сплатити позивачу моральну шкоду, яка згідно зі ст.23 ЦК України, полягає у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала у зв'язку з противоправною поведінкою відповідача, а також у зв'язку із знищенням чи пошкодженням його майна. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив із вимог вказаних статей ЦК України роз'яснень, які містяться у п. п. З, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» з наступними змінами та доповненнями, а також фактичних обставин по справі. При цьому, враховувався характер та обсяг заподіяних моральних страждань, ступінь вини водія. Також встановлено, що внаслідок пошкодження автомобіля були обмежені інтереси та порушені права позивача, який є інвалідом 1'ї групи, і цей автомобіль використався для того, щоб мати позивача возила його до лікарняних закладів, на навчання так як на той час позивач навчався в Міжрегіональній академії керування персоналом на заочній формі навчання, а також використовувати автомобіль в інших цілях. Позивач був позбавлений можливості користуватися автомобілем протягом тривалого часу, морально переживав через те, що його власність була пошкоджена, а відповідач, будучи винним, ухилявся від відшкодування матеріального збитку в добровільному порядку. Позивач також тривалий час поновлював порушені права. Автомобіль позивача- інваліда 1 групи не отре- монтовано по цей час, так як він не має для цього власних коштів.

Між тим, районний суд правильно не взяв до уваги доводи позивача про те, що із за цих подій він був позбавлений можливості навчатися далі, після отримання ступеня бакалавра, так як не надані докази того, що він мав намір навчатися подалі ,так як контракт на навчання до рівня спеціаліст позивачем не оформлювався

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції обґрунтовано та виходячи з принципу розумності, стягнув на користь позивача моральну шкоду у розмірі 4000 грн.

Крім того, в порядку ст.86 ЦПК України, правильно стягнуті з відповідача на користь держави додаткові витрати за оплату судового збору в сумі 129,87 грн., та ІТЗ в сумі ЗО грн.( позов був наданий до змін розмірів на ІТЗ, затверджених Постановою КМ України від 05.08.2009р.).

Згідно ст. 86 ЦПК України, витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про проведення судових експертиз, а відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

У даному випадку, у зв'язку з тим, що позивач є інвалідом першої групи, судово -авто технічна експертиза була проведена за рахунок держави і ці витрати складають в розмірі 766грн., а судово - товарознавча експертиза була проведена за рахунок Територіальної судової адміністрації в Харківській області і її сума складала 774,00 грн. У зв'язку з вказаними обставинами, суд вважає необхідним стягнути ці витрати з відповідача на користь держави та Територіальної судової адміністрації в Харківській області.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вони фактично повторюють доводи, викладені відповідачем в судовому засіданні суду першої інстанції та не спростовують висновків районного суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до ст. 308 ЦПК України з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ у 20- денний термін з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: