Справа № 2-289/11
РІШЕННЯ

Іменем України

26.09.2011 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Чабан Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про виділення ідеальних часток в квартирі, яка є спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування і визнання заповіту частково недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права на обовязкову частку; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про виділення часток у праві спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів про виділення ідеальних часток в квартирі, яка є спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування і визнання заповіту частково недійсним.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 09 жовтня 1993 року по 04 травня 2005 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був розірваний рішенням суду від 04.05.2005 року.

Під час шлюбу квартиру АДРЕСА_1 було приватизовано відповідно до Закону України Про приватизацію державного житлового фондута 20.05.1998 року видано свідоцтво про право власності на житло на ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 без визначення часток кожного із співвласників.

20 листопада 2007 року ОСОБА_5 помер. За час свого життя він залишив на імя своєї сестри відповідача по справі ОСОБА_3 заповіт. Позивач вважає, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/5 частину зазначеної квартири, спадкоємцями якої є син ОСОБА_6 та мати ОСОБА_2, які на момент смерті ОСОБА_5 мали право на обовязкову долю у спадщині. За таких обставин позивач просила суд визнати ідеальні частки співвласників квартири АДРЕСА_2 та визначити, що ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 належить по 1/5 частині квартири, визнати за малолітнім ОСОБА_6 право на обовязкову частку після ОСОБА_5 на 1/20 частку квартири, у звязку з чим визнати заповіт в даній частині недійсним.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати за нею право власності на 1/10 частку в квартирі АДРЕСА_2 в поядку спадкування за заповітом.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, і з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати право на обовязкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 в розмірі 1/20 частки в квартирі АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 свій позов підтримала, просила його задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 свій позов підтримала, просила його задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проти позову не заперечував, просив справу слухати без його участі, про що надав суду письмову заяву.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 09 жовтня 1993 року по 04 травня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та випискою з рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Від даного шлюбу у них народилася дитина син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

20 травня 1998 року згідно з Законом України Про приватизацію державного житлового фондуквартира №133 в будинку №4 по вулиці Обоянській в місті Дніпропетровську була надана ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 у спільну сумісну власність, на підставі розпорядження №4/1199-98 від 20 травня 1998 року, що зареєстровано в Дніпропетровському МБТІ. Свідоцтво про право власності видане таким чином, що в ньому не зазначено розмір часток у праві власності на квартиру, а лише вказано на те, що квартира передається у спільну сумісну власність. У подальшому частки, які належали співвласникам у праві власності, ними не визначались.

20 листопада 2007 року ОСОБА_5 помер, актовий запис №1974.

Відповідно до ч.2 ст.370 та ч. ч. 2,3 ст.372 ЦК України у разі виділу частки, поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, право спільної сумісної власності припиняється. Тобто частки ОСОБА_5 та сторін по справі в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 складають по 1/5 частці кожного, право спільної сумісної власності підлягає припиненню.

За змістом ст.ст. 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Частиною 4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 1/5 частину вказаної квартири. Спадкоємцями першої черги за законом є мати померлого відповідач ОСОБА_2 та син ОСОБА_6, які мають право на обовязкову частку у спадщині.

23 січня 2007 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким все майно заповів своїй сестрі ОСОБА_3

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 мають право на обовязкову частку у спадщині після ОСОБА_5, яка складає по 1/20 частині в квартирі АДРЕСА_3.

Відповідачу ОСОБА_3 належить 1/10 частка квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом.

Що стосується позовних вимог позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 про визнання частково недійсним заповіту, то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 1257 ЦК України правовою підставою для визнання заповіту недійсним є встановлення того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

З огляду на зазначене, суд зважує на те, що закон не пов'язує наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині з недійсністю заповіту чи його частин, оскільки зазначені обставини не залежать від волі спадкодавця.

За таких обставин правових підстав для визнання заповіту частково недійсним не вбачається.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 214-215, 222 ЦПК України, ст.ст. 1241, 1257, 1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про виділення ідеальних часток в квартирі, яка є спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування і визнання заповіту в даній частині недійсним, задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права на обовязкову частку, - задовольнити

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про виділення часток у праві спільної часткової власності, задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_5, померлого 20 листопада 2007 року, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 62,9 м.кв., житловою 44,2 м.кв., складають по 1/5 частині кожного, припинивши право спільної сумісної власності на зазначену квартиру.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/20 частину квартири АДРЕСА_3, площею 62,9 м.кв., житловою 44,2 м.кв., як обовязкову частку в порядку спадкування після ОСОБА_5, який помер 20.11.2007 року.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/20 частину квартири АДРЕСА_3, площею 62,9 м.кв., житловою 44,2 м.кв., як обовязкову частку в порядку спадкування після ОСОБА_5, який помер 20.11.2007 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_3, площею 62,9 м.кв., житловою 44,2 м.кв., в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, який помер 20.11.2007 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: