АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Коляда О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», треті особи: Державна податкова адміністрація у Дніпропетровській області, Державна податкова адміністрація України, про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2011 року позивачка звернулася до суду з таким позовом на те, що вона з 1997 року працювала в ДПА у Дніпропетровській області на різних посадах та внаслідок хвороби під час виконання службових обов'язків нею було втрачено 70% професійної працездатності, у звязку з чим 03 грудня 2007 року вона вимушена була звільнитися з посади головного державного податкового ревізора-інспектора. Між ДПА України та відповідачем було укладено договір №029-1 від 20 червня 2008 року на закупівлю послуг з обов'язкового соціального страхування, тому 13 серпня 2008 року вона звернулася до відповідача із заявою та всіма необхідними документами з вимогою про виплату страхової суми, але страхове відшкодування їй виплачено не було. З таких підстав та уточнюючи заявлені позовні вимоги в ході судового розгляду справи позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь у рахунок страхового відшкодування 85916,46 грн. і судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по справі, яким задовольнити її позов.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з постановленням нового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення страхових виплат суд виходив з того, що Держава в особі податкових органів своєчасно та в належному обсязі не здійснила перерахування на рахунок відповідача належних до сплати застрахованим особам коштів.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За ст.18 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" посадові особи органу державної податкової служби підлягають обов'язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати за їх останньою посадою, а в разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у зв'язку з виконанням службових обов'язків, - у розмірі від шестимісячної до п'ятирічної заробітної плати за їх останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності). Порядок та умови страхування посадових осіб органів державної податкової служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На підставі п.3 Порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб державної податкової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №349 від 03.06.1994 року, у разі втрати застрахованим працездатності в результаті захворювання чи інвалідності, що сталися під час виконання службових обовязків, страхові суми виплачуються у розмірі, що залежить від ступеня втрати працездатності, який визначається у відсотковому відношенні до суми пятирічної заробітної плати за останньою посадою, яку він займав до встановлення втрати працездатності, але не може бути меншим шестимісячної заробітної плати за зазначеною посадою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка з 1997 року працювала в ДПА у Дніпропетровській області на різних посадах та внаслідок хвороби під час виконання службових обов'язків втратила 70% професійної працездатності згідно довідки МСЕК, після чого 03 грудня 2007 року звільнилася з посади головного державного податкового ревізора-інспектора, заробітна плата якого на той час складала 2045,63 грн., що сторонами не оспорюється.

20 червня 2008 року між ДПА України та відповідачем було укладено договір №029-1 на закупівлю послуг з обов'язкового соціального страхування службових і посадових осіб податкової міліції та органів державної податкової служби України, за умовами якого виплата страхових сум застрахованим проводиться страховиком у семиденний термін з дня одержання усіх необхідних документів від застрахованого або його спадкоємців за умови надходження на спеціальний рахунок страховика страхових платежів у розмірах, необхідних для проведення виплат страхових сум (п.3.2.3); страховик зобов'язаний припинити прийом документів на виплату страхових сум у разі використання сплачених страхових платежів, визначених п.4.1, цього Договору, про що повідомити страхувальника (п.3.2.5).

13 серпня 2008 року позивачка звернулась до відповідача з письмовою заявою про виплату страхової суми, яка здійснена не була, в той час, коли за поданими в період з липня 2008 року по 2011 рік заявами інших застрахованих працівників державної податкової служби таки виплати проводилися в повному обсязі, що підтверджується наданими відповідачем та наявними в матеріалах справи звітами про використання перерахованих ДПА України відповідачу коштів (а.с.70-79). Крім того, листом від 16.09.2010 року відповідач запрошував у ДПА України реквізити стосовно справи ОСОБА_2 для перерахування страхових сум, не посилаючись при цьому на недостатність відповідних коштів для виплати таких сум (а.с.109-110).

Проте, суд вищевикладені норми закону та обставини справи залишив поза увагою, безпідставно дійшовши висновку про відсутність у відповідача коштів для сплати позивачці страхових сум після звернення її з відповідною заявою.

За таких обставин, рішення суду, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки страхової виплати виходячи з пятирічної заробітної плати за останньою її посадою, яку вона займала до встановлення втрати працездатності, що складає 85916,46 грн. з розрахунку 60 міс. х 70 % х 2045,63 грн., та понесених нею судових витрат по справі на підставі ст.ст.979,990 ЦК України та ст.ст.88,309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2011 року скасувати.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь ОСОБА_2 страхову виплату в сумі 85916,46 грн., судовий збір в розмірі 1288,74 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: