АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-5517/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку і господарських споруд та виділення її в натурі,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2008 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку і господарських споруд та виділення її в натурі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 21 листопада 1987 року зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого мають дитину. Рішенням 2 сесії ХХІІ скликання Мар'ївської сільської ради від 10 серпня 1994 року відповідачеві була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0.07 га в с.Первомайське Синельниківського району по вул.Дзержинського,9-а для будівництва та обслуговування житлового будинку. На цій ділянці, з дозволу виконкому Синельниківської районної ради від 26 березня 1988 року, вони побудували за спільні сумісні кошти житловий будинок з господарськими спорудами.

Посилаючись на неможливість сумісного проживання з відповідачем, а також на його заперечення проти поділу будинку, позивачка, на підставі ст.ст.60, 69-71 СК України, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного жилого будинку і господарських споруд та виділити їй вказану частину будинку в натурі.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2011 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення, як незаконного, постановленого з порушенням норм матеріального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги та перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст.70 СК України.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 21 листопада 1987 року знаходяться в шлюбі, від якого мають дитину.

Рішенням виконкому Синельниківської районної ради №62 від 26 березня 1988 року ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво житлового будинку та господарських споруд на земельній ділянці по вул.Дзержинського,9 в с.Первомайське Синельниківського району та видано свідоцтво на забудову садиби (а.с.8,60).

10 серпня 1994 року 2 сесією ХХІІ скликання Мар'ївської сільської ради було прийнято рішення про передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0.07 га в с.Первомайське Синельниківського району по вул.Дзержинського,9-а для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.7).

Рішенням виконкому Мар'ївської сільської ради №14 від 28 лютого 2003 року належному ОСОБА_3 будинку присвоєна нова адреса: вул.Дзержинського,9-а в с.Первомайське Синельниківського району (а.с.10).

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно. Відповідно до цього Положення, яке діє на всій території України і є обов'язковим для виконання громадянами, міністерствами, іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами й організаціями незалежно від форм власності, реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності.

Спільною частковою власністю є власність двох і більше співвласників, частка кожного з яких у праві власності є завідомо визначеною в конкретній величині.

Оскільки спірний будинок в експлуатацію не прийнятий і право власності на нього у встановленому законом порядку не зареєстровано, суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до правовідносин сторін Кодексу про шлюб та сім'ю України та Цивільного кодексу УРСР, оскільки будівництво спірного будинку тривало з 1988 по 1991 роки, не є підставою для скасування рішення з огляду на таке.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 у позовній заяві зазначила правові підстави й просила задовольнити позов згідно зі ст.ст.60, 69-71 СК України.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року положення зазначеного кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Сімейний кодекс України також поширюється на відносини, які виникли до набрання ним чинності і існували на час початку його дії.

З доданого до позовної заяви технічного паспорту на будинок вбачається, що жилий будинок А-1 збудовано в 1992 році, а господарські споруди були збудовані в 1992, 2001, 2003 та 2004 роках (а.с.12-14), тобто створення спірного об'єкту нерухомості продовжувалось при дії вказаних Кодексів, тому суд обґрунтовано розглянув справу на їх підставі.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи не мають суттєвого значення для вирішення спору, висновки суду не спростовують і не дають підстав до висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимоги закону, що регулює зазначені правовідносини і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: