АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 ( 4) Доповідач Братіщева Л. А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Братіщевої Л. А.

суддів Турік В.П., Савіної Г.О.,

при секретарі Алісовій Т.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2010 року у справі за позовом Відкритого (у теперішній час Публічного) акціонерного товариства Банк Фінанси і Кредит до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2009 року позивач ОСОБА_7 акціонерне товариство Банк Фінанси і Кредит (надалі ПАТ Банк Фінанси і Кредит) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та договором поруки. Уточнивши свої вимоги, в обґрунтування позову зазначив, що 19.08.2006 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір №789-ПК-2006 про надання кредиту в розмірі 27 900,00 доларів США зі сплатою 15,5% річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення коштів 19.08.2011 року. З метою забезпечення виконання умов договору того ж дня з іншими відповідачами - ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 були укладені відповідні договори поруки. Станом на 29 вересня 2010 року заборгованість за кредитним договором, яка виникла внаслідок невиконання відповідачами своїх зобовязань, складала 1 092 414 грн. 13 коп., які позивач просив стягнути на скою користь солідарно з відповідачів.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2010 року позовні вимоги задоволені, стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ Банк Фінанси і Кредит заборгованість у сумі 1 092 414 грн. 13 коп., а також судові витрати судовий збір у сумі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Зокрема, на його думку, судом не перевірено розрахунку суми заборгованості, який було подано позивачем; не встановлено факту отримання відповідачами готівки; не зясовано, що укладення договору у доларах США, а не національній валюті є незаконним; сума пені за договором втричі перевищує суму збитків.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, згідно вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, у зв,язку із порушенням судом норм матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» та стягуючи з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не належним чином виконувались взяті зобовязання по кредитному договору.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду з наступних підстав.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 553 ЦК України - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

А ч.1 ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов,язання.

Відповідно до ст..ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов,язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов,язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушення вищевказаних умов тягне за собою встановлені наслідки порушення договору позичальником.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2006 року між позивачем Банком та ОСОБА_4 було укладено договір №789-ПК-2006 про надання кредиту в розмірі 27 900,00 доларів США зі сплатою 15,5% річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення коштів 19.08.2011 року. З метою забезпечення виконання умов договору того ж дня з іншими відповідачами - ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 були укладені договори поруки, відповідно №789/1-пп-2006, №789/2-пп-2006 та №789/3-пп-2006.

Відповідач ОСОБА_4 умов кредитного договору належним чином не виконувала, оплату за кредит своєчасно не погашала. Станом на 29.09.2010 року загальна сума заборгованості за кредитним договором, яку просив стягнути Банк, складала 1 092 414 грн. 13 коп., яка складалась з :

-поточна заборгованість по кредиту 56479,60грн.;

-поточна заборгованість по кредиту - 133499,48грн.;

-поточна заборгованість з відсотків 2290,33грн.;

-прострочена заборгованість з відсотків 62810,32грн.;

-поточна заборгованість з нарахованої комісії 211,34грн.;

-прострочена заборгованість з комісії 5494,52грн.;

-пеня за прострочку повернення кредитних коштів 536971,73грн.;

-пеня за прострочку сплати відсотків 270741,31грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення комісії 23915,51грн.

Згідно п.3.1 договору про відкриття кредитної лінії видача кредитних ресурсів у рамках відновлювальної кредитної лінії проводиться на підставі письмових заяв позичальника, за погодженням Банку.

Тому колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про не встановлення факту отримання відповідачами готівки, оскільки з наданих Банком доказів копій заяв на видачу коштів вбачається, що позичальник ОСОБА_4 зверталась до Банку із заявами про отримання коштів і за погодженням банку їх отримувала 23.08.2006р. в сумі 12.900 доларів США, 09.10.2006р. в сумі 700 доларів США, 16.10.2006р. в сумі 5300 доларів США, 18.10.2006р. в сумі 500 доларів США, 03.11.2006р. в розмірі 4000 доларів США, 23.11.2006р. в сумі 500 доларів США, 23.11.2006р. в розмірі 1 тис. доларів США, 29.11.2006р. в розмірі 3 тис. доларів США, що підтверджується її підписом в зазначених заявах (а.с. 197-204) та в подальшому частково проводила погашення кредиту.

Щодо укладення договору в іноземній валюті, а не у гривневому еквіваленті, то колегія зазначає наступне.

Згідно зі статтею 192 ЦК України до грошових коштів - платіжних засобів, які використовуються на території України, окрім грошової одиниці України - гривні, віднесено також іноземну валюту.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. А за ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони в договорі мають право визначати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Частина 3 ст. 533 ЦК України зазначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

А ч.1 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» передбачає, що на здійснення валютних операцій НБУ видаються відповідні ліцензії. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліценції на весь період дії режиму валютного регулювання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк, крім перелічених у частині першій цієї статті операцій, має право здійснювати операції з валютними цінностями. На здійснення операцій, визначених пунктами 1 - 4 частини другої статті 47 цього Закону надає дозвіл Національний банк України.

Згідно п. 5.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 275 від 17 липня 2001 р., письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією.

З матеріалів справи убачається, що на час укладення кредитних договорів ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» була надана ліцензія і дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, що підтверджується банківською ліценцією №28 від 30.10.1991р., дозволом №28-1 та додатком до дозволу №28-2 від 14.09.2004р. (а.с. 194-196), а тому при укладенні кредитного договору Банк мав право надати кредитні кошти в іноземній валюті.

Крім того, умовами кредитного договору було передбачено надання Банком позичальнику ОСОБА_4 грошових коштів виражених саме в іноземній валюті і цим же договором передбачалась сплата процентів за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту ( п. п. 2.1, 4.1 договору).

Виходячи з викладеного, вище зазначені доводи апеляційної скарги е необґрунтованими.

Але колегія суддів зважує на доводи апеляційної скарги щодо нарахування Банком та стягнення судом суми пені.

Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 258 ЦК України встановлює спеціальну позовну давність і п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України зазначає про застосування позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Але суд, в порушення вказаних норм матеріального права, стягуючи пеню за прострочку повернення кредитних коштів в сумі 536971,73грн., пеню за прострочку сплати відсотків в сумі 270741,31грн. та пеню за несвоєчасне погашення комісії в розмірі 23915,51грн. з 21.09.2006р. по 28.09.2010р. вийшов за межі одного року спеціальної позовної давності, що призвело до ухвалення неправильного рішення про стягнення заборгованості і колегія вважає, що на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідачів пені в межах одного року, згідно положень п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, за період з 28.09.2009р. по 28.09.2010р., а саме: пеня за прострочку повернення кредитних коштів 354543,83грн.; пеня за прострочку сплати відсотків 52181,66грн.; пеня за несвоєчасне погашення комісії 4444,49грн., а також поточна заборгованість по кредиту 56479,60грн.; прострочена заборгованість по кредиту 133499,48грн.; поточна заборгованість по відсоткам 2290,33грн.; прострочена заборгованість по відсоткам 62810,32грн.; поточна заборгованість нарахованої комісії 211,34грн. та прострочена заборгованість по комісії 5494,52грн., а всього в сумі 671955,57грн.

Посилання в апеляційній скарзі щодо не застосування судом ч.3 ст. 551 ЦК України є безпідставним.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Але звертаючи увагу в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано положення ч.3 ст. 551 ЦК України, відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не наведено доказів щодо наявності обставин, які мають істотне значення для зменшення розміру неустойки.

На підставі ст. 88 ЦПК України, якою передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На день ухвалення апеляційним судом рішення з 01.11.2011р. набрав законної сили Закону України «Про судовий збір», згідно ст. 4 якого передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно під пункту 1 п. 1 ст. 4 Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Тому з відповідачів слід стягнути судовий збір в сумі 2893грн. (трьохкратний розмір мінімальної заробітної плати з січня 2011 року 941 х 3 = 2823грн.) який складаються з : 1700грн. судового збору та 30грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи сплачених Банком при подачі позову до суду та 1093грн. судового збору на користь держави.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 3130314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси і Кредит до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «фінанси і Кредит» заборгованість у сумі 671955,57грн. (шістсот сімдесят одна тисяча девятсот пятдесят пять грн. 57коп), яка складається з:

-поточної заборгованості по кредиту 56479,60грн.

-простроченої заборгованості по кредиту 133499,48грн.

-поточної заборгованості по відсоткам 2290,33грн.

-простроченої заборгованості по відсоткам 62810,32грн.

-поточної заборгованості нарахованої комісії 211,34грн.

-простроченої заборгованості по комісії 5494,52грн.

-пені за прострочку повернення кредитних коштів 354543,83грн.

-пені за прострочку сплати відсотків 52181,66грн.

-пені за несвоєчасне погашення комісії 4444,49грн.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» судовий збір у сумі 1700грн. та 30грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення за звернення із позовом до суду першої інстанції.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь держави 1093грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: