Справа №2-2262/11
Провадження №2/1306/6858/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді : Крамара О.В.

при секретарі : Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 04 червня 1998 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований у відділі РАЦС Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 222.

Для кожного з них цей шлюб був другою спробою створити сім?ю.

Від даного шлюбу дітей в них не має.

Найголовнішою метою того, що вона наважилася вдруге вийти заміж після гіркого досвіду у першому шлюбі, було бажання виростити сина, який знав би батьків авторитет, відчував його сильне плече і міг би черпати його життєву мудрість. Обрати саме цього чоловіка у супутники життя її підштовхнуло сліпе кохання.

Аналізуючи 13 років їхнього спільного життя, вона визнає, що глибоко помилилася у своєму рішенні створити сім'ю з відповідачем. У них не сім'я, а її прикра подоба.

Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких завжди є її син. А це негативно впливає на його психічний стан, викривлює його поняття про шлюб, про сім'ю, про роль чоловіка у родині і його мету у житті. Постійні сварки і їй щоразу спричиняють душевні страждання.

Вона прийшла до переконання, що жодних ознак сім'ї, окрім спільного місця проживання, їх союз так і не здобув.

Вона не може визнати, що у них є спільний сімейний бюджет, бо кожен з них розпоряджається своїм заробітком самостійно. З ініціативи відповідача вони розділили обов'язки з оплати житла і комунальних послуг, навіть продукти харчування вони купляють по-черзі: два тижні в місяць харчі в сім'ю постачаю вона відповідно до своїх фінансових можливостей, а інших два тижні - відповідач, відповідно до своїх уподобань.

У них немає спільних дітей, та й для її сина відповідач батьком так і не став. Залишився вітчимом, який не зумів привити хлопцеві тих навиків і цінностей, на які вона сподівалася, бо сам їх не має. Не бачить раціональним зберігати в подальшому їхні з відповідачем взаємини хоча б заради сина, бо і між ними немає порозуміння: вони терплять один одного лише через те, що їм доводиться ділити дах над головою. Неодноразово відповідач підіймав руку на її сина, а тепер останній уже може дати відсіч.

Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у них, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Він дозволяє собі зловживати спиртним, хоча його щоденна праця пов'язана з керуванням транспортним засобом. Власне, через його легковажне ставлення до свого заняття, яке дає йому хліб насущний, відповідач кілька разів ставав причиною ДТП і витрачав чималі кошти на ремонт автомобіля. Будучи в нетверезому стані, він спричиняв бійки і з сином, і з нею, і з іншими громадянами. Такі неприємності не минали безслідно ні для нього самого, ні для сім'ї.

Нещодавно, черговий раз перебуваючи у нетверезому стані, відповідач укотре побив її, але тепер її терпець увірвався. Вона звернулася за медичною допомогою, письмово зафіксувала факт побиття і для себе вирішила: далі терпіти такі взаємини не може і не хоче. Враховуючи те, що у сварки і бійки між подружжям органи правопорядку втручаються вельми неохоче (мовляв, нині поб'ються, а завтра помиряться), вона вважає необхідним захистити себе від рукоприкладства відповідача.

За її глибоким переконанням немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини. Ніщо не може заставити її триматися у житті за цього чоловіка, бо жодної з трьох причин, заради якої жінка мала б зберегти шлюб (діти, кохання, достаток ), немає.

Син виріс і не підтримує поведінки і життєвих принципів так званого батька, який дорікає йому шматком хліба.

Кохання вмерло, його своїми кулаками вбив відповідач. На даний момент статеві взаємини між нами припинені.

Про достаток сім'ї взагалі важко говорити, відповідач завжди був скнарою. У нього за плечима немає жодних матеріальних надбань, які кожен, поважаючий себе, голова родини мав би здобути до 50-річного віку. За час спільного життя було лише так: якщо сьогодні відповідач надавав сім'ї якесь матеріальне благо, то завтра - він забирав інше, або дорікав тим, що він вкладає у сім'ю великі кошти.

Чоловік за своє життя має виростити сина, посадити дерево та збудувати власний дім. Коли вони одружувалися, відповідач житлом забезпечений не був і прийшов проживати у її однокімнатну квартиру, здобуту нею у 1990 році. Через 10 років спільного життя він спромігся оформити на своє ім'я у банку кредит, який вони використали на перший ремонт у квартирі, а сплачує цей кредит вона із свого заробітку і має цьому документальне підтвердження. Отримавши спадок після смерті батьків, відповідач продав успадковане житло і купив чергову машину, не подбавши про те, що слід було б погасити перед банком борги, пов'язані з квартирою. Натомість, мало не щодня вона чує докори про те, що вона «висмоктала з нього все».

Її порив до розірвання шлюбу, висловлений у цій заяві, сповнений болю, розчарування і зневіри.

Наполягає на невідкладному прийнятті рішення про розірвання шлюбу без надання судом терміну для примирення. Примирення неможливе.

Майнових претензій до відповідача вона не має. При необхідності усі майнові суперечки вони вирішать самостійно.

У зв'язку з наведеним, вона вирішила звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з вищенаведених обставин, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_1.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що сімя «ОСОБА_1 та ОСОБА_2В.» остаточно розпалась і зберегти її неможливо, так як сторони втратили почуття любові та взаємоповаги одне до одного. При таких обставинах суд дійшов переконання, що їхній шлюб слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити. Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 04 червня 1998 року у відділі РАЦС Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 222.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.