Справа № 2- 588 /11

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

10.03.2011 року м. Харкова

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого у справі судді Нікуліної Л.П.

при секретарі Веремєєвій Ю.Л

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 райспоживспілки , ОСОБА_3, приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлових приміщень, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 райспоживспілки , ОСОБА_3, приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлових приміщень, стягнення моральної шкоди, з посиланням на ті обставини, що відповідно до Постанови правління ОСОБА_2 райспоживспілки № 10 від 03 квітня 1998 року йому безоплатно та без визначення строку

були передані в користування підвальні приміщення № 1 - 3,0 кв.м., № 2 - 3,1 кв.м., № 3 - 8,8 кв.м., № 4 -16,7 кв.м., № 5 - 17,1 кв.м., загальною площею 48,7 кв.м., які розташовані безпосередньо під його квартирою № 2 по вул. Кузнечній, буд. № 23 (літ. А-3) в м. Харкові, яка належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу.

Вказані підвальні приміщення були передані йому в користування з подальшою передачею цих приміщень у власність за умови, що ним за свій рахунок будуть виконані роботи по їх капітальному ремонту, тому що вони на той час знаходилися в аварійному стані.

Він повністю виконані умови Постанови правління ОСОБА_2 райспоживспілки № 10 від 03.03.1998 р., спірні підвальні приміщення капітально відремонтовані, на що ним витрачено на матеріали та роботи 14543 грн. без вартості транспортних послуг. В приміщенні V встановлено газове обладнання, яким у зимовий час отоплюється його квартира № 2.

Як стало відомо, ОСОБА_2 райспоживспілка, дізнавшись, що Об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків А-3, Б-2, 1-2 вул. Кузнечна. № 23 готуються документи про оформлення права власності на спірні підвальні приміщення на його ім'я, ОСОБА_2 райспоживспілка в особі керівника ОСОБА_2 райспоживспілки ОСОБА_5, вчинила з відповідачкою ОСОБА_6 у приватного нотаріуса ОСОБА_4 14.08.2008 р. за реєстром № 4330 договір купівлі-продажу, згідно якому ОСОБА_6 придбала у ОСОБА_2 райспоживспілки і стала власником нежилих приміщень підвалу, в тому числі і приміщення підвалу V в будинку по вул.. Кузнечній, № 23 (лит. А-3), яке було передано в 1998 року в його користування з подальшою передачею у власність.

Вважає, що вказаний договір купівлі - продажу підвальних приміщень вчинений незаконно, а голова правління ОСОБА_2 райспоживспілки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 діяли всупереч рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 р. по справі № 1-2/2004. Позивач просив з урахуванням уточнення позовних вимог визнати недійсним Договір купівлі-продажу нежилих приміщень підвалу в будинку № 23 по вул. Кузнечній в м. Харкові (літ. А-3), вчинений між ОСОБА_2 райспоживспілкою і ОСОБА_6, та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_4 14.08.2008 р. реєстр № 4330, а також стягнути заподіяну моральну шкоду в сумі 4000,00 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 346,00 гривень і за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді 30,00 гривень.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 райспоживспілки проти позову заперечував та пояснив , що предметом зазначеного договору є нежитлові приміщення 1-го поверху №ІХ а, загальною площею -3,4 кв.м., нежитлові приміщення підвалу №У, загальною площею -21,2 кв.м., №І,Іа,1б,П,загальною площею -15,9 кв.м., №4,5,5а, загальною площею -53,5 кв.м., в літ. «А-3», що знаходяться в м. Харкові, вул. Кузнечній, буд.23.

Зазначені приміщення на момент продажу належали ОСОБА_2 райспоживспілці на підставі Дублікату реєстраційного посвідчення, виданого ОСОБА_2 міським бюро технічної інвентаризації 11.02.1994 р., за реєстровим номером №431, на підставі Довідки №СТ-405 Райспоживспілки від 19.10.1993 р, дублікат реєстраційного посвідчення видано комунальним підприємством «ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації»22.07.2004 р. Позивач посилається на належність йому на підставі постанови правління ОСОБА_2 райспоживспілки №10 від 03 квітня 1998 року підвальних приміщень №1-3,0 кв.м., №2-3,1 кв.м., №3 -8,8 кв.м., №4 - 16,7 кв.м., №5 -17,1 кв. м., загальною площею 48,7 кв.м., які розташовані під квартирою №2 по вул. Кузнечна, 6.23 (літ.А-3). Приміщення, які є предметом спірного договору, у своїй загальній площі складають 94 м2, а площа підвальних приміщень, про яку йде мова у позовній заяві складає 48,7 м , що на 45,3 м менше ніж зазначено у спірному договорі.

До того ж, площа, вказана у договорі по кожному підвальному приміщенню окремо, також відрізняється від площі заявленій у позовній заяві. Отже, позивачем не ідентифіковано кожний об'єкт, який він вважає належить власне йому та визначений у спірному договорі.

Відповідно до статуту ОСОБА_2 райспоживспілки, усі постанови правління про відчуження майна, зокрема безкоштовна передача у власність третім особам повинні бути затверджені на ОСОБА_2 райспоживспілки. Позивачем не надана така постанова, тому що ОСОБА_2 не приймалося відповідне рішення.

Як вважає позивач ОСОБА_1, його права, щодо предмета спору виникли на підставі постанови правління ОСОБА_2 райспоживспілки №10 від 03.04.1998 року , згідно якої, як вважає ОСОБА_1 йому безоплатно та без визначення строку в користування були передані підвальні приміщення №1 -3,0 кв.м., №2-31 кв.м., №3 -8,8 кв.м., №4 16,7 кв.м., 35 -17,1 кв.м., загальною площею 48,7 кв.м. До того ж ОСОБА_1 надав суду у якості доказу договір купівлі-продажу квартири від 24.03.1999 року та акт від 07.04.1998 року.

Отже усі документи, подані ОСОБА_1 у якості доказів, датовані -1998-1999 роками. У відповідності до книги реєстрації постанов Правління ОСОБА_2 райспоживспілки та постанови правління ОСОБА_2 райспоживспілки №10 від 03.04.1998 року ця постанова має іншу назву: «Про порядок та строках здачі, розгляду та затвердження бухгалтерських балансів». ОСОБА_2 райспоживспілка заявляє, що надана позивачем постанови правління ОСОБА_2 райспоживспілки №10 від 03.04.1998 року викликає сумнів з приводу її достовірності.

Відповідач ОСОБА_3, діючий в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Приватний нотаріус ОСОБА_2 нотаріального округу ОСОБА_4 до суду не з»вилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, вислухав сторони, ознайомившись з матеріалами справи, вважае позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 215. ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Частиною 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»п. 10 зазначено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (чі ст. 216ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Згідно Реєстраційного посвідчення ОСОБА_2 міського бюро технічої інвентаризації від 11.02.1994 року будинок № 23 по вулиці Кучній в м. Харкові зареєстрований за ОСОБА_2 районною спілкою споживчих кооперативних організацій «Райспоживспілка» на підставі довідки № СТ -405 від 19.10.1993 року, реєстровий № 431/ ас- 97/.

Відповідно до копії постанови № 10 Правлінням ОСОБА_2 Райспоживспілки від 03.04. 1998 року позивачу ОСОБА_1 передано в користування підвальне приміщення, загальною площею 48,7 кв.м / ас- 6/.

На піставі договору купівлі - продажу від 24.03. 1999 року, посвідченого Державним нотаріусом Першої ОСОБА_2 нотаріальної контори ОСОБА_8С, р. № 7-380, позивачу у справі ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , яка складається з однієї жилої кімнати, житловою площею 24,1 кв.м, загальною площею 55,5 кв.м., корисною площею 55,5 кв.м./ ас- 7/.

14.08.2008 року відповідно до договору купівлі - продажу нежитлових приміщень ОСОБА_2 районною споживчою спілкою ОСОБА_2 облспоживспілки продано ОСОБА_6 та останньою прийнято у власність нежитлові приміщення 1-го поверху № 9-а, загальною площею 3,4 кв.м., нежитлові приміщення підвалу № 5, загальною площею 21,2 кв.м., № 1,1-а,16,П, загальною площею 15,9 кв.м., № 4,5, 5-а, загальною площею 53,5 кв.м. в літ «А-3», що знаходяться по вулиці Кузнечній, № 23 в м. Харкові. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1320. . / ас- 329/.

Відповідно до Державного реєстру правочинів право власності набувачем вказаних нежитлових приміщень є ОСОБА_6 / ас- 332/.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_9 1- ВЛ № 229510 Відділу реєстраці актів цивільного стану по м. Харкову ОСОБА_2 міського управління юстиції ОСОБА_6 померла 31.07.2009 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1073 /ас- 137/.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Червонозаводської районної в м. Харкові ради № 598 від 22.11.2010 року ОСОБА_3 призначений піклувальником неповнолітньої дочки померлої ОСОБА_6 - ОСОБА_10 , як дитини - сироти, яка є спадкоємцем після смерті матері. / ас- 334/.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, який був прийнятий 19 червня 1992 р., встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т.ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Стаття 1 цього закону встановлює, що допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибулі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Таким чином, закон встановив критерій віднесення приміщень до допоміжних, а саме: призначення приміщень для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку; а також встановив перелік приміщень, які можуть відноситись до допоміжних.

Згідно з Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, в підвалах можуть знаходитись різні за своїм правовим режимом приміщення допоміжні приміщення, які призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку, та нежилі приміщення, які не є допоміжними приміщеннями та можуть перебувати у власності або в користуванні фізичних або юридичних осіб. Власники таких приміщень є співвласниками будинку та укладають з іншими співвласниками угоду про сумісне володіння будинком і пайову участь у витратах з його утримання.

Отже, виходячи з аналізу нормативних актів, які діяли до прийняття Закону України „Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку (Правил користування приміщеннями житлових будинків затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572; Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом від 15 вересня 1992 р. № 56 Державного комітету України по житлово-комунальному господарству), можна зробити висновок про те, що до допоміжних приміщень будинку відносяться приміщення, які призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку. Що стосується підвалів, то вони є допоміжними приміщеннями лише за умови, якщо в них було розташоване технічне обладнання будинку або вони були призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку.

Таким чином, власники квартир багатоквартирних будинків відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду є співвласниками лише тих підвальних приміщень, які відносяться до допоміжних приміщень будинку, тобто призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку. Інші нежилі приміщення, розташовані в підвалах багатоквартирних будинків, які не призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку не є спільною власністю власників квартир.

Таким чином, судовим розглядом справи встановлено, що балансоутримувачем и власником житлового будинку за адресою: м. Харків, вулиця Кузнечсна,23 є

Райспоживспілка. Підвальним приміщенням, яке є нежилим / а не допоміжнім / приміщенням, власник будинку розпорядився за своїм розсудом, що відображено в договорі купівлі - продажу від 14.08.2008 року.

Позивач у справі ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 та користується підвальним приміщенням , як нежилим приміщенням, яке не підлягає приватизації і яке не належить йому на праві власності, тому , позивач не мав право на позов.

При названих обставинах позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 райспоживспілки , ОСОБА_3, приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлових приміщень, стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.

ст. 202,203,210,215,657,1167,1220,1230,1231,1261,1268,1273 ЦК України, ч. 2 ст. 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду від 19 червня 1992 року, Законом України „Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку від 2001 року, п. 26 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, п.п. 41,42,43 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого

наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 р. № 56, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 райспоживспілки , ОСОБА_3, приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлових приміщень, стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15.03.2011 року.

Суддя Нікуліна Л.П.