АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1560/11 Справа № 22ц-5105/11 Головуючий у 1 й інстанції - Кір*як А.В. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2011 року м. Дніпропетровськ

14 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Петешенкової М.Ю.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі: - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом до комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" і просила стягнути з відповідача на її користь 4 290,32 грн. у відшкодування заборгованості по невиплаченій їй сумі заробітної плати, 50 752,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 15 000 грн. у відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, а всього стягнути 70 042,82 гривень, посилаючись на те, що при звільненні її з роботи відповідач не провів з нею повного розрахунку, не нарахував та не виплатив грошову компенсацію за невикористану відпустку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 жовтня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено / т. 2, а.с. а.с. 93-96 /.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення суду, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що воно не відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка не надала достовірних доказів про розмір посадового окладу за час роботи у відповідача, ні довідки про заборгованість по заробітній платі, ні довідки про середній заробіток за останні два місяці роботи, а інші надані позивачкою непрямі докази не можуть вважатися документами та у зв'язку з тим, що позивачка не вказала, чи виявляла вона бажання про перерахунок грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та докази, які б вказували на порушення прав позивачки, відсутні.

Проте з таким висновком погодитися не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 дійсно працювала у Дніпродзержинському водопровідно-каналізаційному управлінні комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" на посаді юрисконсульта 1 категорії групи з претензійно-позовної роботи та виконання судових рішень юридичної служби з 01 грудня 2008 року по 03 березня 2009 року. Звільнена за переводом в комунальне виробниче підприємство Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськводоканал" згідно з наказом № 205 від 03 березня 2009 року по Дніпродзержинському водопровідно-каналізаційному управлінні комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" / т. 1, а.с. 6 /.

В останній день її роботи відповідачем не проведено остаточного розрахунку, який не було проведено з нею будучі звільненою.

Згідно ст. 116 КЗпП України, згідно якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, та тим, що відповідач не навів докази виплати належних сум позивачці при звільнені, колегія суддів, вважає що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та стягнення компенсації за невикористану відпустку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини та норми закону, що регулюють встановлені правовідносини, висновки суду суперечать матеріалам справи, постановлене судове рішення, на підставі п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 з наступними змінами, суд, для обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходить з заробітної плати позивачки за останні два місяці, що передували звільненню.

З матеріалів справи вбачається, що сума заробітної плати ОСОБА_5 за грудень 2008 року з якої сплачено страхові внески Дніпродзержинським водопровідно-каналізаційним управлінням КПДОР „Аульський водовід становить 3 350 грн., що співпадає з розміром нарахованої заробітної плати, зазначеної у розрахунковому листі та міститься у матеріалах справи / т.1, а.с. 7, 89 /.

З матеріалів справи вбачається, що заробітна плата позивачки в січні та лютому 2009 року становила відповідно 3 350 грн. та 3 350 грн. / т.1, а.с. 8-9 /, таким чином, середньоденна заробітна плата позивачкикладає: 6 700 грн. / заробітна плата за останні два календарні місяці / : 40 робочих днів = 167,50 грн.

Заробітна плата позивачки за березень 2009 року становить виходячи з наступного розрахунку : 2 680 грн. / посадовий оклад позивачки / : 21 робочий день = 127,61 грн. х 2 /число робичих днів у березні, відпрацьованих позивачкою / = 255,12 грн.

Доказів щодо виплати будь-якої частини цієї суми суду відповідачем не надано.

Період затримки по день фактичного рохрахунку з 04 березня 2009 року по 13 липня 2011 рік включно становить 630 робочих днів. Заробітна плата позивачки за час затримки, яка підлягає стягненню з відповідача на її користь, становить 94 972,50 грн.

Однак при визначенні розміру відшкодування необхідно враховувати розмір спірної суми, істотності цієї частки порівняно із середнім заробтіком працівника та інших обставин справи, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці". Оскільки розмір невиплаченого заробітку за січень та березень 2010 року становить 3 605,12 грн., середній заробіток за затримку розрахунку у розмірі - 94 972,50 грн., що більш ніж у 100 разів перевищує розмір невиплаченої суми, підлягає зменшенню до 8000 грн.

За змістом ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

При викладених обставинах, колегія суддів прийшла до висновку про необхіднсть стягнення з відповідача грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки виходячи з наступного рохрахунку: 10 050 грн. /сумарний заробіток за фактично відпрацьований період 3 350 + 3 350 + 3 350/ : 88 календарних днів /сумарна кількість відпрацьованих календарних днів 31+29+28 / х 6 календарних днів - 24 дні відпустки /12 місяців / = 2 дні х 3 відпрацьовані місяці = 685,20 грн.

В силу ст. 237-1 КЗпП України підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачці вчасно не виплачена заробітна плата, що спричиняло їй моральні страждання та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Проте, з урахуванням встановлених обставин по справі та наслідків, які наступили, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки 500 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Оскільки позивачку звільнено від сплати судових витрат, то вони підлягають стягненню з відповідача на користь держави, а саме підлягають стягненню судовий збір у розмірі 123 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн.

В силу ч.2 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць.

Ухвалюючи рішення по справі районний суд помилково, як на підставу відмови у задоволенні позові посилався на те, що позивачка не надала достовірні докази щодо розмірів її посадового окладу, довідки про заборгованість та середній заробіток за два останні місяці роботи, оскільки беззаперечно встановлено факт перебування в вищезазначений період часу позивачки в трудових відносинах з відповідачем, та враховуючи, що обов'язком саме відповідача є надання відповідних відомостей, відсутність таких даних з вини роботодавця, не є підставою для обмеження права позивачки на заробітну плату.

Виходячи з вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 218,303,307,309,314,367 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 жовтня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягунти з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» на користь:

- ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі у розмірі 3 605,12 грн.;

- компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 685,20 грн.;

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 8 000 грн.;

- в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 грн.;

Стягунти з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» на користь держави судовий збір в розмірі 123 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протяогом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий

Судді