АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 ( 1 ) ОСОБА_1.
Доповідач - Карнаух В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Барильської А.II, ОСОБА_2

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: позивача - ОСОБА_3 та його представника -ОСОБА_4,

представника відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області - ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 травня 2005 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2005 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дніпропетровській області

( надалі - відділення Фонду) та просив стягнути з відповідача на його користь 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди у зв'язку з професійним захворюванням.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 травня 2005 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, оскільки судом при ухваленні рішення порушено норми матеріального і процесуального права. Вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції безпідставно послався на те, що на час встановлення втрати професійної працездатності позивачем правовідносини між сторонами регулювалися «Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров»я, пов.язаним з виконанням ним трудових обов.язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 та Законом України »Про загальнообов.язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999. № XIУ /далі-Закон/, який передбачав обо,вязок відповідача на відшкодування моральної шкоди набрав чинності з 01 квітня 2001 року.

Вважає, що суд при вирішенні даного спору повинен був керуватися нормами Конституції України, ст.. 1167 Цивільного Кодексу , приписами ст.. З, 4, 5, 9,13 Закону «Про охорону праці» та нормами Кодексу Законів про Працю України, згідно яких він має право на відшкодування моральної шкоди відповідачем.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги. Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 працював на Металургійному комбінаті «Криворіжсталь» з 1973 по 2000 роки у шкідливих умовах праці.

Висновком МСЕК від 21.02.2000. позивачу вперше встановлено 55% втрати професійної працездатності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходів із того, що на момент встановлення позивачу професійного захворювання та первинного встановлення втрати професійної працездатності дані правовідносини регулювалися «Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом спричиненої працівнику шкоди здоров,ю, пов,язаних з виконанням ним трудових обов,язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України 23.06.1993. № 472 , оскільки Закон України «Про загальнообов,язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, спричинивши втрату працездатності», який передбачає обов,язок відповідача відшкодовувати моральну шкоду, вступив в дію 3 01 квітня 2001 року.

Тому доводи апеляційної скарги позивача про безпідставність такого висновку суду не грунтуються на законі.

Посилання позивача як на підставу задоволення позову на положення ст.. 1167 ЦК України є безпідставними, оскільки зазначена норма діє з січня 2004 року.

Безпідставними є і посилання позивача на положення Закону України «Про охорону праці» та норми Кодексу Законів про працю України, оскільки правовідносини, які є предметом спору, зазначені норми законів не регулюють.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду ухвалено з додержанням норм діючого законодавства і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 травня 2005 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: