Справа № 2-2082/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2011 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

- головуючого судді Лободенка О.С.

- при секретарі Євтушенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Кредитпромбанк», в особі Кременчуцької філії ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2011 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ВАТ «Кредитпромбанк», в особі Кременчуцької філії ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що 27 липня 2007 року між ОСОБА_2 і ВАТ «Кредитпромбанк» укладено кредитний договір № 07/36/07-С. Предметом договору є те, що ВАТ «Кредитпромбанк» видає позичальнику ОСОБА_2 кредит на споживчі цілі у розмірі 300 000,00 (триста тисяч) доларів США строком по 26 липня 2022 року включно з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,6 % річних. Кредитний договір укладено в письмові формі. Вважає, що кредитний договір був укладений без її згоди, порушує її законні права і інтереси, укладений всупереч вимогам закону і підлягає визнанню недійсним. Зазначила, що 20 серпня 1994 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладений шлюб, який був зареєстрований у Палаці шлюбів м. Харкова, актовий запис № 1076. На цей час вони проживають однією сімєю, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет, разом виховують дитину. Вважає, що при укладанні договору було порушено вимоги ст. 203 ЦК України, ст. 65 СК України, оскільки цей договір не є дрібним побутовим і вона своєї письмової та усної згоди на його укладання не давала. На підставі ст. 215 ЦК України просила визнати недійсним кредитний договір № 07/36/07-С від 27.07.2007 року та додаткову угоду до нього від 19.11.2007 року.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання зявився, проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ВАТ «Кредитпромбанк» ОСОБА_4 в судове засідання зявилася, проти позову заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач ОСОБА_1 знала про існування кредитного договору № 07/36/07-С від 27.07.2007 року та додаткової угоди від 19.11.2007 року, оскільки нею були надані заяви до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про надання згоди на укладення іпотечного договору № 07/36/І01/07-С від 27.07.2007 року, та справжність її підписів на цих заявах засвідчена приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 Також зазначила, що позивачем ОСОБА_1 пропущено строк позовної давності, підстав для поновлення строку позовної давності позивачем не зазначено.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає встановленим наступне.

27 липня 2007 року між відповідачами ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 07/36/07-С, ВАТ «Кредитпромбанк» видає позичальнику ОСОБА_2 кредит на споживчі цілі у розмірі 300 000,00 (триста тисяч) доларів США строком по 26 липня 2022 року включно з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,6 % річних.

19 листопада 2007 року між відповідачами ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № 07/36/07-С від 27.07.2007 року, відповідно до якого банк відкриває позичальникові мультивалютну не відновлювальну траншову кредитну лінію загальною сумою 350 000, 00 (триста пятдесят тисяч) доларів США. В тому числі в іноземній валюті 300 000,00 (триста тисяч) доларів США, та в гривневому еквіваленті 50 000,00 (пятдесят тисяч) доларів США по курсу НБУ на дату надання кожного траншу.

20 серпня 1994 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладений шлюб, про що Палацем шлюбів м. Харкова складений актовий запис про шлюб № 1076 від 20.08.1994 року.

Відповідно до ч.2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Однак, за п.3 ч.1 ст.57 СК України майно, набуте одним із подружжя за час шлюбу є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, якщо воно придбано за кошти, які належали їй, йому особисто.

За загальними правилами, передбаченими ч.2 ст. 36 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією та законами України.

Також, ч.1 ст. 25 та ч.3, 5 ст. 26 ЦК України передбачає, що здатність мати цивільні права та обовязки мають усі фізичні особи, вона має усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом, та здатна мати обовязки, як учасник цивільних відносин.

Скориставшись своїм правом, відповідач ОСОБА_2Ю, на власний розсуд, уклав з відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» кредитний договір № 07/36/07-С від 27.07.2007 року та додаткову угоду до нього від 19.11.2007 року, при цьому взяв на себе певні зобовязання, передбачені умовами договору, в тому числі по поверненню кредиту, сплати винагороди за користування кредитом, та з приводу неналежного виконання умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України, яка має найменування «Право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя» при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 1 цієї ж статті встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою Отже, зі змісту цієї норми вбачається, що вона регулює порядок укладання договору, щодо розпорядження майном, яке вже є обєктом права спільною сумісної власності.

Проте, в даному випадку укладено кредитний договір. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, в даному випадку йдеться не про договір про розпорядження обєктом права спільної власності, тому вимоги ч. 1-2 ст. 65 СК України щодо згоди дружини на його укладання не розповсюджуються. Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Отже, напрямок використання отриманих за кредитом коштів може мати значення для встановлення обовязків за договором для іншого члена сімї, проте не впливає на дійсність самого договору.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач єдиною підставою позову називає порушення вимог ст. 65 СК України, однак, як зазначено вище, вимоги цієї статті порушені не були, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.ст. 88, 119 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. 65 СК України, ст.ст. 203, 215, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10-11, 57-60, 212 217 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ «Кредитпромбанк», в особі Кременчуцької філії ВАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: