Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 2-10/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 червня 2011 року Дніпровський райсуд

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Кіряка А.В.

при секретарі Кулік О.О.

за участю представників: позивачки- адвоката ОСОБА_1

відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні Дніпровського райсуду м. Дніпродзержинська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину квартири в порядку розділу спільного майна подружжя, визначення порядку користування жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виконання зобовязання та стягнення частини суми боргу, усунення перешкод в користуванні власністю та вселення в квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 та, змінивши та доповнивши свої позовні вимоги в судовому засіданні, просить суд:

- розділити майно подружжя, визнавши за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, а за відповідачем ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину цієї квартири;

- визначити порядок користування жилим приміщенням, виділивши їй з неповнолітньою донькою кімнату жилою площею 17,0 кв.м., а відповідачу - кімнату жилою площею 11,5 кв.м., зобовязавши відповідача ОСОБА_4 не чинити їй перешкод в користуванні квартирою. Кухню, коридор, туалет та ванну кімнату залишити в загальному користуванні;

- судові витрати стягнути з відповідача ОСОБА_4.

В обґрунтування своїх позовних вимог вона в позовній заяві та судовому засіданні пояснила, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебувала з 05 жовтня 2002 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час шлюбу ними була придбана квартира АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу був зареєстрований в Третій Дніпродзержинській нотаріальній конторі і квартира була оформлена на імя відповідача, хоча при придбанні квартири вони розуміли, що по закону і по затраченим коштам вона належить їм у рівних частках. Квартира складається з двох кімнат, жилою площею 28,5 кв.м., а саме: одна кімната - 11,5 кв.м., друга 17,0 кв.м. Загальна площа квартири 49,4 кв.м. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені, так як поведінка відповідача була неадекватною, і тому вона бажає визначити порядок користування житловим приміщенням. На кожного з них припадає по 9,5 кв.м. житлової площі, але вона не заперечує, щоб відповідачу була виділена кімната 11,5 кв.м, а їй з дитиною 17,0 кв.м. Перечуючи проти зустрічного позову ОСОБА_4, пояснила, що про договір позики, який був укладений між відповідачем та ОСОБА_6 вона нічого не знала, і грошей на придбання квартири відповідач не давав. Квартира була придбана за 20 546 гривень, з яких 10 000 гривень їй дали її батьки, а лише 500 гривень дали батьки ОСОБА_4 10 000 гривень - це були кошти, які їм на весілля подарували гості.

Представник позивачки підтримує її позовні вимоги та також наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову ОСОБА_3 заперечує і просить у задоволенні позову відмовити та звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, у якому, уточнивши та доповнивши свої позовні вимоги, просить суд:

- стягнути з ОСОБА_3 на його користь 15 000 гривень, що складає ? частину суми боргу по договору позики, який він уклав в інтересах сімї та за яким з нього рішенням суду стягнуті кошти;

- захистити його права власника, усунувши перешкоди у користуванні ним квартирою №7 в будинку №71 по пр-ту Перемоги у м. Дніпродзержинську шляхом зобовязання ОСОБА_3 не створювати йому перешкоди у користуванні квартирою, вселивши його в квартиру Дніпропетровської області, надавши йому ключі від вхідних дверей вказаної квартири та заборонивши ОСОБА_3 змінювати надалі замки на вхідних дверях вказаної квартири без узгодження з ним;

- судові витрати стягнути з ОСОБА_3.

У обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог він у судовому засіданні пояснив, що рішення про купівлю квартири виникло в період, коли ціни на квартиру стали стрімко рости. Вони з ОСОБА_3, перебуваючи у шлюбі, 03 січня 2001 року уклали з ОСОБА_6 договір позики грошових коштів в сумі 30 000 гривень. Нотаріально договір займу не оформлювали, так як довіряли один одному. Він написав розписку про те, що гроші зобовязується повернути 01 липня 2006 року. Квартира була придбана фактично за 34 450 гривень. Він не заперечує проти того, що квартира являється спільною сумісною власністю, і ОСОБА_3 має право на 1/2 частину квартири. Але грошові кошти, які були зайняті ними також підлягають спільному розподілу. За рішенням Дніпровського районного суду ці грошові кошти з нього були стягнуті. Гроші він позичав в інтересах сімї, тому вважає, що і з ОСОБА_3 повинно бути стягнуті ці грошові кошти, в сумі 15 000 гривень. Також зазначив, що з грудня 2006 року по березень 2009 року в спірній квартирі мешкав лише він один№7 в будинку №71 по пр-ту Перемоги у м. Дніпродзержинську, але 07 березня 2009 року, повернувшись додому, не зміг потрапити до квартири, тому що замки на вхідних дверях були змінені. На його прохання видати ключі, батьки ОСОБА_3 заявили, що він не має ніяких прав на спірну квартиру. З приводу порушених прав він звертався до органів міліції. Проти задоволення позову ОСОБА_3 заперечує, так як вважає, що при задоволенні її позову будуть порушені його права власника житла.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги ОСОБА_4 та просить їх задовольнити.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину квартири в порядку розділу спільного майна подружжя, визначення порядку користування жилим приміщенням та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виконання зобовязання та стягнення частини суми боргу, усунення перешкод в користуванні власністю та вселення в квартиру підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 60,70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісноївласності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. А у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 05 жовтня 2002 року і на момент придбання відповідачем квартири (11 березня 2005 року) проживали однією сімєю, чого не заперечують сторони та що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу між позивачкою та відповідачем, а також договором купівлі-продажу квартири. Тому суд вважає, що квартира АДРЕСА_2 належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а їх частки в спільній сумісній власності на квартиру є рівними, тобто кожному з них належить ? частина квартири, так як іншої домовленності між ними про право власності на квартиру не було, і шлюбний договір між ними не укладався.

Згідно зі ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, належним їм на праві спільної сумісної

власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В силу ст. 16 ч.2 п.1 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав і інтересів може бути визнання права. Крім цього, відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою...

В судовому засіданні встановлено, що право власності ОСОБА_4 на квартиру не визнавалось ОСОБА_3, яка чинила йому перешкоди в користуванні квартирою, замінила замки на вхідних дверях в квартирі, вчиняла сварки між ним та своїми батьками, що вимусило ОСОБА_4 залишити квартиру та проживати в іншому місці. Цей факт визнала позивачка, яка пояснила, що у даний час проживає у квартирі одна з дитиною, та підтверджується повідомленням начальника Дніпровського РО м. Дніпродзержинська, згідно з яким ОСОБА_4 звертався з заявою в Дніпровский РО з приводу вчинення йому перешкод в користуванні жилим приміщенням за адресою: пр-т Перемоги, 71-7 з боку ОСОБА_3

В силу ст.391 ЦК України власник має право на захист права власності, тобто вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а згідно зі ст. 383 ЦК України, власник жилої квартири має право використовувати приміщення для власного проживання і проживання членів своєї сімї. Відповідно до ст.155 ЖК України власника жилої квартири не можна позбавити права користування нею.

Це значить, що позовні вимоги ОСОБА_3, про визнання права власності на частку квартири підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи позов в частині визначення порядку користування зазначеною квартирою, суд виходить з вимог ст.66 СК України, згідно з якими чоловік та дружина мають право домовитися між собою про порядок користування майном, належним їм на праві спільної сумісної власності, а з урахуванням того, що такої згоди між позивачкою та відповідачем досягти не вдається, також з урахуванням вимог ст. 369 ЦК України, згідно з якими співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Разом з цим, суд керується вказівками, які містяться в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 від 25.05.98 року, де говориться: ... квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

В судовому засіданні встановлено, що сторони являються співвласниками квартири за адресою: м Дніпродзержинськ, пр-т. Перемоги,71-7, яка складається з двох кімнат, площею: 17,0 кв.м. та 11,5 кв.м. (всього 28,5 кв.м. жилої площі). При цьому кожному з них в спірній квартирі належить 1/2 частина квартири, що підтверджується документами справи і не заперечується відповідачем. Тобто, на кожного члена сімї співвласника квартири припадає: 28,5 : 3 = 9,5 кв.м. жилої площі.

Позивачка заявила позов і просить виділити їй з донькою в користування кімнату, площа якої менша від площі, яка припадає на її частку жилої площі в квартирі. Тому житлові права та право власності відповідача ОСОБА_4 таким порядком порушуватись не буде, так як кімната, яка йому виділяється у користування за площею більша, ніж жила площа, яка припадає на його частку в квартирі, а позов ОСОБА_3 в цій частині теж підлягає задоволенню.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 в частині стягнення з неї на його користь 15 000 гривень, суд виходить з того, що з даного питання є таке, що набрало законної сили, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2009 року, згідно з яким за договором позики на користь ОСОБА_6 стягнуті кошти тільки з ОСОБА_4, у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3 суми боргу було відмовлено, а в описовій частині рішення вказано, що ОСОБА_4 не надав суду доказів про те, що договір позики було укладено ним зі згоди дружини ОСОБА_3, і кошти, отримані за цим договором, були використані в інтересах сімї саме на придбання квартири №7 по пр-ту перемоги,№71 у м. Дніпродзержинську. У даному судовому засіданні Василенко В,В. також не надав суду нових доказів про те, що ОСОБА_3 знала про договір позики, була згодна з ним, та гроші, які отримав ОСОБА_4 за цим договором були використані на придбання квартири. Тому у цій частині зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 повинно бути відмовлено.

Що стосується вимог сторін про стягнення судових витрат по справі, то суд вважає, що витрати, які підтверджені документально, підлягають стягненню з протилежної сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно ст.ст. 83, 84, 88 ЦПК України.

На підставі викладеного ст.ст. 60, 63, 66, 70 СК України, ст.ст.16, 331, 369, 383, 391, 392, 657 ЦК України, ст. 155 ЖК України та керуючись , ст.ст. 10, 11, 57, 60, 131, 213, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину квартири в порядку розділу спільного майна подружжя, визначення порядку користування жилим приміщенням та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виконання зобовязання та стягнення частини суми боргу, усунення перешкод в користуванні власністю та вселення в квартиру - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності кожного на 1/2 частку квартири №7, загальною площею 49,4 кв.м., жилою площею 28,5 кв.м., в будинку №71 по пр-ту Перемоги у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області.

Визначити порядок користування квартирою №7, загальною площею 49,4 кв.м., жилою площею 28,5 кв.м., в будинку №71 по пр-ту Перемоги у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, надавши в користування:

- ОСОБА_3 з неповнолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, - кімнату жилою площею 17,0 кв.м.;

- ОСОБА_4 - кімнату жилою площею 11,5 кв.м.;

Коридор, кухню, ванну, туалет - залишити у загальному користуванні.

Усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні ним власністю, вселивши його в квартиру АДРЕСА_3, надавши йому ключі від вхідних дверей вказаної квартири та заборонивши ОСОБА_3 змінювати надалі замки на вхідних дверях вказаної квартири без узгодження з ОСОБА_4.

В останній частині у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину квартири в порядку розділу спільного майна подружжя, визначення порядку користування жилим приміщенням та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виконання зобовязання та стягнення частини суми боргу, усунення перешкод в користуванні власністю та вселення в квартиру, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4:

- 500 (пятсот) гривень у відшкодування витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави:

- 8 (вісім) гривень 50 коп. доплати судового збору;

- 30 (тридцять) гривень доплати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи;

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3:

- 68 (шістдесят вісім) гривень 36 коп. у відшкодування витрат на сплату судового збору;

- 15 (пятнадцять) гривень у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення;

- 300 (триста) гривень у відшкодування витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Кіряк А.В.