РІШЕННЯ

Іменем України

23.06.2011 року Справа № 2-1057/11

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Чабан Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання угоди дійсною та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про встановлення факту прийняття спадщини, визнання угоди дійсною та визнання права власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння №17А та №21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що його матері ОСОБА_2 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 03.10.1957 року була надана земельна ділянка площею 450 м.кв. №17А по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську.

Відповідно до рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради №271/4 від 07.04.1971 року був затверджений акт прийомки індивідуального житлового будинку з трьома житловими кімнатами житловою площею 40,6 м.кв.

На підставі реєстраційного посвідчення Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації, зареєстрованого в реєстрову книгу №325 за реєстровим №44 у червні 1976 року, ОСОБА_2 належить будинок № 17-А по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську.

04.09.1983 року померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке фактично прийняв позивач ОСОБА_1, оскільки на день смерті матері постійно мешкав разом з нею у домоволодінні №17А по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську, тому просив суд встановити факт прийняття ним спадщини після ОСОБА_2, яка померла 04.09.1983 року та визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння №17а по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. А-1 житловою площею 40,6 м.кв., загальною площею 63,5 м.кв., літньої кухні літ. Б, сараю літ. б, вбиральні літ. В, споруд 1-2 в порядку спадкування після ОСОБА_2, яка померла 04.09.1983 року.

Ще за життя ОСОБА_2 придбала за 1000 карбованців у сусідки ОСОБА_3 належне їй домоволодіння №21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську, що підтверджується розпискою від 27.08.1978 року.

Вказане домоволодіння №21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську належало чоловіку ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 11.12.1961 року, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету АНД районної ради м. Дніпропетровська згідно з рішенням №2956 від 28.11.1961 року.

ОСОБА_4 помер у 1967 році, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому домоволодіння №21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську, яке фактично прийняла його дружина ОСОБА_3, тому свідоцтво про спадщину не отримала.

За усною домовленістю сторони угоди домовилися, що після підготовки правовстановлюючих документів вони нотаріально засвідчать угоди між ними про купівлю-продаж домоволодіння, однак ОСОБА_3 25.11.1980 року померла.

Домоволодіння 21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську було збудовано у 1978 році та на даний час складається з житлового будинку літ. Д-1 житловою площею 22,5 м.кв., загальною площею 40,0 м.кв., та споруд 1-2.

Посилаючись на те, що усі істотні умови договору сторони виконали належним чином, за виключенням його нотаріального посвідчення, тому позивач просив суд встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після померлого ОСОБА_4 домоволодіння № 21 по вул.Таганрозькій в м. Дніпропетровську; визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння №21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську від 27 серпня 1978 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння №21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську та визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння №21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. Д-1 житловою площею 22,5 м.кв., загальною площею 40,0 м.кв., та споруд 1-2 в порядку спадкування після ОСОБА_2, яка померла 04.09.1983 року.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради просив рішення постановити на розсуду суду відповідно до норм діючого законодавства.

Представник третьої особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, просив справу слухати без його участі, про що надав суду письмову заяву.

Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №859 від 20.08.1946 року.

ОСОБА_2 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 03.10.1957 року була надана земельна ділянка площею 450 м.кв. №17А по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську.

Відповідно до рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради №271/4 від 07.04.1971 року був затверджений акт прийомки індивідуального житлового будинку з трьома житловими кімнатами житловою площею 40,6 м.кв.

На підставі реєстраційного посвідчення Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації, зареєстрованого в реєстрову книгу №325 за реєстровим №44 у червні 1976 року, ОСОБА_2 належить будинок № 17-А по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську.

04.09.1983 року померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке фактично прийняв позивач ОСОБА_1, оскільки на день смерті матері постійно мешкав разом з нею у домоволодінні №17А по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

27.08.1978 року ОСОБА_2 придбала за 1000 карбованців у сусідки ОСОБА_3 належне їй домоволодіння №21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську, що підтверджується відповідною розпискою.

Вказане домоволодіння №21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську належало чоловіку ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 11.12.1961 року, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету АНД районної ради м. Дніпропетровська згідно з рішенням №2956 від 28.11.1961 року.

ОСОБА_4 помер у 1967 році, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому домоволодіння №21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську, яке фактично прийняла його дружина ОСОБА_3, тому свідоцтво про спадщину не отримувала.

За усною домовленістю сторони угоди домовилися, що після підготовки правовстановлюючих документів вони нотаріально засвідчать угоди між ними про купівлю-продаж домоволодіння, однак ОСОБА_3 25.11.1980 року померла. Весь час після укладення угоди ОСОБА_2 доглядала та допомагала ОСОБА_3 до її смерті.

Домоволодіння 21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську було збудовано у 1978 році та на даний час складається з житлового будинку літ. Д-1 житловою площею 22,5 м.кв., загальною площею 40,0 м.кв., та споруд 1-2.

Згідно зі ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 04.09.1983 року, а також факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4, що підтверджується документами, які знаходяться в матеріалах справи, а також показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Виходячи з того, що усі істотні умови договору сторони, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, виконали належним чином, за виключенням його нотаріального посвідчення, тому суд вважає визнати договір купівлі-продажу домоволодіння №21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську від 27 серпня 1978 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, дійсним, визнати за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння №21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську, визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння №17а по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську в порядку спадкування після ОСОБА_2, яка померла 04.09.1983 року, та визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння №21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську в порядку спадкування після ОСОБА_2, яка померла 04.09.1983 року.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 212215, 256 ЦПК України, ст. 47, 548, 549 ЦК України (у редакції 1963 року), ст.ст. 319, 321, 357, 386, 1265, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після померлого ОСОБА_4, який помер у 1967 році.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння №21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську від 27 серпня 1978 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння № 21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після ОСОБА_2, яка померла 04.09.1983 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння № 17а по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. А-1 житловою площею 40,6 м.кв., загальною площею 63,5 м.кв., літньої кухні літ. Б, сараю літ. б, вбиральні літ. В, споруд 1-2 в порядку спадкування після ОСОБА_2, яка померла 04.09.1983 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння № 21 по вул. Таганрозькій в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. Д-1 житловою площею 22,5 м.кв., загальною площею 40,0 м.кв., та споруд 1-2 в порядку спадкування після ОСОБА_2, яка померла 04.09.1983 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: