Справа № 2-4910/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2011 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Прокопчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Посилається на те, що між ними немає взаєморозуміння, згоди, взаємних прав та обовязків. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у звязку з чим подальше збереження сімї вважає неможливим.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати.

Відповідач позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с. 15).

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 березня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Жовтневим ЗАГС м. Києва від 20 березня 1993 року (а.с. 7); від шлюбу мають двох дітей: неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва 21 червня 1996 року (а.с. 8) та неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Жовтневим ЗАГС м. Києва 04 листопада 1993 року (а.с. 9).

У судовому засіданні позивач підтвердила, що вони з відповідачем проживають окремо близько шести років, з того ж часу не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, примирення вважає неможливим.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сімї буде носити формальний характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Також, стягненню з відповідача підлягають судові витрати в сумі 08 гривень 50 копійок судового збору та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які були сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду.

При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище на прізвище відповідача. При розгляді справи судом позивач зазначила, що не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу.

За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Керуючись ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 20 березня 1993 року Жовтневим ЗАГС м. Києва за актовим записом № 460, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 08 гривень 50 копійок та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: