Справа № 2-288/11
РІШЕННЯ

Іменем України

26.09.2011 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права особистої власності на ? частину квартири, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування і визнання заповіту частково недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про виділення часток у праві спільної часткової власності; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про виділення часток у праві спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права особистої власності на ? частину квартири, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування і визнання заповіту частково недійсним,

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 09 жовтня 1993 року по 04 травня 2005 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був розірваний рішенням суду від 04.05.2005 року.

Під час шлюбу ними була придбана квартира АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу було оформлено на ім'я ОСОБА_5.

20 листопада 2007 року ОСОБА_5 помер. За час свого життя він залишив на імя своєї сестри відповідача по справі ОСОБА_3 заповіт. Позивач вважає, що оскільки нерухоме майно було придбано під час шлюбу, то воно є спільною власністю подружжя, тому їй належить ? частина квартири, а інша ? частина квартири є спадковою масою, яка повинна ділитися між неповнолітнім сином ОСОБА_6, матірю померлого ОСОБА_2, яка є непрацездатною, та сестрою ОСОБА_3, а тому просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 як за дружиною та визначити за малолітнім ОСОБА_6 право на обовязкову частку після ОСОБА_5 в розмірі 1/8 частки квартири, у звязку з чим визнати заповіт в даній частині недійсним.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати за нею право власності на обовязкову частку у спадщині після ОСОБА_5 в розмірі 1/8 частини квартири АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, і просила суд з урахуванням уточнених позовних вимог визнати за нею право власності на спадщину в порядку спадкування, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, в розмірі 1/4 частки в квартирі АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 свій позов підтримала, просила його задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 свій позов підтримала, просила його задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 09 жовтня 1993 року по 04 травня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та випискою з рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Від даного шлюбу у них народилася дитина син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Під час шлюбу подружжя придбали квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 травня 1999 року.

За інформацією КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїквартира №67 по вул. Обоянській, 4 в м. Дніпропетровськ зареєстрована на імя ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до частини 1 статті 22 КпШС УРСР, чинного на час купівлі спірної квартири, майно, нажите подружжями за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобовязані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі.

Таким чином, згідно норм КпШС УРСР (який діяв на час придбання спірної квартири) кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а відтак квартира АДРЕСА_3 є спільною власністю подружжя і кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Тобто, кожному з подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1 належить по ? частці спірної квартири.

20 листопада 2007 року ОСОБА_5, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №1974.

За змістом ст.ст. 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Частиною 4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 1/2 частину квартири АДРЕСА_2. Спадкоємцями першої черги за законом є мати померлого ОСОБА_2 та неповнолітній син ОСОБА_6, які мають право на обовязкову долю у спадщині.

23 січня 2007 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким все майно заповів своїй сестрі відповідачу по справі ОСОБА_3

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 мають право на обовязкову долю у спадщині після ОСОБА_5 по 1/8 частині в квартирі АДРЕСА_4.

Відповідачу ОСОБА_3 належить 1/4 частка квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за заповітом.

Що стосується позовних вимог позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про визнання частково недійсним заповіту, то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 1257 ЦК України правовою підставою для визнання заповіту недійсним є встановлення того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

З огляду на зазначене, суд зважує на те, що закон не пов'язує наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині або визнання майна спільною власністю подружжя з недійсністю заповіту чи його частин, оскільки зазначені обставини не залежать від волі спадкодавця.

За таких обставин правових підстав для визнання заповіту частково недійсним не вбачається.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 214-215 ЦПК України, ст. 22 КпШС України, ст.ст. 1241, 1257, 1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права особистої власності на ? частину квартири, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування і визнання заповіту частково недійсним, задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_3, Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про виділення часток у праві спільної часткової власності, задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про виділення часток у праві спільної часткової власності, задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 42,8 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_4, як обовязкову частку в порядку спадкування після ОСОБА_5, який помер 20.11.2007 року.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_4, як обовязкову частку в порядку спадкування після ОСОБА_5, який помер 20.11.2007 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, який помер 20.11.2007 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: