Справа № 2-2252/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2011 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Ваврушак Н.М.,

при секретарі Плотнікової Т.Б.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Під час розгляду справи вимоги неодноразово уточнювала та зменшувала.

Представник позивача, ОСОБА_4, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Так, в обґрунтування вимог вказала, що 08 лютого 2010 року відповідач по справі засуджений за ст. 286 ч 2 КК України та його недбалістю завдані позивачу ОСОБА_2 тілесні ушкодження, які віднесені до тяжких, вона перебувала довгий час на лікуванні, на даний час проходить реабілітацію. На лікування витратила 1420,67 гривень, половину суми просить стягнути з ОСОБА_3, а саме 710 гривень та 20 000 гривень моральної шкоди за перенесені моральні страждання за отримані травми під час ДТП та страждання під час та після лікування. Наполягає на стягненні суми, а саме з ОСОБА_3, так як ОСОБА_5 сплатив їй половину витрат на лікування, до страхової компанії звертатися не бажає, оскільки має намір отримати від винної особи відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Представник відповідача ОСОБА_6, позов не визнав, вказав, що вимоги заявлені до не належного відповідача, оскільки відповідача ОСОБА_3 визнано винним за ст. 286 ч 2 КК України, але на час виникнення дорожньої пригоди він перебував у трудових відносинах з ОСОБА_5, автомобіль належить йому, та ОСОБА_5 укладав поліс обов'язкового страхування.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 листопада 2010 року ОСОБА_3 визнаний винним за скоєння злочину за ст. 286 ч 2 КК України за те, що 08 лютого 2010 року приблизно о 10-30 годин керуючи автомобілем, що належить ОСОБА_5 знаходився на маршруті №230 і рухався по вул. Мусоргського у напрямку вул. Ватутіна м. Кривого Рогу. В ході руху не вибрав безпечної швидкості руху та виїхав за межі проїзної частини дороги і врізався у дерево. Позивач, ОСОБА_2 знаходилася у салоні автомобіля. Згідно з висновками судово-медичної експертизи №574 від 16 березня 2010 року вона отримала тілесні ушкодження які відносяться до тяжких за ознакою небезпеки для життя. Згідно до наданих медичних документів та чеків про придбання ліків, на лікування позивача витрачено 1420,67 гривень, позивач наполягає на стягненні 710 гривень з відповідача та моральної шкоди -20 000 гривень.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з підстави того, що вимоги заявлені до неналежного відповідача. Суд дійшов даного висновку з наступного.

Відповідно до вироку суду та наданих документів до справи, та документів що маються у кримінальній справі, ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ОСОБА_5, автомобіль яким керував ОСОБА_7 належить ОСОБА_5 Окрім того, ОСОБА_5 12 грудня 2009 року уклав з акціонерним страховим товариством "Дніпромед"поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами страхового договору страхова компанія відшкодовує суму завданих збитків третім особам.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода,завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Стаття 1194 ЦК України вказує що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Представнику позивача відповідно до ст. 11, 31 ЦПК України роз'яснено право зменшити або збільшити розмір позовних вимог, та змінити предмет та підстави позову, але відповідної заяви до суду не надано.

Суд вважає, що позивачем не доведено у судовому засіданні, що саме відповідач ОСОБА_3 повинен відповідати за позовними вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 988, 999, 1187, 1194 ЦК України, ст. 88, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: Н. М. Ваврушак