Справа № 2-337/2011рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2011 року Біловодський районний суд Луганської області

в складі : головуючого - судді Ткаченко О.Д.

при секретарі - Торби Т.Є.,

представника позивачки гр. ОСОБА_1 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом гр. ОСОБА_2 до гр. ОСОБА_3 про встановлення права переважного права купівлі частки квартири,переведенні на позивачку прав та обовязків покупця та встановлення суми продажу спірної частини квартири в 26000 гривень та за зустрічним позовом гр. ОСОБА_4 до відповідача гр. ОСОБА_2, третіх осіб гр. ОСОБА_5, гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 про визнання договору купівлі продажу спірної квартири частково недійсним, зміну частин на праві спільної сумісної власності та визнання за позивачем права спільної власності в розмірі 6/7 частин ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом 22.11.2011 року, в судовому засіданні разом з представником гр. ОСОБА_1 повністю його підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а саме на те, що 18.10.2010 року позивачка та відповідач гр. ОСОБА_3 придбали на підставі договору купівлі - продажу двокімнатну квартиру в селищі Біловодськ, вулиця Гуньяна, б. № 36АДРЕСА_1 в рівних частинах - по ? за кожним, в цій квартирі сторони збиралися спільно проживати . Однак їхні відносини погіршилися і вони прийняли обоюдне рішення припинити відносини, на даний час не бажають проживати разом однією сімєю. Позивачка зареєструвалася за своїм новим місцем проживання , розпочала там ремонт за власні кошти, сплачувала всі комунальні послуги у повному обсязі, відповідач відмовився проводити виплати на утримання квартири.14.09.2011 року в газеті «Експрес-новини « в розділі «Реклама» позивачка виявила обяву з телефоном відповідача та з даними про продаж ним двокімнатної квартири , як вона вважає, саме спірної квартири. Посилаючись на вимоги ч.1 ст. 362 ЦК України, позивачка та її представник вважають, що гр. ОСОБА_2 має право на переважне право в придбанні квартири . На заяву позивачки від 23.09.2011 року про право першого покупця відповідач не відповів, такі дії вона розцінила як бажання відмовитися від їхньої квартири. Також позивачка та її представник вважають, що відповідно до ч.4 ст. 362 ЦК України при продажу частини квартири в загальній частковій власності з порушенням переважного права покупця співвласник може звернутися до суду з позовом про переведення на нього прав та обовязків покупця. Тому позивачка та її представник вважають, що відповідач порушив її переважне право на придбання частини квартири в загальній частковій власності, при загальній ціні придбання квартири за 52000гривень , свою частину квартири продавець гр. ОСОБА_3 зобовязаний продати їй за 26000 гривень, при його відмові суд повинен встановити таку продажну суму , також сплати позивачці витрати за правову допомогу від юридичної фірми, з яких за написання позовної заяви 300 гривень та за кожне судове засідання по 200 гривень. Також в процесі слухання справи позивачка внесла на депозитний рахунок суду 26000 гривень як доказ своєї платоспроможності за поданим позовом. Посилаючись на належність телефонного номера в обяві,який належить відповідачу, вона вважає, що саме спірну квартиру він хоче продати, бо іншого житла в нього не має, в тому числі іншої двокімнатної квартири. Також в судових дебатах представник позивача зазначила, що суд порушив норми ЦПК, допитавши свідків гр. ОСОБА_3 за клопотанням, заявленим не на попередньому судовому засіданні , а в підготовчій частині судового засідання, і показання свідків щодо ціни квартири не можуть бути взятими судом до уваги, бо вони , як і сам гр. ОСОБА_3, не займаються рієлторськими послугами, не є і експертами, суду не надано ніяких письмових доказів як самим гр. ОСОБА_3, так і третіми особами у справі щодо іншої ринкової ціни спірної квартири, ніж тої, яка вказана в договорі купівлі - продажу квартири. За вищевикладених обставин гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 просять суд задовольнити позов гр. ОСОБА_2 , таким чином захистивши її порушене право як першого покупця, який має переважне право на придбання квартири, врахувавши, що гр. ОСОБА_3 висловлював усну пропозицію про продаж своє частки, але за вказаною ним ціною, на що не погодилася позивачка гр. ОСОБА_2, а потім передумав і подав заперечення про те, що квартиру він взагалі не продає, та наполягає на задоволенні свого позову,який вони вважають не мотивованим та безпідставним, тому в задоволенні зустрічного позову просять суд відмовити.

Відповідач гр. ОСОБА_3 позов не визнав, звернувся з зустрічним позовом , в якому просить суд визнати договір купівлі продажу спірної квартири від 18.10.2010 року частково недійсним, змінити частини сторін у праві спільної сумісної власності та визнати за позивачем право спільної власності на квартиру в розмірі 6/7 частин , посилаючись на те, що фактично куплена ними квартира продавалася більше півроку, остаточна продажна квартири на час її придбання з позивачкою у третіх осіб гр. ОСОБА_7 склала 105000( сто пять тисяч ) гривень, з яких 104000 гривень було передано продавцям як її дійсна вартість, а 1 тисяча гривень була додатково витрачена на оформлення документів.

При цьому гр. ОСОБА_3 вказав, що при придбанні квартири ним особисто була сплачена за квартиру сума в 8 тисяч гривень, гр. ОСОБА_2 сума коштів сплачена в розмірі 17 тисяч гривень, а суму 80000 гривень він взяв у борг у гр. ОСОБА_5В, цю суму своєму дядькові до цього часу ще не повернув. Також він зазначив, що гр. ОСОБА_2 не брала участі у ремонті, окрім моральної підтримки, матеріальної допомоги не надавала, а він витратив близько 25000 гривень . Вона дійсно тільки придбала двері, ванну та підключила газ, що склало приблизно 8500 гривень, на цьому фактично всі її витрати на купівлю нерухомого майна та на ремонт спірної квартири закінчилася. Суду вона подала накладні на придбання матеріалів для ремонту ,кошти на придбання яких були витрачені її батьками на ремонт свого помешкання, а не спільного з ним майна у вигляді квартири. Тому він вважає, що суд повинен його зустрічний позов задовольнити. В своїх поясненнях відповідач за первісним позовом суду також пояснив, що він оголошень в газету не давав, свою частину квартири не продавав і не продає, навпаки, сам і за свої кошти проводить ремонт спірної квартири, свої доводи додатково підтвердив показаннями свідків гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_9Також в підготовчій частині судового засідання не заперечував, що усно пропонував позивачці придбати у нього частину квартири по відомій їй реальній її ціні на час розгляду справи , але вона не погодилася. Тепер він не має бажання взагалі вести будь-які справи з позивачкою і просить суд в задоволенні позову їй відмовити, взявши до уваги, що вона сама подала оголошення в газету, таким чином скористалася його телефонним номером, який їй давно був відомий .

Треті особи, які були залучені відповідачем гр. ОСОБА_3 (позивачем за зустрічним позовом) на стороні гр. ОСОБА_2 первісний позов не визнали, а визнали зустрічний позов. Гр. ОСОБА_5 суду пояснив, що він давав в борг своєму родичу гр. ОСОБА_3 80000 гривень, саме ці кошти надавав для придбання спірної квартири в присутності гр. ОСОБА_2, бо в них грошей не вистачало, сама позивачка ці кошти перераховувала. На даний час гроші не повернуті, тому позову гр. ОСОБА_2 він не визнає, а визнає зустрічний позов, просить його задовольнити , а в задоволенні позову гр. ОСОБА_2 відмовити.

В судовому засіданні гр. ОСОБА_7, який залучався як третя особа гр. ОСОБА_4 на стороні гр. ОСОБА_2 суду пояснював, що його сімя продала особисто ОСОБА_3 квартиру 104 тис. гривень, приблизно покупцями 1тисяча була витрачена покупцями на оформлення квартири в приватного нотаріуса. Таких цін, про які вказує позивачки, на двокімнатні квартири в селищі Біловодськ не було і не має, за 52000 гривень він би свою квартиру ніколи не продав. Гр. ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, про слухання справи повідомлялася належним чином.

Свідки гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_9, запрошені гр. ОСОБА_3С,. суду пояснили, що вони знають, що відповідач придбав квартиру за суми приблизно 13000 доларів, він же проводив в ній ремонт, сама позивачка там була не більше двох разів, бо більше вони її не бачили. Сама квартира на час її придбання була в занедбаному стані, відповідач повністю все в ній зламав та зробив все заново, бо там не було ні опалення, ні інших умов для проживання в ній. На даний час квартира значно збільшилася в ціні і звичайно ніколи не могла коштувати 52000 гривень навіть на час придбання, бо таких цін і на той час в селищі Біловодськ не було.

Вислухавши всі доводи учасників процесу, оглянувши всі надані докази відповідно ст.ст. 10,11 ЦПК України на засадах рівності та змагальності сторін, та за якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом і дослідивши всі докази в межах заявлених первісних та зустрічних позовних вимог , суд не вбачає підстав для задоволення обох позовних заяв (первісної та зустрічної) з наступних підстав:

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична чи юридична особа має право володіти своїм майном , ніхто не може позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Такі ж основи закладені і в Конституції України та в діючих нормах Цивільного Кодексу України. За вимогами ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, за ч.2 цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону, а за ч.3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснені своїх прав. Також ст. 321 ЦК України встановлено непорушність права власності, ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановленому законом, та за умови попереднього та повного відшкодування вартості, крім випадків, встановлених ч.1 ст. 353 ЦК України.

Суд виходить з того, що сторони мають право на спірне придбане ними житло у вигляді двокімнатної квартири, яка знаходиться в селищі Біловодськ, вулиця ім.Гуньяна, б.№ 36 к. № 2 по праву спільної часткової власності, що витікає з наданого гр. ОСОБА_2 витягу про реєстрацію прав власності за кожної із сторін у рівних частинах ( а. с. 7,8). Позивачкою суду не доведено, що відповідач продає або продавав саме спірну квартиру, тим більше, не має будь яких даних про порушення переважного права позивачки купівлі частини квартири , яка належить відповідачу, бо в наданому для огляду суду оголошенні ( а с. 9) взагалі іде мова про продаж двокімнатної квартири, яка як відомо, як ціле відповідачу не належала і не належить на час розгляду справи по суті . За таких обставин, тільки визнання відповідачем, що надрукований в обяві телефонний номер оператора мобільного телефонного звязку належить саме йому як абоненту не свідчить про саме оголошення ним продажу квартири, та тим більше навіть за наявності дійсно опублікування саме відповідачем такої обяви не порушує прав позивачки на придбання частки належної відповідачеві квартири за правилами, встановленими ч.1 ч.3 ст. 362 ЦК України, а саме купівлі частки за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, та при наявності дійсного спору про право , яке передбачене ст. 15 ЦПК України та ч.4 ст. 362 ЦК України.

Суд не має законного права зобовязати співвласника спірної квартири примусово продати свою власність, тим більше, за ціною придбання ними власності в жовтні 2010 року, на яку вказує позивачка, як зафіксовану в договорі купівлі продажу станом на жовтень 2010 року, та сума якої 22 грудня 2011 року внесена на депозитний рахунок суду, бо квартира не тільки значно збільшила свою вартість в ціні в результаті ремонту, але й тому , що такі дії не тільки суперечать діючому законодавству України, а й завдадуть істотної шкоди інтересам власника на вільне розпорядження належною йому власністю, та позбавлять його права на єдине житло, яке він має на цей час, і яке не має бажання відчужувати у будь який спосіб.

За всіх вищевикладених обставин позивачка може мати право на придбання такої частки у випадку добровільного продажу відповідачем своєї частини власності через оформлення договору в нотаріальній конторі, без звернення до суду, і своїм правом відповідач має розпорядитися на власний розсуд.

Також суд не вважає доведеним на визначених законом підставах і твердження гр. ОСОБА_3С, навіть за визнання цих обставин третіми особами у справі, залученими ним на стороні відповідачки гр. ОСОБА_2 за його зустрічним позовом , про фактичну суму придбання спірної квартири в селищі Біловодськ, по вулиці Гуньяна, 36/2 за 104000 гривень, які він особисто віддав гр. ОСОБА_7 , бо відповідно нотаріально завіреного договору купівлі - продажу квартири ( ксерокопії на а. с.5,6) обумовлено ціну продажу квартири за 52000 гривень, при цьому такі кошти отримані продавцями від покупців ( п.2.1, п.2.2. договору), і своїми підписами під вказаним договором сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру. За цим договором ( п. 1.1) продавці зобовязалися передати квартиру у власність покупців, якими виступали гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , по ? частині кожному, сплативши за неї обговорену грошову суму, що в подальшому і зазначено в договорі як продажна ціна ( загальна) в 52000гривень. В даному випадку дійсно показання свідків не можуть бути взятими до уваги, бо діючим законодавством України передбачено нотаріальну форму придбання нерухомого майна з подальшою державною реєстрацією в БТІ, що покупцями було виконано. Тому ніякі інші докази не можуть бути взятими до уваги судом, навіть виходячи з того, що вони підтверджені показаннями свідків у справі. В позові також не зазначено, з яких саме передбачених законом підстав суд повинен був змінити частини сторін у власності на спірну квартиру, бо гр. ОСОБА_3 ніяким чином не довів, що він витратив взяті у борг у гр. ОСОБА_5 гроші в сумі 80000 гривень на придбання чи навіть ремонт квартири, у даному випадку сторони не перебувають у шлюбі, факт проживання чоловіка та жінки однією сімєю судом не встановлювався, тому ніяких зобовязань зі сплати боргів гр. ОСОБА_2 , які має перед третіми особами гр. ОСОБА_3, вона на себе не брала , не надано суду і письмового договору про спільну діяльність сторін з приводу спільних витрат на ремонт спірної квартири, тому жодна із сторін не надала суду переконливих доказів, які б суд міг взяти до уваги для задоволення обох позовних заяв( первісною та зустрічною), За вищевикладених обставин суд вважає, що обидва позови у даному випадку є безпідставними і не підлягають задоволенню у повному обсязі.

З причин відмови в позові гр. ОСОБА_2 підлягають поверненню внесені нею на депозит суду грошові кошти у розмірі 26000 гривень після набрання рішенням суду чинності, а судові витрати сторонам не повертаються і не стягуються на користь кожного із них, бо надходять на рахунок держави.

На основі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 15,31, 213-215 ЦПК України, ст.203 ч.3, ч.4, 204,209, 210,319 ч.1, ч.3,321, 325,328, 334 ч.4 ЦК України, ст. 124 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовів гр. ОСОБА_2 до гр. ОСОБА_3 про встановлення переважного права купівлі частки квартири,переведенні на позивачку прав та обовязків покупця та встановлення суми продажу спірної частини квартири в 26000 гривень та за зустрічним позовом гр. ОСОБА_4 до відповідача гр. ОСОБА_2, третіх осіб гр. ОСОБА_5, гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 про визнання договору купівлі продажу спірної квартири частково недійсним, зміну частин на праві спільної сумісної власності та визнання за позивачем права спільної власності в розмірі 6/7 частин повністю відмовити за безпідставністю первісних та зустрічних позовних вимог.

Зобовязати ТУ ДСА в Луганській області після набрання рішенням суду законної сили повернути гр. ОСОБА_2 26000( двадцять шість тисяч ) гривень з депозитного рахунку № 0730 за квитанцією від 22 грудня 2011 року № 37/57, виданою Біловодським відділенням ощадбанку.

Копію рішення надіслати третім особам у справі гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до відома .

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів зі дня оголошення через Біловодський районний суд до апеляційного суду Луганської області, а особами, які не були присутніми під час оголошення рішення суду в цей же строк з часу отримання копії рішення суду.

Суддя : О.Д.Ткаченко.