АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія - «відшкодування шкоди» Доповідач : Піддубний Р.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М., суддів: Тичкової О.Ю., Швецової Л.А., при секретарі: Колісник Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства закритого типу «Спецбудмонтаж» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та в обґрунтування зазначила, що 14 червня 2003 року під час виконання відповідно до укладеного 5 квітня 2003 року між нею та акціонерним товариством закритого типу «Спецбудмонтаж» (АТЗТ «Спецбудмонтаж») штукатурних робіт з нею стався нещасний випадок - вона впала з висоти й отримала тілесні ушкодження. Наказом генерального директора АТЗТ «Спецбудмонтаж» № 41 від 9 липня 2003 року було створено комісію, яка провела розслідування нещасного випадку й дійшла висновку, що нещасний випадок стався у зв'язку з порушенням майстром БМУ №4 АТЗТ «Спецбудмонтаж» ОСОБА_2 п. 2.4. посадової інструкції з охорони праці майстра, а саме не забезпечив безпечного ведення будівельних робіт на об'єктах, якими він керує. За результатами проведеного розслідування нещасного випадку було складено й акт за формою Н-1.

Посилаючись на те, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень вона була вимушена проходити лікування та витрачати кошти на придбання лікарських засобів, а також втратила працездатність, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача в рахунок відшкодування майнової шкоди: втрачений заробіток у розмірі 9 789 грн. 26 коп., витрати на лікування в сумі 988 грн. 98 коп. та 20 000 грн. на відшкодування завданої їй моральної шкоди.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених нею позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що між завданою позивачці у звязку з ушкодженням здоровя внаслідок нещасного випадку шкодою та діями відповідача відсутній причинний зв'язок, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна.

Відповідно до вимог ст. 440 ЦК УРСР шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством. Той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його вини.

За вимогами ст. 457 ЦК УРСР, якщо ушкодження здоров'я заподіяно організацією або громадянином, не зобов'язаними сплачувати за потерпілого внески по державному соціальному страхуванню, ця організація або громадянин повинні відшкодувати потерпілому шкоду за правилами статей 440, 441, 450 цього Кодексу в частині, що перевищує суму одержуваної ним допомоги або призначеної йому після ушкодження його здоров'я і фактично одержуваної ним пенсії.

Судовим розглядом встановлено, 14 червня 2003 року під час виконання позивачкою за договором підряду штукатурних робіт з нею стався нещасний випадок - вона впала з висоти й отримала тілесні ушкодження, у звязку з чим з 15 по 28 червня 2003 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Запорізькій міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, під час проходження якого понесла витрати на придбання ліків в сумі 988 грн. 98 коп.

Статтею 441 ЦК УРСР передбачено, що організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідачем не заперечується та підтверджується матеріалами справи, що нещасний випадок стався з вини працівника відповідача ОСОБА_2 під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Згідно зі ст. 440-1 ЦК УРСР моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

Встановлено, що позивачці завдано також моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та духовних страждань позивачки, ступінь вини відповідача, вимоги розумності та справедливості, а також виходячи із розяснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від

31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір моральної шкоди ОСОБА_1 слід визначити в сумі 1 000 грн.

Статтею 455 ЦК встановлено, що в разі заподіяння каліцтва або іншого ушкодження здоров'я організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобов'язані відшкодувати потерпшому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати або зменшення працездатності, а також відшкодувати витрати, викликані ушкодженням здоров'я (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо).

Оскільки інвалідність у звязку з ушкодженням здоровя позивачці не встановлювалась, ступень втрати або зменшення професійної або загальної працездатності не визначався, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 9 789 грн. 26 коп. на відшкодування втраченого заробітку.

За таких підстав рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у понесених позивачкою витратах на лікування та відшкодування моральної шкоди підлягає зміні із ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення на її користь 988, 98 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та 1000 грн. - моральної шкоди. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2011 року змінити.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства закритого типу «Спецбудмонтаж» на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої ушкодженням здоровя матеріальної шкоди девятсот вісімдесят вісім гривень 98 коп., моральної шкоди - одну тисячу гривень.

В іншій частині рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2011 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Суддя