Справа № 2-731/11
Провадження № 2-731/11
РІШЕННЯ

Іменем України

17.06.2011 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Разумовської О.Г., при секретарі Юрчак Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми,

зустрічним позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

11. 01. 2010 ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33390, 68 грн., а також просив стягнути з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті державного мита у розмірі 333, 91 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120, 00 грн.

ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» обгрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_2 порушує умови кредитного договору від 09. 07. 2007 № DNABRX02790005, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2, та не виконує свої зобовязання щодо своєчасного та повного погашення кредитної заборгованості, в добровільному порядку боржник ОСОБА_2 суму заборгованості не сплачує, що і стало підставою для звернення позивача до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 33390, 68 грн., а також судові витрати, сплачені позивачем за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120, 00 грн. та державне мито у розмірі 333, 91 грн.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували з посиланням на те, що кредитний договір з позивачем відповідач не укладав, кредитні кошти не отримував, а тому позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими. У задоволенні позову просили відмовити. Вказані ж обставини відповідач поклав в основу обгрунтування вимог за зузістрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору. Зустрічний позов відповідач та його представник підтримали, просили позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного наступного.

Судом встановлено, 09. 07. 2007 між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (після реорганізації - ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», далі за текстом - ПАТ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредиту. Договір склали заява позичальника від 09. 07. 2007 № DNABRX02790005, разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_2 отримав строковий кредит у розмірі 11520, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10. 07. 2009.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Позивачем зазначене зобовязання виконано в повному обсязі, однак відповідач ОСОБА_2 зобовязання зі своєчасного повернення кредиту не виконує, порушуючи умови договору. Станом на 09. 11. 2009 сума заборгованості відповідача перед позивачем становила 33390, 68 грн., що складається з наступного: заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 6089, 51 грн., заборгованість за простроченим відсоткам у розмірі 13926, 23 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 3165, 01 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 8143, 71 грн.

Відповідно до п. 1. ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, в результаті настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України.

Згідно з п. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення частини кредиту за графіком кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася поверненню по графіку та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК до повного погашення кредиту, оскільки він наданий на умовах платності за його користування. Відповідач не виконує своє кредитне зобов'язання.

Відповідно до п.1 ст. 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору.

Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разi прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентiв, належних йому вiдповiдно до статтi 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідач в своїх вимогах за зустрічним позовом вказує на недійсність договору ту обставину, що даний договір з ним не укладався, підпису в договорі відповідач не ставив.

Для вирішення питання про справжність підпису та написів в кредитному договорі та доданих до нього документів ухвалою суду від 05 жовтня 2010 року у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку від 14. 02. 2011 № 124 за вказаною експертизою рукописні записи «Копия верна 09. 07. 2007 Казимирчук» та підписи від імені ОСОБА_2 на ксерокопії паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, на довідці про доходи на імя ОСОБА_2 № 43 від 06. 07. 2007, на ксерокопії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПП «ТИАНИКУ» серії А00 № 511429 від 17. 04. 2006 та на ксерокопії свідоцтва № 19739802 про реєстрацію платника податку на додану вартість ПП «ТИАНИКУ» серії НВ № 067763 від 19. 04. 2000 виконані ОСОБА_2.

Таким чином, обставини, на які відповідач посилається на обгрунтування своїх заперечень на позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та своїх вимог за зустрічним позовом в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, відповідних доказів суду надано не було, натомість встановлено, що ініціатором отримання кредиту був відповідач, про що свідчить його заява на отримання кредиту та наявність ознайомлення з умовами надання кредиту (згоди на отримання кредиту на умовах запропонованих позивачем), про що свідчить підпис відповідача.

Таким чином, на теперішній час кредитна заборгованість не ліквідована, невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договорам по своєчасній і належній сплаті заборгованості по кредитам, процентів за користування кредитами єпорушенням умов договору та норм ЦК України. У звязку з чим слід позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. З відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 33390, 68 грн.

Також на підставі ст. ст. 88, 89 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120, 00 грн., а також державне мито у розмірі 333, 91 грн.

Керуючись ст. ст. 208-218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 33390, 68 грн. та судові витрати в розмірі 333, 91 грн. та 120,00 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в строк та порядок, визначені ст. ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя О.Г. Разумовська