УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2011 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Сиротникова Р.Є.,

при секретарі Хмельковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з клопотанням про визнання рішення суду першої інстанції загальної юрисдикції Нагірно-Карабахської республіки від 13.12.2010 року.

До клопотання завником було додано засвідчену у встановленому порядку копію рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, засвідчений відповідно до законодавства переклад документів українською мовою.

В судовому засіданні заявник підтримав заявлене клопотання та просив суд визнати на території України рішення суду Нагірно-Карабахської республіки про підтвердження факту, що має юридичне значення.

Від заінтересованої особи у справі в.о. начальника управління пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова ОСОБА_2 до початку судового засідання надійшла заява із проханням розглядати заяву ОСОБА_1 без участі представника УПФУ, у вирішенні даного питання покладалися на розсуд суду.

Розглянувши зазначене клопотання та матеріали справи, суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 399 ЦПК України, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 52 Конвенції про правову допомогу та правові відносини з цивільних, сімейних та кримінальних справ (Мінськ, 22 січня 1993 р., зі змінами від 28 березня 1997 р.), ухвалені установами юстиції кожної зі сторін, що домовились, та такі, що набрали законної сили рішення, що за своїм характером не потребують виконання, визнаються на територіях інших сторін о домовились, без спеціального провадження, якщо:

а) установи юстиції запитуваної сторони, що домовилась, не винесли раніше по цій справі рішення, що набрало законної сили;

б) справа, відповідно до цієї Конвенції, а у випадках, що нею не передбачені, згідно діючого законодавства сторони, що домовляється, на території якої рішенн має бути визнане, не відноситься до виключної компетенції установ юстиції цієї сторони.

Таким чином, підстави, встановлені ст. 396 ЦПК України для відмови у задовленні клопотання, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 399-401 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню - задовольнити.

Визнати в Україні рішення суду першої інстанції загальної юрисдикції Нагірно-Карабахської республіки від 13.12.2010 року, у справі №1568/02/10 т., за заявою ОСОБА_1, за участі третьої особи Начальника віділу Мартакертського територіального соціального забезпечення НКР ОСОБА_3, про підтвердження факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі в пятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Сиротников Р.Є.