АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий 1 інст. ОСОБА_1О
Доповідач - Яцина В,Б
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судці Яцини В.Б. суддів колегії - ОСОБА_2. ОСОБА_3. при секретарі Коршун І.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника нозииача ОСОБА_4 Прохорошіча і аллсва ОСОБА_5

на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 серпня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою- відповідальністю «Лан» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, пені та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

25 травня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до районного суду із вказаним позовом, в якому поставив питання про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами 01 січня 2008 року, а також - стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 1248,77 грн., пені за невчасну виплату орендної плати в сумі 726,03 грн., а також - 3000 грн. моральної шкоди.

На обґрунтування позову послався на те, що відповідно до державного акту він є власником земельної ділянки загальною площею 5,36 га, яку згідно договору оренди № 132 від 01 січня 2008 року, який був зареєстрований 23 квітня 2009 року, він на строк 15 років передав у оренду відповідачу. Згідно до п. 2.4 укладеного договору розмір орендної плати складає не менше 2 % від грошової оцінки землі, або 1016 грн. 78 коп. на той час, і підлягає сплаті орендодавцю щорічно до 31 грудня кожного року оренди. За договором цей розмір автоматично, без укладання додаткових угод, підвищується на коефіцієнт індексації грошової оцінки землі відповідно до Постанов КМ України.

Посилався на те, що на порушення умов договору відповідач здійснював орендну плату не у грошовій сумі, а в натурі, і у меншому розмірі, без врахування її підвищення до 3 відсотків, як це передбачено Указом Президента України № 725/2008 від 19 серпня 2008 року. Натомість відповідач не погодився з пропозицією позивача про підвищення орендної плати до вказаного розміру внаслідок чого виникла вказана заборгованість. Оскільки таким чином орендна плата йому у повному обсязі вчасно не була сплачена, відповідно до п. 4.7 вказаного договору позивач просив стягнути пеню із розрахунку 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

Моральну шкоду ОСОБА_4 обґрунтував тим, що внаслідок вказаних неправомірних дій відповідача були порушені законні права позивача, як законного власника земельної ділянки, йому було завдано суттєвої матеріальної шкоди в результаті неповної виплати у повному обсязі орендної плати, принижені його честь та гідність, що призвело до зміни та погіршення життєвого укладу, морально-психологічного, фізичного здоровя і матеріального стану родини, понесені додаткові витрати по захисту своїх законних прав.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 серпня 2011 року у задоволенні прозову ОСОБА_4 було відмовлено. Не погоджуючись з таким рішенням представник ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати та постановити нове рішення про задоволення його позову. При цьому він послався на те, що судом допущене неповне й упереджене зясування обставин, які мають значення для справи, при недоведеності обставин, які він вважає доведеними, при невідповідності висновків суду обставинам справи, при порушенні норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказав, що суд належним чином не перевірив доводи позову про те, що замість грошей позивач без складання додаткової угоди отримав від відповідача пшеницю ;сумнівної якості на меншу суму, у акті прийому-передачі земельної ділянки навмисно не вказана дата, що дає можливість зменшити розмір орендної плати і подати договір на держреєстрацію пізніше; надані відповідачем на підтвердження його заперечень документи є фальсифікованими, їх зміст не відповідає дійсності. Вказав, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків, чиї показання необхідні для усунення розбіжностей у розрахунках по сплаті орендної плати

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла до наступної о.

Згідно до ст. 308 ЩІК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів порушення відповідачем умов договору оренди № 332 земельної ділянки в розмірі 5,36 га, що належить позивачу на праві власності, укладеного між сторонами 01 січня 2008 року.

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 та СТОВ «ЛАН» 01 січня 2008 року був укладений договір № 332, згідно до якою відповідач отримав в оренду належну позивачу на праві приватної власності земельну ділянку площею 5,36 га. терміном на 15 років. Згідно до п. 4.1 договору орендна плата була встановлена у розмірі 2% від базової грошової оцінки землі, збільшеної на коефіцієнт індексації грошової оцінки землі, з подальшим автоматичним перерахуванням у залежності від змін цього коефіцієнту відповідно Постанови КМ України і підлягає сплаті орендодавцю щорічно до 31 грудня кожного року оренди. Орендна плата з7 2008 році складала 1016,78 грн., за 2009 рік - 1171,45 грн. Згідно до розхідного касового ордеру № 225 від 23 липня 2008 року позивач отримав від відповідача орендну плату за вказаним договором в сумі 602,51 грн., а згідно до розхідного касового ордеру № 410 від 29 грудня 2008 року - 99 грн. Згідно до розрахункової відомості від 15 вересня 2009 року в рахунок орендної плати за 2009 рік позивач отримав від відповідача 135,88 грн.

Відповідно до наявного у договорі оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року № 132 запису цей договір у встановленому порядку був зареєстрований 23.04.2009 року, на той час

земельна ділянка, як пояснив при апеляційному розгляді представник відповідача і цього факту не заперечив представник позивача, у користуванні орендаря за вказаним договором на підставі попереднього договору оренди земельного паю, який втратив свою чинність (а с. 6), Відповідно видаткового касового ордеру від 19 серпня 2009 року, в якій міститься підпис від імені ОСОБА_4 про отримання грошових коштів та записів у касові книзі - ОСОБА_4 в рахунок розрахунків за вказаним договором за 2009 рік отримав від відповідача 1147, 05 грн. (а.с. 79, 81).

Таким чином, з урахуванням підвищення грошової оцінки землі у 2009 році до 58572,40 грн. розмір орендної плати згідно до умов договору оренди земельної ділянки № 132 від 01 січня 2008 року складав 58572,40 х 2% = 1171,448 грн., при цьому відповідач з урахуванням виплат 19 серпня та 15 вересня 2009 року сплатив позивачу 135,88 + 1147, 05 = 1282.93 грн. і таким чином повністю і вчасно розрахувався за оренду земельної ділянки.

Крім того, всупереч свого процесуального обов'язку позивач не надав до суду належних та допустимих доказів, якими не можуть бути показання свідків, на спростування свою підпису за отримання вказаних грошових сум від відповідача, а тому його доводи про безгрошовий характер розрахунків є недоведений.

За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а частиною 2 сг. 632 ЦК України передбачено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Доводи позивача на те, що згідно Постанови КМ України № 783 від 12 травня 2000 року відповідач повинний був сплачувати за оренду у розмірі 3% від її нормативної оцінки, є безпідставними, оскільки сторони вказаного договору відповідно до ч. З ст. 6, ч. 1 ст.. 13 ЦК України здійснюють свої цивільні права в межах наданих їм вказаним договором оренди та актами цивільного законодавства, які не передбачають односторонньої зміни його умов, а у зазначеній Постанові відсутні прямі вказівки про підвищення розміру орендної плати чи про обов'язковість для сторін договору його положень.

Згідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Оскільки за абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» зобов'язання передати в користування земельну ділянку покладено на орендодавця то, з огляду не відсутність у договорі оренди таких обовязків у орендаря, - саме орендодавець зобовязаний здійснити дії, які є необхідними для такої передачі, - зареєструвати цей договір у встановленому порядку.

Частина 3 статті 640 ЦК України, яка передбачає, що договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним саме з такого моменту, тому по цій справі усі доводи позивача щодо невиконання відповідачем до моменту реєстрації не мають правового значення.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження доводу позову про невиконання відповідачем умов договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року № 132 чи передбачених законом обовязків, такі докази не були надані позивачем й до апеляційного суду, наведене свідчить про те, що суд першої інстанції постановив рішення відповідно до наведених норм закону та вимог ст. 213 ЦПК України, - тому з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, із залишенням рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 317, 319-324 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак на протязі 20 днів після набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: