Справа № 22-ц-4320/11 Головуючий у 1 інстанції: Головатий В.Я.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючий суддя Шумська Н.Л.

судді: Бермес І.В., Кіт І.Н.

секретарі Гордій У.М.,

за участі ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, треті особи- Грабовецька О.П., ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про усунення перешкод в користуванні майном,-

в с т а н о в и л а:

позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_17, ОСОБА_7 звернулись до суду 29.04.2009року з позовом до ОСОБА_4, з врахуванням поданих уточнень позову, про усунення перешкод у користуванні спільним подвірям, заборону паркування автомобілів на території спільного заїзду в подвіря по вул..Раковського, 22 в м.Львові.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09 березня 2011 року позов задоволено. Заборонено ОСОБА_4 паркування автомобілів, які йому належать на праві власності або по дорученню, або перебувають в його тимчасовому користуванні, на території спільного заїзду (виїзду) в подвіря та гараж ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по вул. Раковського , 22 в м. Львові. Зобовязано ОСОБА_4 перенести гараж по вул. Раковського, 22 в м. Львові на відстань, яка відповідає нормам ДБН 360-92** п. 7.50 табл 7.5. п. 5.28 та додатку №10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів№173 від 09.06.1996 року та складає не менше 10 метрів від гаражів та відкритих стоянок легкових автомобілів до житлових будинків.

Рішення оскаржив представник відповідача. Просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у задоволенні їх позовних вимог до ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального права. Вказує, що ДБН та санітарні правила, на які посилається суд 1-ої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були затверджені через кілька десятків років після побудови гаражу, а тому, відповідно до положень ст. 58 Конституції України не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів знаходить підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.

Рішення суду, згідно ст.213 ЦПК, повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги повністю суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин та застосував норми матеріального права, які регулюють відносини щодо здійснення права власності, оскільки сторони є власниками житлових приміщень будинку №22 по вул. Раковського у м.Львові.

Власник, згідно ч.1,5ст.319 ЦК, володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам інших осіб.

Тому висновок суду першої інстанції про підставність позовної вимоги щодо заборони відповідачу паркування його автомобілів на території спільного заїзду в подвіря та гаражі інших співвласників будинку №22 обґрунтований. Заїзд перебуває у спільному користуванні усіх співвласників, тому перегородження заїзду автомобілем відповідача як і будь-якої іншої особи становить перешкоди у користуванні ним.

Крім того, судом першої інстанції задоволено позовну вимогу про зобовязання вчинити дії, та зобовязано перенести гараж (під літ. Д на схемі) на відстань, яка відповідає нормам ДБН 360-92** п.7.50 бал.7.5, п.5.28 та додатку №10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів№173 від 19.06.1996року та складає не менше 10 метрів від гаражів та відкритих стоянок легкових автомобілів до житлових будинків.

Однак, з такими висновками суду колегія суддів погодитись не може. Приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується Державними будівельними нормами 360-92**, затвердженими Наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури 17.04.1992 N 44. Згідно цього нормативного акту державні будівельні норми "Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень" поширюються на проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України. Ці норми обов'язкові для органів державного управління, місцевого і регіонального самоуправління підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об'єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських поселень.

Зважаючи на дату набрання чинності цього нормативного акту та сферу його дії, колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, знаходить підстави для скасування рішення у частині задоволення позову із зобовязанням відповідача перенести гараж під літ.Д на відстань не менше 10 метрів, а саме порушення норм матеріального права.

З тих же підстав неправильно судом першої інстанції було застосовано до даних правовідносин Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів, затверджених Наказом Міністерства охорони здоровя від 19.06.1996року №173. У загальних положеннях цього нормативного акту зазначено умови його застосування - при вирішенні питань планування та забудови населених пунктів.

З матеріалів справи вбачається і визнається сторонами, що гараж відповідача під літ.Д як і гаражі позивачів побудовані задовго до набрання чинності Державних будівельних норм 360-92** і Державних санітарних правила планування та забудови населених пунктів, тому їх норми не могли бути застосовані до цих правовідносин. Застосування нормативного акту, який не поширюється на ці правовідносини, згідно розясень Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядкувід 24.10.2008року №12, є формою порушення норм матеріального права і підставою, передбаченою ст.309п.4 ЦПК для скасування рішення.

Ухвалюючи нове рішення в цій частині апеляційний суд, всебічно, повно та обєктивно оцінивши докази у справі, дійшов переконання про необґрунтованість позовних вимог та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Оскільки забудова гаража під літ. Д проводилась до набрання чинності цих нормативних актів і не відповідачем, а отримано ним у порядку спадкування, тому колегія суддів відмовляє у позові про зобовязання відповідача перенести гараж під літ.Д на відстань яка відповідає нормам ДБН 360-92** та складає не менше 10 метрів від гаражів та відкритих стоянок легкових автомобілів до житлових будинків за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.303, п.2ч.1ст.307, ч.2 ст. 314, п.4ч.1ст.309, 317, 319 ЦПК, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 вересня 2011 року скасувати в частині зобовязання ОСОБА_4 перенести гараж (під літ. Д на схемі) на відстань, яка відповідає нормам ДБН 360-92** п.7.50 бал.7.5, п.5.28 та додатку №10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів№173 від 19.06.1996року та складає не менше 10 метрів від гаражів та відкритих стоянок легкових автомобілів до житлових будинків скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Решту рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Шумська Н.Л.

Судді: Бермес І.В.,

ОСОБА_18