Великобагачанський районний суд Полтавської області
Справа № 2-12/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2011 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Хоролець В.В.

при секретарі Зіненко Н.О.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_2 вбачається, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 25.01.2003 року. Шлюб між ними було розірвано 17.07.2006 року, актовий запис №197, про що відділом РАЦС по м. Красноармійськ Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу.

Від цього шлюбу сторони по справі мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю ОСОБА_2

31.01.2008 року вона одружилась з ОСОБА_4 та змінила прізвище з «ОСОБА_2»на «ОСОБА_2».

Позивачка ОСОБА_2 в позові вказує, що з часу розлучення з ОСОБА_1 і по даний час батько дитини ОСОБА_3 -відповідач по справі ОСОБА_1 не бачив сина жодного разу, крім стягнення аліментів, які, як вказує позивач, він платить невчасно і не і повному обсязі, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною. Вказує, що дитина не отримує від батька ОСОБА_1 подарунків на день народження, ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не відвідує дитину вдома, у дошкільному закладі.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини з боку неї як матері дитині та її чоловіка ОСОБА_4, посилаючись на норми ст.ст.164-166 СК України позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також просила вирішити питання стягнення судових витрат по справі.

На попередньому судовому засіданні ухвалою суду від 27.10.2010 року до участі у справі в якості третьої особи залучено орган опіки та піклування Великобагачанську районну державну адміністрацію (а.с.28).

Ухвалою суду від 02.12.2010 року до участі у справі в якості третьої особи залучено орган опіки та піклування -виконавчий комітет Красноармійської міської ради Донецької області (а.с.46).

В судовому засіданні 02.12.2010 року позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалась на обставини, що викладені в позовній заяві, вказуючи усно, що її чоловік має намір усиновити малолітню дитину ОСОБА_3, а батько ОСОБА_1 згоди на усиновлення не надає, і просила позбавити батька дитини ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, вважаючи позов необґрунтованим, посилався на те, що ОСОБА_2 перешкоджала йому бачитися з дитиною і між ними склалися недружні стосунки після розірвання шлюбу. Загалом посилався і підтримав письмові заперечення, які він подав по справі (а.с.24). В задоволенні позовних вимог просив відмовити за безпідставністю.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Великобагачанської районної державної адміністрації ОСОБА_5 пояснила, що орган опіки і піклування в порядку ч.5 ст.19 СК України розглянув спір між батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо позбавлення батьківських прав батька дитини ОСОБА_1 і прийшов до висновку про відсутність законних підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо дитини. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просила відмовити за безпідставністю.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Красноармійської міської ради Донецької області в судове засідання не з'явився, до суду направлено висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.63).

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_5, показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, та всі докази в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення судових витрат належить відмовити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що від спільного шлюбу між сторонами, який розірвано 17.07.2006 року, що не заперечується сторонами, вони мають малолітню дитина сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6). У свідоцтві про народження дитини ОСОБА_3 батьком записаний ОСОБА_1, матір'ю записана ОСОБА_2 (а.с.6).

31.01.2008 року ОСОБА_2 одружилась з гр. ОСОБА_4 і змінила прізвище з «ОСОБА_2»на «ОСОБА_2» (а.с.13).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована на проживання АДРЕСА_2 (а.с.а.с.3,14), фактично проживає з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та чоловіком ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 (а.с.а.с.56,57). Умови проживання задовільні і відповідають можливості проживання і перебування в них дитини (а.с.12,56,64).

Відповідач по справі -батько дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 -ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_3 (а.с.18), умови проживання задовільні (а.с.39).

Відповідно до ст.ст. 141,153 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а також право на безперешкодне спілкування з дітьми.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що батько дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_1 не бачив сина жодного разу, крім стягнення аліментів, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини ОСОБА_3 він не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною. Вказує, що дитина не отримує від батька подарунків на день народження, не відвідує сина вдома, у дошкільному закладі, тобто ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, про що подала письмові докази (а.с.а.с.5,9,10).

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_1 вказує, що він сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, він раніше приїздив у дитячий садок, де перебував його син ОСОБА_3, однак йому чинили перешкоди в спілкуванні з дитиною чоловік його бувшої дружини ОСОБА_4 Через деякий час він хотів поїхати до дитини і узгодив це з матір'ю дитини ОСОБА_2, однак в останній момент вона йому відмовила в побаченні з дитиною, пославшись на його хворобу. Пояснив, що посилав дитині подарунки. Вважає, що відсутні передбачені законом підстави для позбавлення його батьківських прав щодо сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.24).

Свідки сторони відповідача ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1 пересилав кошти для сина ОСОБА_2 і телефонував їй, щоб отримати дозвіл на побачення з дитиною, однак остання відмовляла у побаченнях з дитиною. Свідок сторони позивача ОСОБА_4 пояснив, що на день народження ОСОБА_3 надійшла откритка від родини ОСОБА_1 з привітаннями, а також те, що він бачив ОСОБА_1 декілька років тому, як той приходив в дитячий садок.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15,16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки на підставах, передбачених ст.164 СК України.

В порядку ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування Великобагачанська районна державна адміністрація надала суду письмовий висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.36-39).

Суд детально проаналізував наданий суду письмовий висновок органу опіки та піклування і приймає його до уваги, оскільки він відповідає обставинам справи, узгоджується з іншими доказами і дані, викладені в ньому не свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї дитини ОСОБА_3 Матеріально-побутові умови проживання ОСОБА_1 задовільні і відповідають можливості проживання і перебування в них дитини (а.с.39).

Суд неодноразово зобов'язував у порядку ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування-виконавчий комітет Красноармійської міської ради Донецької області надати належний письмовий висновок щодо розв'язання спору (а.с.а.с.46,52,54,55). Отриманий 06.01.2011 року Висновок служби у справах дітей Красноармійської міської ради про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 №575 від 28.12.2010 року не відповідає Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»від 13.01.2005 р. №2342, оскільки згідно ч.1 ст.11 цього Закону органами опіки та піклування є, зокрема, виконавчі органи міських чи районних у містах рад; безпосереднє ж ведення справ та координація діяльності у сфері захисту прав дітей покладається на служби у справах дітей ( ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»від 13.01.2005 р. №2342).

Суд проаналізував письмові докази, що подані на обгрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_2 (а.с. 5,9,10) в сукупності з іншими матеріалами справи і приходить до висновку, що з цих доказів не вбачається ухилення батька ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто не вбачається винної поведінки батька ОСОБА_1 та свідомого нехтування ним своїми обов'язками.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьки дитини не наполягали на з'ясуванні в судовому засіданні думки дитини щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, з урахуванням віку та розвитку дитини, суті спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд не вважає за необхідне з'ясовувати думку дитини при розгляді конкретної цивільної справи.

Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 року «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»(зі змінами), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За нормою ст. 11 цього Закону, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 створені всі необхідні умови для проживання, навчання та належного фізичного і духовного розвитку (а.с.12,64).

В урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_2 не надала суду достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог до ОСОБА_1 про позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 належить відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.5 ст.19, ст.ст.141,150-153 СК України, Законом України «Про охорону дитинства»(зі змінами), ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 року, ст.ст.3,10,11,57,60,88,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в м. Красноармійськ Донецької області та про стягнення судових витрат -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 17 січня 2011 року.

Суддя