Справа №2-10/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 червня 2011 року Іванківський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Онищенко В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2(недієздатної) до ОСОБА_3, ІВАНКІВСЬКОЇ селищної ради, третя особа Орган опіки та піклування Ладижицької сільської ради про визнання права власності на частку, про розділ будинку та земельної ділянки в натурі та позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ,ОСОБА_2, Іванківської селищної ради про припинення права власності на земельну ділянку та визнання рішення органу місцевого самоврядування і Державного акта про право власності на землю недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3 ,третя особа Іванківська селищна рада про розділ будинку та земельної ділянки.

Позивачка ОСОБА_3 до ОСОБА_1,ОСОБА_2, Іванківської селищної ради про припинення права власності на земельну ділянку та визнання рішення органу місцевого самоврядування і Державного акта про право власності на землю недійсним.

Справи були об»єднані в одне провадження.

Позивачка ОСОБА_1 посилається на те,що вона, її недієздатна сестра ОСОБА_2 та відповідачка ,її дочка, ОСОБА_3 є співвласн иками житлового будинку №27 по вул..Миру в смт, Іванків Київської області.

Їй та ОСОБА_2- належить по 1/6 частині будинку; відповідачці ОСОБА_3 належить 2/3 частини.

Крім того, біля будинку знаходиться земельна ділянка розміром 0,15 га,що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельна ділянка площею 0,0071 га-для ведення особистого селянського господарства,що розташовані біля будинку №27 по вул..Миру в смт. Іванків та їм на праві спільної часткової власності по 33/100 частини кожному.

Її сестра,ОСОБА_2 знаходиться в Сукачівському психоневрологічному будинку інтернаті.

Згідно рішення Іванківського районного суду від 18.04. 2008 року вона є опікуном ОСОБА_2.

Останнім часом між нею та відповідачкою ОСОБА_3 постійно виникають конфлікти із-за користування спірним будинком та земельною ділянкою, у зв»язку з чим вона вирішила виділитися та побудувала на спільній ділянці нове приміщення, в якому планувала в подальшому проживати окремо від дочки.

З період з 1997 року по 2005 рік вона власними силами та за власний кошт побудувала прибудову до літньої кухні розміром 3,30м х 5,54 м, після чого звернулася до відповідних органів та узаконила самовільне будівництво.

Рішенням Іванківської селищної ради №234 від 05.10.2005 року вона є власником прибудови до літньої кухні розміром 3,30 м х 5,54 м по вул..Миру, 27 в смт. Іванків Київської області.

Все домоволодіння,що знаходиться в смт. Іванків по вул..Миру,27 складається із споруд:

-жилий будинок «А»;

-веранда, ганок » а»;

-літня кухня «Б»;

-сарай «В»;

-вбиральня «Д»;

-сарай «Е»;

-прибудова «З»;

-сарай-«І»;

-1-колодязь;

-11-стічна яма;

-111-водопровід;

-№1-5 огорожа і може бути розділений в натурі, проте, відповідачка ОСОБА_3 не бажає ділити домоволодіння, чим змушує її звертатися до суду.

Ухвалою суду від 02.06. 2011 року,за заявою позивачки ОСОБА_1,її позовні вимоги в частині розділу земельної ділянки залишено без розгляду.

ОСОБА_3 також звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1,ОСОБА_2 та Іванківської селищної ради про припинення права власності на земельну ділянку та визнання рішення органу місцевого самоврядування і Державного акта про право власності на землю недійсним, посилаючись на те, що згідно Договору дарування від 29 червня 2007 року вона є власником 2/3 частин житлового будинку з господарськими спорудами по вул..Миру, 27 в смт. Іванків, власником якого була її бабуся, ОСОБА_4.

Співвласниками, по 1/6 частині даного будинку є ОСОБА_5(її мати) та ОСОБА_2(тітка).

Біля будинку знаходиться земельна ділянка розміром 0,15 га, яка на час укладення договору дарування була не приватизована про що зафіксовано в Договорі дарування від 29.06. 2007 року.

Технічна документація про передачу ОСОБА_4,ОСОБА_2 та ОСОБА_6 була затверджена Іванківською селищною радою про передачу у власність земельної ділянки по вул.. Миру, 27 в смт. Іванків 04.07.2007 року, а 01.07. 2007 року ОСОБА_4 померла.

Державний акт про право власності на земельну ділянку по вул. Миру, 27 в смт. Іванків Київської області, співвласниками якої по 1/3 частині є ОСОБА_5 та ОСОБА_2, видано 19.12. 2007 року,тобто Державний акт видано після смерті ОСОБА_4

Оскільки Державний акт видано після смерті ОСОБА_4, то право власності відповідачок на земельну ділянку підлягає припиненню.

КРІМ того, відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок,будівлю або споруду,переходить право власності на земельну ділянку,на якій вони розміщені,без зміни їх цільового призначення.

НА час укладення договору дарування технічна документація на земельну ділянку була затверджена, але державний акт не видавався.

Існування у відповідачок права власності на земельну ділянку, на якій розташована її нерухомість, суттєво ущімлює її права власника щодо користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник м позовні вимоги підтримали. Позов ОСОБА_3В не визнали.

ОСОБА_3В позов ОСОБА_1 визнала частково. Свій позов підтримала.

Представник Іванківської селищної ради позов ОСОБА_1 визнала частково, у варіанті,запропонованому ОСОБА_3В.(відповідачкою.

Позов ОСОБА_3-визнали.

Як відповідачка, ОСОБА_3 пояснила, що ще за час життя її бабусі,ОСОБА_4, склався порядок користування спірним домоволодінням. Відповідачка,ОСОБА_1 проживала у так званій літній кухні і бабуся дозволила їй зробити там прибудову. Вона з бабусею проживала в будинку.

На даний час є рішення Іванківської селищної ради, на що вона також давала свою згоду, про те,що літня кухня переводиться в жиле приміщення,тобто, це рівноцінне житло.

Позивачці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в будинку та літній кухні належить по 1/6 частині(разом 1/3); Їй - 2/3 частини, що в метрах більше.

Тому вона пропонує,щоб позивачкам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була у власність виділена будівля ЛІТНЯ КУХНЯ, а їй весь житловий будинок.

Вислухавши сторони, суд прийшов до слідуючого.

З Договору дарування від 29,06. 2007 року ,Технічного паспорту від 08.10.2009 року слідує,що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є власниками житлового будинку №27 по вул..Миру в смт. Іванків по 1/6 частині; ОСОБА_3 -2/3 частин даного будинку,з відповідною часткою господарських будівель.

Отже, сторони є співвласниками житлового будинку по вул..Миру, 27 в смт. Іванків, яким вони можуть користуватися , відповідно до ст. 358 ЦК по взаємній домовленості, або ж розділити ( ч.1 ст. 367 ЦК).

З Технічного паспорту слідує,що житловий будинок по вул..Миру,27 в смт. Іванків має загальну площе 79,8,8 кв.метри. Так як ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у будинку належить по 1/6 частині,то їх частка становить: по 13,3 кв.мерти( на двох 26,6 кв.метри).

Частка ОСОБА_3 становить 53,2 кв. метри( 79,8:3=26,6 кв.м.; 79,8кв м -26,6 кв.м= 53,2 кв.метри).

З Технічного паспорту слідує,що під літерою Б» мається літня кухня,розміром 51 кв.метр,яка благоустроєна:електроенергія,мається водопровід,каналізація та газопостачання. Рік забудови-1973. Будівля капітальна, цегляна, покрита шифером.

ПРИБУДОВА до літньої кухні розміром 3,30х 5,54 м( 18,28 кв.м), яка узаконена на ім.»я ОСОБА_1 05.10.2005 року(рішення Іванківської селищної ради №234), а тому не є спільною дольовою власністю та не підлягає розділу.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у приміщенні,що значиться як ЛІТНІ кухня належить по 1/6 частині, тобто по 8,5 кв. метри (разом 17 метрів)

Відповідачці ОСОБА_3-34 кв. метри.

За життя дарувальниці ОСОБА_4 склався порядок користування спірним майном, а саме: позивачка ОСОБА_3 користувалася будинком, а ОСОБА_1- літньою кухнею, як житловим приміщенням.

Поскільки недієздатна ОСОБА_2 знаходиться в будинку інтернаті,а ОСОБА_1 є її опікуном, то можна порахувати ,що позивачкам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в будинку належить 26,6 кв. метрів , в літній кухні- 17 метрів , а ОСОБА_3 в літній кухні- 34 кв.метри.Тобто, частка ОСОБА_3 в літній кухні на 7, 4 кв.метри більше,ніж частка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в будинку.

Частково можна прийнять до уваги заперечення представника позивачки ОСОБА_1,що розділу підлягає лише будинок,так як господарські будівлі діляться пропорційно часткам майна сторін у житловому будинку, поскільки фактично літня кухня є житловою спорудою, переведення якої офіційно до складу житла є питанням часу.

ЯК слідує з матеріалів справи,пояснень ОСОБА_3 , якщо станом на 11.02. 2001 року Іванківська селищна рада відмовила сторонам у переобладнанні літньої кухні у житлове приміщення, то за їх спільною згодою, рішенням Іванківської селищної ради №146 від 05.05. 2011 року надано дозвіл на проведення переобладнання нежилого приміщення в жиле(літня кухня з прибудовою) в смт. Іванків по вул..Миру, 27 Київської області.

Як слідує із пояснень відповідачки ОСОБА_3 між нею та ОСОБА_1 склалися вкрай негативні відносини, про що свідчить те,що вони неодноразово конфлікт вирішували у Іванківському РВ, а ОСОБА_1 б»є її дитину(старшу).

Отже, суд вважає,що , виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 всю будівлю літньої кухні, яка повністю обладнана в житлове приміщення, має всі комунікації, а ОСОБА_3- виділити у приватне користування всю будівлю житлового будинку по вул..Миру, 27 в смт. Іванків Київської області, є в інтересах сторін, не порушує права ОСОБА_1 та ОСОБА_2, так як виділення ОСОБА_2 , чи ОСОБА_1 із вказаного будинку по 13,3 кв.метрів, а ОСОБА_3 із літньої кухні, де ОСОБА_1 проживає на протязі більше 10 років 34 кв.м, навіть добудувала до літньої кухні пристройку площею 18,28 кв. метри, при цьому залишивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 7,5 кв. метри,не тільки недоцільно, але й абсурдно.

ОСОБА_3, якій у літній кухні належить приміщення на 7,4 кв. метри більше ніж ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на компенсацію не претендує.

Господарські будівлі залишити у спільному користуванні.

В решті позовних вимог-відмовити.

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про припинення права власності на земельну ділянку та визнання рішення органу місцевого самоврядування і Державного акту про право власності на землю недійсним.

З копії Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯД №709056 , який видано на ім»я ОСОБА_4 слідує,що вона є власником земельної ділянки ,яка розташована в смт. Іванків вул.. Миру, 27 Київської області,площею 0,15 га. Співвласниками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - в розмірі 33 % кожна.

Державний акт видано на підставі рішення Іванківської селищної ради від 04.07. 2006 року.

Як слідує з свідоцтва про смерть,ОСОБА_4 померла 01.07. 2007 року,тобто вона виявила своє бажання отримати у власність земельну ділянку, що розташована в смт. Іванків Київської області і саме на тих умовах, які засвідчено в Державному акті ппро право власності на земельну ділянку.

Вимога позивачки ОСОБА_3 щодо припинення права власності на земельну ділянку,визнання Державного акту недійсним, а тим більше в частині , що стосується не померлої ОСОБА_4, а відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є безпідставною з тих підстав,що ОСОБА_4 за свого життя виявила своє бажання оформити своє право власності на земельну ділянку,що розташована в смт. Іванків по вул..Миру, 27 Київської області.

На час прийняття даного рішення ОСОБА_4 була співвласником 2/3 частин будинку,проте, передача у її власність саме 2/3 частин , як в будинку, чи іншої частки(якою вона користувалася раніше), не є обов»язковим, поскільки норма, на яку посилається ОСОБА_3, щодо виділення земельної ділянки пропорційно частки у нерухомому майні, діє при розділі житлового будинку та поширюється при вирішенні спору судом. Власники можуть дані питання вирішувати із відступом від часток у спільному майні. На час приватизації земельної ділянки співвласники будівлю не ділили, спору між ними не було і вони могли дане питання вирішувати на власний розсуд, розділивши землю, яка знаходилася під будівлею так , як вони це зробили(в рівних частинах).

Отже, на час прийняття Іванківською селищною радою рішення №3/125 від 04.07. 2006 року воно було законним, а тому підстав для визнання його незаконним немає.

Не є також обґрунтованим вимога ОСОБА_3В, щодо припинення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 права власності та Державного акту в частині їх права власності на землю,поскільки їх права не порушують прав ОСОБА_3 : ОСОБА_3, одержавши у власність(подарунок від ОСОБА_4Т.) 2/3 частини домоволодіння по вул.,Миру, 27 в смт. Іванків Київської області не виявила бажання оформити своє право користування земельною ділянкою,що знаходилася під її частиною будівлі( ст.ст. 125,126 ЗК України).

Позивачка посилається на ст. 377 ЦК України в редакції від 23.12. 2009 року,хоча на час дарування будинку,згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала будинок,будівлю або споруду,переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені,без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Ч.2 ст. 377 ЦК говорить про те,що, якщо договором про відчуження житлового будинку,будівлі чи споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком,будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки,яка є необхідною для її обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці,наданій у користування,то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Оформляючи Договір дарування на 2/3 частин житлового будинку на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 знала,що вона подала заяву про передачу їй у власність частини земельної ділянки,що знаходиться біля будинку №27 по вул..Миру в смт. Іванків, в подальшому від приватизації не відмовилася,хоча Державний акт на час укладення Договору дарування виданий не був.

За життя ОСОБА_4 виявила бажання одержати у свою власність 34% земельної ділянки,що розташована біля будинку №27 в смт. Іванків Київської області, а відсутність в Іванківській селищній раді оригіналів її заяви, не є підставою визнання недійсним рішення, так як для зберігання заяв існують скорочені терміни їх зберігання. Позивачка не надала доказів, що рішення про приватизацію землі селищною радою прийнято без згоди ОСОБА_4, і суду немає підстав вважати,що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 якимось чином фальсифікували заяву ОСОБА_4, так як питання передачі ОСОБА_4.ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у власність землі селищною радою розглядалося неодноразово:з Технічної документації ТОВ»Земля і ринок» за 2006 рік слідує,що ОСОБА_4,ОСОБА_2 та ОСОБА_5 надали рішення Іванківської селищної ради №22/959 від 27.10.2005 року Про надання дозволу на збір матеріалів на виготовлення технічної документації на земельну ділянку в приватну власність( а.с. 51),де також маються копії їх паспортів,Акт про встановлення на місцевості,погодження зовнішньої межі земельної ділянки,передачу на зберігання межових знаків користувачу земельної ділянки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,в якому маються підписи,в т.ч. і ОСОБА_4( а.с. Технічної документації - 59).

Те,що одна із співвласників земельної ділянки,а саме: ОСОБА_4, яка померла 01.07. 2007 року, не встигла за життя одержати Державний акт про право власності на земельну ділянку, не тягне за собою визнання рішення, припинення решти співвласників права власності чи користування земельною ділянкою.

Позивачка не оспорює право власності на земельну ділянку за померлою ОСОБА_4, поскільки претендувати вона може на ту земельну ділянку, яка малася б бути виділена для обслуговування подарованої їй частини будинку.

Так як ОСОБА_4 померла ,то на її майно, в т.ч. і на земельну ділянку відкрилася спадщина і питання володіння та користування її часткою землі має вирішуватися її спадкоємцями.

Отже, ОСОБА_3, згідно ст. 377 ЦК та ст. 120 ЗК України (в ред.. 2004 р.), ст. 121 ЗК може претендувати на частку земельної ділянки, якою користувалася,чи володіла ОСОБА_4, а посилання на те,що їй має бути виділена земельна ділянка в розмірі 2/3 частини, як належна частка у спірному будинку, є безпідставною, так як дана норма застосовується при розділі будинку, коли співвласники мають в користуванні земельну ділянку у невизначених розмірах, а між співвласниками ОСОБА_4,ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дане питання,тобто розмір передаваємої у власність землі, вирішений був на час оформлення їх права про передачу землі у приватну власність.

Отже, позов ОСОБА_3 є безпідставний та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 316. 355.364.370.372.376,377,378 Цивільного кодексу України, ст.ст. 120,121, 125,126 Земельного кодексу України, керуючись ст.ст. 10,60, 88, 208-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_3, Іванківської селищної ради задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної власності та виділити у їх спільне користування будівлю( на даний час зареєстрована в Технічному паспорті як літня кухня під літерою»Б»)площею 50,96 кв.метрів(без врахування прибудови розміром 18,28 кв.м),яка знаходиться в смт. Іванків по вул..Миру, 27 Київської області, в рівних частинах кожній.

Визнати з ОСОБА_3 та виділити у її приватну власність житловий будинок, який знаходиться за адресою смт. Іванків вул..Миру, 27 Іванківського району Київської області.

Господарські будівлі: Вбиральню»Д»,сарай «Е»,колодязь-1, стічну яму-11, водопровід,огорожу №1-5, залишити у спільному користуванні сторін.

В решті позовних вимог відмовити.

Позов ОСОБА_3- відхилити повністю.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд,на протязі 10 денного строку після проголошення.

Суддя: