Вишгородський районний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,

при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення в житловий будинок,

встановив:

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідачі чинять їй перешкоди в користуванні житловим будинком № 23 по вул. Заярській в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, 1/6 частина якого належить їй на праві власності, а тому порушує питання про усунення перешкод у цьому та її вселення в зазначений житловий будинок.

У судовому засіданні позивачка просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Ствердила, що після набуття у власність в 2001 році 1/6 частини згаданого житлового будинку в ньому не проживає, оскільки цьому чинять перешкоди інші власники. Внаслідок цього своєю власністю не користується і змушена орендувати інше житло. Крім того її діти змушені проживати в дідуся в с. Лютіж.

Відповідачка ОСОБА_5 викладені в позові обставини підтвердила, проти позову не заперечувала. Однак зазначила, що житловий будинок замалий для проживання всіх власників.

Третя особа ОСОБА_6 просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання неприбула, про розгляд справи повідомлялася. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи в межах строку передбаченого ст. 157 ЦПК України, справу розглянуто на підставі наявних доказів.

Заслухавши сторони і дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка згідно свідоцтва про право власності від 3 липня 2001 року є власником 1/6 частини житлового будинку № 23 по вул. Заярській в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області. Іншими співвласниками є відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5, яким належить по 1/6 частини будинку кожному, а також третя особа ОСОБА_6, яка є власником ? частини будинку.

Позивачка не може користуватися належною їй частиною будинку і не може туди вселитися внаслідок перешкод з боку відповідачів.

Ці обставини встановлено в судовому засіданні на підставі пояснень сторін, а також з даних письмових заяв позивачки від 17 і 21 вересня 2010 року, довідки Лютізької сільської ради Вишгородського району від 28 вересня 2010 року № 151, договору оренди житлового приміщення від 12 червня 2010 року.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже право на проживання особи в належному їй житловому приміщенні встановлюється законом і є невідємним.

З цих підстав доводи відповідачки щодо замалої житлової площі для проживання всіх власників, до уваги не приймаються й на зміст права власності вплинути не можуть.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

По справі встановлено, що позивачка, як власник майна, не може користуватися належною їй власністю, внаслідок перешкод відповідачів, а тому ці перешкоди мають бути усунуті.

Відтак порушенні права позивачки підлягають захистові в цій справі. При цьому суд вважає необхідним вселити позивачку в належний їй житловий будинок.

Таким чином предявлений позов слід задовольнити.

На підставі викладеного і керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні житловим будинком № 23 по вул. Заярській в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області та вселити ОСОБА_3 в житловий будинок № 23 по вул. Заярській в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя