Справа №22ц-1306,2011р. Головуючий в 1-й інстанції
ОСОБА_1
Категорія: 5 Доповідач Стародубець М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року березня місяця «29»дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Стародубця М.П.

Суддів: Пузанової Л.В., Фурман Т.Г.

при секретарі Третьяковій І.В.

з участю адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від «21»січня 2011 року в справі

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Голопристанської державної нотаріальної контори, Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання права власності на частку у спільній власності на земельну ділянку та частково недійсним правовстановлюючого документа,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопада 2010 року позивачка звернулася до суду з вказаним вище позовом, зазначаючи, що вона є власником ? частин житлового будинку №37 по вул. Кірова в с. Малі Копані Голопристанського району. Решта, а також закріплена за нею та успадкована земельна ділянка загальною площею 0,3215га, належать відповідачеві ОСОБА_3

Оскільки останній не визнає за нею право власності на цю земельну ділянку, а вона як співвласник будинку таке право має, просила суд визнати за нею право власності на ? ідеальної частки земельної ділянки за вказаною вище адресою та частково недійсним видане ОСОБА_3 03.07.2008 року Голопристанською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку.

Рішенням від 21 січня 2011 року позов задоволено частково.

Суд визнав за ОСОБА_4 право власності на ? частин земельної ділянки площею 0,2500га, яка розташована по вул.. Кірова,37 в с. Малі Копані Голопристанського району Херсонської області.

Визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.07.2008 року, видане ОСОБА_3 в частині спадкування ним ? частин земельної ділянки площею 0,2500га, розташованої за адресою Херсонська область Голопристанський район с. Малі Копані, вул. Кірова, яка належала померлій ОСОБА_5.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду в частині задоволеного позову скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на те, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку зібраним у справі доказам, хибно витлумачив і застосував норми матеріального права та постановив в певній частині незаконне рішення.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, і осіб, які зявилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка є власником ? частин будинку №58 по вул. Кірова в с. Малі Копані Голопристанського району Херсонської області, тому за правилами ст. 120 ЗК України в останній редакції вона набуває право власності на пропорційну частку закріпленої за ним земельної ділянки площею 0,2500га.

Проте, погодитись із зазначеними висновками суду, як такими, що не ґрунтуються на законі та матеріалах справи, колегія суддів не може і вважає за потрібне рішення місцевого суду в оскаржуваній частині скасувати.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 28 липня 2000 року ОСОБА_5 отримала державний акт на право приватної власності на землю площею 0,2500га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і 0,0715га для ведення особистого підсобного господарства в с. Малі Копані, вул. Кірова, єдиним спадкоємцем якої є ОСОБА_3 відповідач у справі.

За життя власник земельних ділянок 22 серпня 2002 року подарувала ОСОБА_4 та своєму сину ОСОБА_6 житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями і спорудами за №58 по вул. Кірова в с. Малі Копані Голопристанського району, при цьому залишилася в ньому проживати з набувачами.

У нотаріально посвідченому договорі сторони визначили, що право на земельну ділянку переходить у порядку, передбаченому ст. 120 ЗК України /а.с. 7/.

16 лютого 2007 року ОСОБА_6 помер, спадщину після якого прийняла його мати даритель за угодою та його дружина позивачка у справі.

1 листопада 2007 року ОСОБА_5 померла. Належні їй обєкти права власності успадкував її син ОСОБА_3, отримавши 3 липня 2008 року свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку, та 23 листопада 2008 року свідоцтво на ? будинку, в якому мешкала спадкодавець /а.с.10, 17-21/.

28 листопада 2008 року відповідач отримав два державних акта про право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0715га в с. Малі Копані, вул. Кірова та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500га за цією ж адресою, які є чинними і позивачкою не оспорені /а.с. 24-25/.

29 жовтня 2008 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 у вигляді ? частини належної попередньому власнику частки за договором дарування, тобто стала власником ?? частки.

Оскільки на час посвідчення договору дарування будинку даритель та обдаровані визначили, що право на земельну ділянку переходить у порядку, визначеному ст. 120 ЗК України, яка на час вчинення правочину не передбачала припинення права власності на земельну ділянку, що знаходиться під придбаними обєктами нерухомості, набувачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,2500га не набули. До смерті власника земельної ділянки ОСОБА_5 ця спірна земельна ділянка з її володіння не вибувала, її правовий статус та власники не змінювалися.

У визначеному законом порядку спадкоємець останньої прийняв спадщину, у тому числі закріплену за будинком приватизовану земельну ділянку, отримавши 3 липня 2008 року частково оскаржуване позивачкою свідоцтво про право на спадщину за законом /а.с.10/.

Враховуючи, що позивачка не відноситься до кола спадкоємців ОСОБА_5 і доказів про те, що вчинена нотаріусом нотаріальна дія у вигляді видачі вказаного вище свідоцтва здійснена з порушенням закону та її прав як співвласника на той час лише ? частини будинку не надала, підстав для визнання свідоцтва в частині спадкування відповідачем спірної частини земельної ділянки немає.

Визнаючи за позивачкою право власності на ? спірної земельної ділянки площею 0,2500га, суд керувався ст. 120 ЗК України, яка набрала чинності 10 грудня 2009 року та зворотної сили на час виникнення спірних правовідносин немає.

Ухвалюючи рішення, суд прийняв за основу встановлений цим же судом в рішенні від 20 жовтня 2010 року факт щодо часу набуття позивачкою право власності на ? частин житлового будинку, яке фактично підтверджується договором дарування та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29 жовтня 2008 року, тому дія ст. 120 ЗК України в останній редакції автоматично не поширюється.

Крім того, право власності відповідача на всю площу земельної ділянки 0,2500га підтверджується чинним на час постановлення рішення в цій справі державним актом про право власності на землю від 28 листопада 2008 року серія ЯЕ за №953081 /а.с. 25/.

Місцевий суд на вказані обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, уваги не звернув та ухвалив помилкове рішення в оскаржуваній частині через неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування в певній частині та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог з наведених вище підстав.

В решті частині рішення місцевого суду не оскаржувалось, тому судом апеляційної інстанції за правилами ст. 303 ЦПК України не переглядалося.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303,307-309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 січня 2011 року в частині задоволених позовних вимог скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки та визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 3 липня 2008 року частково недійсним відмовити.

В решті рішення місцевого суду відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: