Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 -41 / 2011 р. Головуючий у 1-й інстанції: Бондаренко І.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Сапун О.А.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Петровій О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» ( далі ПАТ «ОТП Банк» ) до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА :

02 червня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором і за договорами поруки.

Зазначало, що 13 вересня 2006 року ОСОБА_4 уклав з АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником всіх прав і обовязків якого являється ПАТ «ОТП Банк», кредитний договір №СL-210/300/2006.

За умовами вказаного договору ОСОБА_4 отримав шляхом безготівкового переказу 13 вересня 2006 року на поточний рахунок кредитні кошти в сумі 13 300 доларів СШАпід 12,49 % річних за користування кредитом. Повернення кредитних коштів та відсотків позичальник зобовязувався здійснювати в розмірах та у строки, визначені в графіку шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковими перерахуваннями на поточний рахунок.

Строк остаточного повернення кредиту визначений 13 вересня 2012 року.

Крім того, 13 вересня 2006 року укладені договори поруки між позивачем та ОСОБА_3 - №СGСL-210/300/2006, між позивачем та ОСОБА_5 - №СGСL-210/300/1/2006, відповідно до яких поручителі взяли на себе зобовязання солідарно відповідати перед банком за повне і своєчасне виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору.

Також, 13 вересня 2006 року з ОСОБА_4 був укладений договір застави автомобіля НОМЕР_1, який відповідач придбав за отримані за кредитним договором кошти.

По причині неналежного виконання позичальником строків погашення кредиту та сплати відсотків за користування коштами, відповідно до умов п. 1.9 ч. 2 кредитного договору, 02 квітня 2008 року ОСОБА_4 та поручителям ОСОБА_3, ОСОБА_5 направлено вимоги про дострокове погашення кредиту. Однак відповідачі умов кредитного договору та договорів поруки не виконали, за угодами не розрахувалися.

08 квітня 2009 року нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за зверненням позивача видано виконавчий надпис щодо звернення стягнення на предмет застави для погашення заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором, за виконавчим надписом було відкрите виконавче провадження, але звернути стягнення на автомобіль на теперішній час неможливо, оскільки за заявою ОСОБА_4 на нього накладено арешт.

Станом на 29 квітня 2010 року заборгованість за кредитним договором дорівнює 109 209 грн. 47 коп., яка складається: з 10 472,31 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 1 208,63 доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками; 16 627,51 грн. - пеня за неналежне виконання боргових зобовязань. Пеню нараховано за період з 15 січня 2007 року по 30 грудня 2008 року.

Оскільки в добровільному порядку ні позичальник, ні поручителі заборгованість за кредитним договором не сплатили, позивач просив вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2010 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту та відсотках за користування кредитом в сумі 92 581 грн. 96 коп., судові витрати в сумі 1 045 грн.82 грн., всього стягнуто 93 627 грн. 78 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позову про стягнення пені в сумі 16 627 грн. 51 коп., суд виходив з того, що позивач пропустив передбачений статтею 258 ЦК України строк позовної давності.

Рішення суду в частині відмови у позові сторонами не оскаржується, тому за правилами статті 303 ЦПК України його законність в апеляційному порядку в цій частині колегією суддів не перевіряється.

Не погоджуючись з рішенням суду про солідарне стягнення з відповідачів на користь ПАТ «ОТП Банк» 92 581 грн. 96 коп. та судових витрат, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій зазначала, що договору поруки не підписувала. Крім того, позивач скористався своїм правом і звернув стягнення на заставлене майно - автомобіль, який на теперішній час ще не реалізований. Тобто на момент ухвалення судового рішення не проведено зарахування вартості заставного майна. Вважає, що рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2010 року по даному спору постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому просить його скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_4, ОСОБА_5 не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштових відправлень.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи ОСОБА_3, заперечення представника позивача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалам справи, 13 вересня 2006 року між ОСОБА_4 та АКБ «Райффайзенбанк Україна» був укладений кредитний договір №СL-210/300/2006, за умовами якого позивач надав позичальнику кредит в розмірі13 300 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника. Це підтверджується відповідною випискою руху коштів на рахунку відповідача за 13 вересня 2006 року ( а. с. 7-10,15-16 ). Кредит надано на строк до 13 вересня 2012 року під 12,49% річних.

Відповідно до пунктів 1.5.1,1.9 кредитного договору повернення кредиту та відсотків здійснюється позичальником в розмірах та у строки, визначені в графіку шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковими перерахуваннями на поточний рахунок. У разі недодержання позичальником строків погашення кредиту та відсотків, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому.

Також 13 вересня 2006 року Банк уклав договори поруки з ОСОБА_3 за №СGСL-210/300/2006, з ОСОБА_5 за №СGСL-210/300/1/2006, за якими відповідачі поручилися кредитором за виконання ОСОБА_4 свого обовязку за одним і тим самим кредитним договором ( а. с. 11-14 ).

Оскільки ОСОБА_4 порушував умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, 02 квітня 2008 року позивач надіслав відповідачам вимогу про дострокове погашення зобовязань за кредитним договором ( а. с. 18-23 ). Проте і після цього умови договорів позичальником та поручителями не виконано.

08 квітня 2009 року нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за зверненням позивача видано виконавчий надпис щодо звернення стягнення на предмет застави для погашення заборгованості за кредитним договором. За виконавчим надписом відкрито виконавче провадження, але звернути стягнення на автомобіль, належний ОСОБА_4, не має можливості, оскільки за заявою відповідача на нього накладено арешт.

Станом на 29 квітня 2010 року заборгованість за тілом кредиту становить 10 472,31 доларів США, по сплаті процентів - 1 208,63 доларів США, що загалом дорівнює 92 581 грн. 96 коп.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За правилами статті 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити позивачу всі нараховані і несплачені суми за умовами договору.

За змістом статей 553,554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Отже встановивши, що ОСОБА_4 неналежним чином виконував зобовязання за кредитним договором, і станом на 29 квітня 2010 року утворилася заборгованість за тілом кредиту та відсотками, суд першої інстанції, повно зясувавши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь ПАТ «ОТП Банк» 92 581 грн. 96 коп.

Висновок суду відповідає наданими доказами, положенням статей 1054-1056-1 ЦК України і погоджується із встановленим частиною 2 статті 1050, статтею 554 ЦК України способом цивільно-правової відповідальності боржника та поручителя.

Доводи ОСОБА_3 про те, що вона не підписувала договору поруки від 13 вересня 2006 року, не можуть бути підставою для скасування судового рішення за звільнення її від обовязку солідарно відповідати по боргах за кредитним договором, оскільки відповідачка позову про визнання недійсним договору поруки у встановленому законом порядку не заявляла, належних доказів щодо відсутності її підпису на вказаному договорі суду не надула.

Між тим, відповідно до статі 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Також в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд постановив рішення на підставі доказів, які надав позивач, а саме: копії кредитного договору CL-201/300/2006 від 13 вересня 2006 року, копій договорів поруки, укладених в забезпечення цього договору, копій досудових вимог від 02 квітня 2008 року та розрахунку заборгованості, складеного Банком. Однак суду не було надано графіку погашення кредиту. Крім того судом не було прийнято до уваги її пояснення про те, що позичальником з квітня по серпень 2009 року сплачено 7 075 грн. 74 коп., це є еквівалентом 917,49 доларів США. Вважає, що при задоволенні позову банку вказану суму необхідно було врахувати. При цьому ні боржник ОСОБА_4, ні поручитель ОСОБА_3 не представили суду першої інстанції свій розрахунок заборгованості та не надали відповідних документів у підтвердження доводів про неправильну суму боргу, зазначену у позовній заяві.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_3, колегія суддів апеляційного суду Запорізької області двічі, 14 грудня 2010 року та 12 січня 2011 року, за клопотанням апелянта і з метою перевірки доводів ОСОБА_3 про неправильний розрахунок заборгованості, відкладала розгляд справи і надавала можливість відповідачам провести звірку з позивачем щодо сплачених сум за кредитним договором та надання відповідного розрахунку. Проте, з пояснень апелянта, представника позивача в судовому засіданні апеляційного суду 26 січня 2011 року встановлено, що відповідачі не зявлялися до позивача і такої звірки не провели.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, дослідив надані докази та дав їм належну оцінку, вірно застосував норми матеріального та процесуального права і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що справа вирішена неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2010 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: