Апеляційний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого Полішука М.А.

суддів: Малорода О.І., Голуб С.А.

за участю секретаря: Калиновського Е.А.

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів та стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що 11.07.2007 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір на виконання умов якого банк надав останньому кредит в сумі 5 025 000 доларів США строком по 11.07.2010 року.

Згідно договору №1 про внесення змін до Кредитного договору від 03.07.2009 року сторони перевили залишок заборгованості в національну валюту України у зв'язку з чим загальна сума кредиту склала 38 240 747 грн. 25 коп.

13.11.2009 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, згідно якого остання в забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань ОСОБА_1 перед позивачем за укладеним між ними кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, передала в іпотеку позивачу належну їй на праві власності земельну ділянку, загальною площею 20,1763 га, що розташована на території Української міської радиОбухівського району Київської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

18.12.2009 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_2 укладено договір про задоволення вимог іпотеко держателя.

В цей же день банк та ОСОБА_1 уклали договір про припиненця дії кредитного договору.

Згідно інформації СБ України в липні 2010 року банку стало відомо, що земельна ділянка, передана в іпотеку та на баланс банку у дійсності не існує, а державний акт на неї є підробленим. Станом на час укладення договору про задоволення вимог іпотеко держателя заборгованість ОСОБА_1 становила 45390361грн. 97 коп. та складалась із 38240747 грн. 25 коп. залишку заборгованості за кредитом, 338404 грн. 42 коп. поточних нарахованих процентів, 2997445 грн. 96 коп. та 283253,87 доларів США (2257533 грн. 34 коп.) прострочених нарахованих процентів, 1556231 грн. пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитами.

Враховуючи вищевикладені обставини позивач просив визнати недійсним договір іпотеки, укладений 13.11.2009 року між АТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_2, визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений 18.12.2009 року АТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_2, визнати недійсним договір про припинення дії кредитного договору від 18.12.2009 року, укладений між АТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1, стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 45390361 грн. 97 коп. та судові витрати по справі.

Рішенням Обухівського районного Київської області суду від 10 грудня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову через порушення судом норм матеріального та процесуального права, в тому числі в частині вимог, заявлених в суді першої інстанції, які не були прийняті до розгляду, а саме в частині визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯД №924249 виданого 18 грудня 2006 року Обухівським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення 3 сесії 5 скликання Української міської ради від 03 серпня 2006 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.07.2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №77.2/СК- 253.07.2, згідно якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 5 025 000 доларів СШАтерміном по 11.07.2010 року включно. Процентна ставка за кредит 14 процентів річних.

Договором №1 про внесення змін до Кредитного договору від 03.07.2009 року сторони домовились перевести залишок заборгованості за кредитною лінією в національну валюту України - гривні. У зв'язку з цим кредитна лінія, надана позивачем відповідачу становить 38 240 747 грн. 25 коп.

13.11.2009 року між АТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором від 11.07.2007 року разом з додатковими угодами, можливими змінами та доповненнями до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені) вчасно та в повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом, яке було та/або буде прямо передбачене умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості передала в іпотеку належну їй земельну ділянку, площею 20,1763 га, кадастровий номер :03:002:0085, що розташована за адресою Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Договором про задоволення вимог іпотекодержателя ОСОБА_2 та ПАТ «РОДОВІД БАНК» від 18.12.2009 року сторони домовились та прийняли рішення задовольнити забезпечену іпотекою грошову вимогу шляхом передачі ПАТ «Родовідбанк» права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання грошових зобов'язань ОСОБА_1 в повному обсязі..

В зв'язку з повним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором від 1 1.07.2007 року за рахунок прийняття на баланс банку нерухомого майна, що виступає забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором, сторонами 18.12.2009 року укладено договір про припинення дії кредитного договору №77.2/СК-253.07.2 від 11.07.2007.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів свого позову, оскільки державний акт на ім»я ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку, передану 13.1 1.2009 року в іпотеку банку в установленому законом порядку недійсним не визнавався.

Прийшовши до вказаного висновку, суд першої інстанції не дав належної оцінки встановленим обставинам справи та не звернув уваги на те, що державний акт ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку, передану 29.01.2010 року в іпотеку банку взагалі не видавався уповноваженими на те органами держкомзему і її право власності на передану в іпотеку земельну ділянку не зареєстроване, тобто не існує.

Зазначене підтверджується наданим суду актом Головного Контрольно-ревізійного управління України, відповідно до якого земельна ділянка, яка була передана в іпотеку не зареєстрована в управлінні держкомзему в Обухівському районі.

Отже відповідачка ОСОБА_2 передала в іпотеку банку майно, якого в наявності взагалі не було.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об»єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності.

Оскільки ОСОБА_2 не була власницею земельної ділянки, яку передала в іпотеку, вона не могла вчиняти відповідні правочини, оскільки вони суперечили закону, а тому вони мають бути визнані недійсними.

Враховуючи те, що правочини, які уклали позивач та ОСОБА_2 визнаються недійсними, також має бути визнаний недійсним договір від 18.12.2009 року між позивачем та ОСОБА_1 про припинення дій кредитного договору від 11.07.2007 року, як укладений на підставі договорів, які визнані недійсними.

Таким чином висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи в звязку з чим рішення суду підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення про часткове задоволення позову в частині що була предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вимоги апелянта в частині визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №924249, виданого «18» грудня 2006 року Обухівським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення З сесії 5 скликання Української міської ради від 03 серпня 2006 року, кадастровий номер Земельної ділянки :03:002:0091 задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, на думку колегії суддів, не грунтуються на законі доводи апелянта в частині не обґрунтованої, на його думку, відмови суду першої інстанції в прийнятті до розгляду вимог про визнання недійсним та скасування державного акту про право приватної власності на землю разом з первісними вимогами позивача.

В даному випадку суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що зазначена вимога фактично є іншим позовом та не стосується предмету та підстав первісного позову позивача.

Також на думку колегії суддів не підлягають задоволенню вимоги апелянта про солідарне стягнення з боржника ОСОБА_1 та іпотекодавця ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на законі.

Так у відповідності до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; Майновийпоручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника;

Статтею 11 зазначеного закону визначено, що Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином вимоги апелянта про ухвалення нового рішення про солідарне стягнення боргу з іпотекодавця є безпідставними, а тому вони не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» - задовольнити .

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 листопада 2010 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки, укладений 13.11.2009 року між АТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_2, визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотеко держателя, укладений 18.12.2009 року АТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_2, визнати недійсним договір про припинення дії кредитного договору від 18.12.2009 року, укладений між АТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1, стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 45390361 грн. 97 коп. та судові витрати по справі у розмірі 2790 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: