Справа № 2-99/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2011 року смт. Варва суддя Варвинського районного суду Чернігівської області Павлов В.Г., перевіривши матеріали цивільного позову заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі відділу освіти Варвинської районної державної адміністрації та Варвинської селищної ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2011 року заступника прокурора Чернігівської області звернувся до Варвинського районного суду з позовною заявою в інтересах держави в особі відділу освіти Варвинської районної державної адміністрації та Варвинської селищної ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої останнім, внаслідок протиправних дій в розмірі 204 568 грн. 58 коп.

Однією з позовних вимог прокурора, з метою забезпечення заявленого цивільного позову, згідно ст.126 КПК України, є накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти відповідача по справі - ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст.125 КПК України, обов'язок щодо забезпечення цивільного позову і передбаченої законом конфіскації майна покладається саме на слідчого. Статтею 126 КПК визначено порядок їх здійснення, а саме: шляхом накладання арешту на вклади, цінності та інше майно лише щодо обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не були, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Тобто, КПК визначає можливість накладення арешту лише слідчим, виключно на майно осіб з конкретно визначеним процесуальним статусом і в спосіб та порядок визначений нормами кримінально-процесуального законодавства.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції, Цивільного Кодексу та Закону "Про міжнародне приватне право", за винятком випадку застосування правил міжнародного договору, згода необов'язковість якого надана Верховною Радою, та яким передбачено інші правила, ніж установлені цим кодексом /ч.2 ст.2 ЦПК/.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідженню та доведенню перед судом їх переконливості. Ці загальні правила процедури стосуються всіх стадій руху судової справи.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до вимог ч.1 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є звернення до суду особи з заявою про забезпечення позову, яка повинна бути подана з додержанням вимог, передбачених ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень пп. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч.1 ст.152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов майнового характеру допускається забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з цивільного позову, заявлені заступником прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі відділу освіти Варвинської районної державної адміністрації та Варвинської селищної ради вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди носять майновий характер, а отже можливість забезпечення заявленого позову шляхом накладання арешту на належне ОСОБА_1 на праві власності нерухоме майно не суперечитиме вимогам цивільного процесуального законодавства.

Разом з тим, оскільки прокурором, не дотримано безумовної вимоги щодо надання відповідної форми мотивованої заяви з додержанням вимог ст.151 ЦПК України, що є єдиною підставою для розгляду судом питання про забезпечення позову, а суд, за власної ініціативи позбавлений можливості забезпечувати позов без звернення особи з заявою про забезпечення позову, тому підстави для забезпечення позову на даний час відсутні.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні вимоги заступника прокурора Чернігівської області щодо накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти ОСОБА_1 відмовити.

Розяснити позивачу, що забезпечення позову, у випадку подання заяви про забезпечення позову з додержанням вимог ст.151 ЦПК України, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також передбачене ст.155 ЦПК України право особи, щодо якої вжито заходи забезпечення позову на відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову.

Суддя Варвинського районного ОСОБА_2