Справа № 2-664 за 2011р.
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2011 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Коломієць В.В., при секретарі - Наумкіной І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортних засобів та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2010р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтевого райсуду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортних засобів: автомобіля ИЖ2137 «Москвич», причепу КМЗ-1136 та причепу 2ПТС-4, укладеного між ними 15.12.2009р. Як вказав позивач, у той же день він сплатив відповідачу обумовлену договором суму - 7700грн., а ОСОБА_2 передав йому транспортні засоби. За твердженням ОСОБА_1 на день продажу всі транспортні засоби потребували ремонту і були не придатні до експлуатації. Оскільки даний договір не був засвідчений в установленому законом порядку, а відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, посилаючись на ст.ст.220, 328, 334 ЦК України, п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998р. № 1388, ОСОБА_1 просив визнати вищевказаний договір дійсним та визнати за ним право власності на транспортні засоби, що придбані за даним договором.

04.10.2010р. дана цивільна справа надійшла до Ленінського райсуду м.Миколаєва для розгляду за підсудністю.

В судовому засіданні позивач позов підтримав.

Відповідач позов визнав, пояснивши, що не має вільного часу для підписання спірного договору купівлі-продажу у нотаріуса.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

15 грудня 2009р. сторонами у простій письмовій формі був укладений договір, згідно якому ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив за 7700грн. автомобіль ИЖ2137 «Москвич», 1982р.в., номерний знак 79967НІ, причеп КМЗ-1136, 1992р.в., номерний знак 99-51ИК, та причеп 2ПТС-4, 1999р.в., номерний знак 2976НИ. Вказані транспортні засоби у той же день були передані позивачу, а той сплатив відповідачу обумовлену договором суму.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Пункт 2.1.2. укладеного між сторонами договору передбачає його нотаріальне посвідчення.

Статтею 220 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності судом не був встановлений факт дійсного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення спірної угоди, зокрема, доказів звернення позивача до ОСОБА_2 з вимогами зявитися до нотаріуса суду не було надано.

Також судом не були встановлені обставини того, що можливість нотаріального посвідчення спірного договору втрачена.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для визнання дійсним укладеного між сторонами договору купівлі-продажу транспортних засобів.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги положення ч.1 ст.220 ЦК України, суд вважає вимоги позивача про визнання за ним права власності на транспортні засоби, що придбані за спірним договором, також такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортних засобів та визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: