АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 ( 3 ) ОСОБА_1
Доповідач - Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

Іменем України

«12» січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

судців: Савіної Г.О., Турік В.П.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 -

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2009 року за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», Казенного підприємства «Кіровгеологія» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року позивач ОСОБА_2 звернувся із позовом до ВАТ «Суха Балка», Геолого розвідної експедиції Казенного підприємства «Кіровгеологія» (далі - КП «Кіровгеологія») про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути з ВАТ «Суха Балка» відшкодування моральної шкоди в розмірі 60000грн., з Геологорозвідної експедиції №37 65000грн., з КП «Кіровгеологія» 65000грн. та солідарно стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 300грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з 1981 по 1991р. та з 1992 по 1995 рік працював підземним прохідником на КП «Кіровгеологія», а з 1995 року по 2006 рік працював на ш. ім„ Фрунзе, ш. Ювілейна ВАТ «ОСОБА_4» на посаді підземного прохідника.

Висновком МСЕК від 14.08.2008р. встановлено 45% втрати професійної працездатності безстроково та 3 групу інвалідності.

Уточнивши свої позовні вимоги відповідно до позовної заяви від 30.03.2010р. ОСОБА_2 просив суд стягнути з ВАТ «Суха Балка» у відшкодування моральної шкоди 60000грн., з КП «Кіровгеологія» 65000грн., солідарно стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 300грн.

В частині стягнення з Геологорозвідної експедиції №37 КП «Кіровгеологія» моральної шкоди позивач просив суд його позовні вимоги залишити без розгляду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Геологорозвідної експедиції №37 КП «Кіровгеологія» про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Суха Балка» у відшкодування моральної шкоди 20тис.грн. та 150грн. у відшкодування судових витрат на юридичну допомогу, з КП «Кіровгеологія» - 20тис. грн. і 150грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ВАТ «Суха Бака» просить рішення суду скасувати в частині стягнення з ВАТ «Суха Балка» грошових коштів та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що рішення є незаконним і необгрунтованим. Зокрема, суд послався на положення ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України, проте виниклі правовідносини між сторонами регулюються спеціальним законом - Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», не встановлений факт вини підприємства у виникненні захворювання у позивача, не встановлено факт заподіяння позивачу моральної шкоди, не надано доказів на підтвердження причин пропуску тримісячного строку.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ВАТ «Суха Балка» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_2 протягом 25 років 8 місяців працював у шкідливих умовах праці, з яких 11 років 7 місяців на ВАТ «Суха Балка», 14 років 1 місяць на ГРК №37 КП «Кіровгеологія».

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачу було встановлено професійне захворювання.

Актом розслідування професійного захворювання №43 від 14.07.2008 року затвердженого головним Державним санітарним лікарем Жовтневого району м. Кривого Рогу встановлена причина професійного захворювання робота на протязі 25 років 8 місяців в умовах підвищених рівнів, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (11,18).

Первинним висновком МСЕК від 14.08.2008р. ОСОБА_2 встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 45% та 3 група інвалідності (а.с. 19).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у звязку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями моральної шкоди відповідачем, з вини, якого її й заподіяно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про відшкодування позивачу моральної шкоди у звязку з отриманим нею професійним захворюванням.

Колегія судців погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту №43 від 14.07.2008 року розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 17-18) причиною професійних захворювань уварові О.В. є робота на протязі 25 років 8 місяців в умовах підвищених рівнів, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачено обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи відповідача про відсутність обовязку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105- XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, передбачено, що відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоровя припинено з 01 січня 2008 року незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), зазначив, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Як зазначалося вище, вперше стійку втрату професійної працездатності позивачу було встановлено 14.08.2008р., що підтверджується висновком МСЕК (а.с. 19), отже саме з цього часу у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди.

Також спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_5 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач постійно відчуває біль, обмежений в рухах, відчуває оніміння рук та ніг, він не може займатися важкою працею по дому, що викликає в нього відчуття неповноцінності, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування рішення.

Однак, колегія судців вважає, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, визначений судом без урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, є завищеним.

Суд першої інстанції при постановленні рішення не врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманих позивачем захворювань, і пов'язані з ними фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважас необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 20000 грн. до 15000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.І ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2010 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_2 з 20000 грн. до 15000грн. (пятнадцяти тисяч грн.)

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: