Справа № 2-2/11
У Х В А Л А

20 квітня 2011 року Гуляйпільський райсуд Запорізької області

В складі головуючого судді Чемолосової С.П.

При секретарі Імановій В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гуляйполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа Гуляйпільська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним в зв`язку з його нікчемністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про визнання заповіту недійсним в зв`язку з його нікчемністю в якому вказала, що 05.03.2009 року померла її рідна тітка, ОСОБА_3. Позивачка є єдиною спадкоємницею за законом після її смерті. Позивачка вказала, що поховала тітку та зробила поминки за власні кошти. В зазначений за законом 6-місячний строк вона звернулася до державної нотаріальної контори з заявою для прийняття спадщини після смерті тітки, а після 6-ти місяців вона звернулася до нотконтори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено, і повідомлено, що її тіткою був складений заповіт, на зовсім чужу людину для неї, на ім'я ОСОБА_4, як позивачка дізналася пізніше - це робітник Червоного хреста, яку вона наймала для догляду за тіткою. Позивачка вказала, що заповіт на ім'я ОСОБА_4 був посвідчений 28 січня 2009 року приватним нотаріусом ОСОБА_5, і вона вважає його недійсним з наступних підстав:

Згідно ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Позивачка зазначила, що на момент складання заповіту її тітці виповнивнився 81 рік. В останні роки у померлої тітки розвивався віковий кардіосклероз 2-го ступеня, почастішали випадки несприйняття дійсних подій, також у неї була поламана нога, вона не могла самостійно пересуватися, перенесла інсульт, мала дуже поганий зір.

Як вказала далі позивачка в позові,на день посвідчення заповіту на користь ОСОБА_4 у її тітки спостерігався процес психічного розладу, що зможуть підтвердити сусідка померлої ОСОБА_3, ОСОБА_6, яка говорила їй, що ОСОБА_4 знущалась над ОСОБА_3, робила їй якісь уколи без призначення лікаря, а також сусід, ОСОБА_7 повідомляв позивачку, що покійна постійно питала його за свого чоловіка, який помер раніше, та стверджувала, що він пішов на кладовище на впав в могилу, але скоро повернеться.

Позивачка вказала, що при похованні ОСОБА_3, ОСОБА_4 ні словом не обмовилася їй про наявність заповіту на її ім'я.

Позивачка зазначила, що ОСОБА_4 була добре ознайомлена з тією обставиною, що тітка перебуває в такому стані, що не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не виконала рекомендації лікаря ОСОБА_8 про виклик на консультацію лікаря психіатра та травматолога- був виставлений діагноз старчеський психоз. Такий стан покійної ОСОБА_3, як вказала позивачка, був на момент складання заповіту і незрозуміло, яким чином вона могла прочитати, зрозуміти і підписати заповіт, не маючи навіть окулярів і не усвідомлюючи, що вона робить.

Позивачка зазначила, що відповідно до ст.ст. 1233, 1234 ЦК України заповіт є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок її смерті, а право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю і здійснює вона це право особисто. Згідно ч.2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, коли буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним. А ст. 225 ЦК України передбачає, що правочин, який дієздатною фізичною особою здійснений у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, чиї цивільні права або інтереси порушені. Крім того позивачка в позові зазначила, що Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 28.04.1978 року № 3 Про судову практику в справах про визнання угод недійсними (з наступними змінами), роз'яснює, що правила ст. 225 ЦК України поширюються і на ті випадки, коли нема законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що у момент укладення угоди він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними.

Як вказала далі в позові позивачка, державний нотаріус не ознайомила її з заповітом, тому вона не знає як він складений, а секретар нотаріуса заявив їй, що це таємниця.

Позивачка в позові зазначила, що виходячи з похилого віку ОСОБА_3 (81 рік), наявності фізичної вади зору, тоді як окуляри у неї були відсутні, хворобливий стан, через перелом ноги та тривале знаходження в ліжку без пересування, через кардіосклероз 2-го ступеня та перенесений інсульт, ОСОБА_3 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, як не могла власноруч скласти заповіт та прочитати його. Тому позивачка вважає, що виходячи з цього, відповідно до ч.2 ст. 1248 ЦК України посвідчення заповіту у даному випадку мало відбутись при свідках (ст. 1253 ЦК), тоді як державний нотаріус особисто їй сказала, що заповіт був складений нею у присутності лише однієї ОСОБА_4 Відповідно до ст. 1253 ЦК України свідками у цьому випадку не можуть бути спадкоємці за заповітом (тобто ОСОБА_4 не мала права бути присутньою при складенні заповіту), члени їх сім'ї та близькі родичі спадкоємців. Позивачка в позові вказала, що в заповіті повинні бути підписи свідків.

Після смерті тітки, позивачка вважає себе єдиною спадкоємницею, звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а після шести місяців вона звернулась до державного нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус їй в цьому відмовила та лише сказала, що є заповіт ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4

Коли позивачка звернулася до громадської організації Червоний хрест їй сказали, що відповідачка є патронажною медсестрою їхньої організації, але вони не направляли її доглядати ОСОБА_3, вона це робила з власної ініціативи.

Позивачка зазначила,що вона вбачає причину цієї ініціативи в тому, що на власних рахунках покійної тітки у банку ОСОБА_9 Аваль знаходиться значна сума грошей (більше 100000 грн.), про що ОСОБА_4 знала, так як вдома у померлої були угоди банку про внесення ОСОБА_3 на свої депозитні рахунки у банку значної суми грошей. Тому позивачка вважає, що на момент складання заповіту ОСОБА_3, вона була недієздатною, тому на підставі ст. 226 ЦК України, цей заповіт є нікчемним, та прохає суд визнати заповіт її тітки, ОСОБА_3, посвідчений Гуляйпільською державною нотаріальною конторою та зареєстрований у спадковому реєстрі 28 січня 2009 року № 359 недійсним в зв'язку з його нікчемністю.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_10 та її представник адвокат ОСОБА_11 заявили клопотання згідно ст. 143 ЦПК України для всебічного та повного дослідження обставин, що мають значення для справи та потребують спеціальних знань у галузі почеркознавства призначити почеркознавчу експертизу, при цьому пояснивши, що дійсно судом була раніше призначена почеркознавча експертиза, але її вартість становила більше 8000 грн., перевищувала можливості позивачки по сплаті цієї експертизи. Зараз вони дізналися в телефонному режимі у начальника НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12, що вартість експертизи складає не більше 1500 грн. і сплатити вартість такої експертизи позивачка в змозі, а тому прохають суд поставити перед експертом наступні питання: чи виконаний текст заповіту від 28.01.2009 року, а також підпис в заповіті і підпис в журналі виїздів нотаріуса однією ж і тою особою; чи можливо, що написання заповіту було здійснено ОСОБА_3, але за допомогою сторонньої особи. А також прохають суд доручити проведення даної експертизи Запорізькому науково дослідному експертно - криміналістичному центру.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_13 проти задоволення клопотання про призначення експертизи заперечують, так як вважають, що позивачка не добросовісно користується наданими їй законом процесуальними правами, так як судом вже призначалася почеркознавча експертиза, вартість якої позивачка не сплатила, і на їх думку це спроба позивачки знову затягнути розгляд справи по суті, так як яких не будь вільних зразків почерку та підписів ОСОБА_3 позивачка знову суду не надала, що в травні 2010 року являлося підставою для заявлення клопотання начальника НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12, про надання вищезазначених вільних зразків почерку, так як без цих зразків не має можливості виконати експертизу. Також адвокат ОСОБА_13 заявив, що у нього викликає сумнів в об`єктивності результатів проведення заявленої експертизи, так як адвокат ОСОБА_11 зазначила, що в телефонному режимі з`єднувалася з начальником установи, в якій прохає доручити проведення даної експертизи.

Представник 3-ї особи, Гуляйпільської державної нотаріальної контори, ОСОБА_14 проти задоволення клопотання позивачки та її представника заперечує.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити клопотання позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_11 та призначити по справі почеркознавчу експертизу, так як для всебічного та повного дослідження обставин справи, необхідно з`ясувати, чи виконаний текст заповіту від 28.01.2009 року, а також підпис в заповіті і підпис в журналі виїздів нотаріуса однією ж і тою особою; чи можливо, що написання заповіту було здійснено ОСОБА_3, але за допомогою сторонньої особи, а ці спеціальні знання можуть бути отримані за допомогою судової почеркознавчої експертизи, яку необхідно доручити експертам науково-дослідного експерно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Запорізькій області, розташованого за адресою: 69068, м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 19, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків.

Тому на підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 143, 144; ч. 1 п.5 ст. 202 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання позивачки ОСОБА_1 та її представника, ОСОБА_11 про призначення судової почеркознавчої експертизи задовольнити.

Призначити судову почеркознавчу експертизу заповіту ОСОБА_3, посвідченого 28.01.2009 року нотаріусом Гуляйпільскої державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5 по реєстру № 359 на вирішення якої поставити наступні питання:

1. Чи виконаний текст заповіту від 28.01.2009 року, а також підпис в заповіті і підпис в журналі виїздів нотаріуса однією ж і тою особою?

2. Чи можливо, що написання заповіту було здійснено ОСОБА_3, але за допомогою сторонньої особи?

Проведення експертизи доручити експертам науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Запорізькій області, розташованого за адресою: 69068, м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 19, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків.

Витрати на проведення експертизи покласти на позивача, ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: 85500, АДРЕСА_1, тел. (06243) 22-043.

Надати для дослідження: оригінали договорів Гуляйпільського відділення ЗОД Райффайзен Банк Аваль зі ОСОБА_3 про відкриття депозитних рахунків № 5, 5, 67, 3, 2 примірника оригіналу заповіту ОСОБА_3 від 28.01.2009 р., оригінал договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_3 від 23.11.2006 р. № 1312, вчинений Гуляйпільською державною нотаріальною конторою, журнал виїзду нотаріуса.

Провадження по справі зупинити на час проведення експертизи.

Експертизу провести в строк до 30.05.2011 року.

Ухвала може бути оскаржена в частині зупинення провадження по справі протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: