Справа № 2 - 701 /11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 вересня 2011 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну часток у праві спільної часткової власності та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зміну часток у праві спільної часткової власності.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що його батькам ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок № 51 по вул. 9-тій Поздовжній в м.Миколаєві. Після смерті матері, яка померла 22.09.1958 року, рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23.12.1999 року за ним було визнано право власності на 1/6 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд в порядку спадкування за законом. 5/6 частин житлового будинку належали на праві приватної власності його батьку ОСОБА_6 Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 20.01.2005 року право власності на вказану частину будинку в порядку спадкування за законом було визнано за відповідачкою ОСОБА_5 У вказаному будинку він проживав разом з батьками та своєю сімєю, яку створив у 1971 році. Під час проживання в будинку він для потреб своєї сімї в період з 1975 року по 1989 рік з відома та згоди батька ОСОБА_6, який був власником будинку та користувачем земельної ділянки, самостійно за власні кошти без відповідного дозволу на виконання будівельних робіт побудував сіни літ. а? загальною площею 8 кв.м, переобладнавши їх із сараю літ. Б, житлову прибудову літ. А? загальною площею 20,8 кв.м, житловою площею 20,8 кв.м, гараж літ. Д, підвал літ. Дпд, сарай літ. К, навіс літ. М. Однак ці будівлі не були здані в експлуатацію, так як були споруджені без дозволу на виконання будівельних робіт. 23 вересня 2010 року КП ММБТІ на підставі висновку про технічний стан будівель, побудованих до 1992 року, складеного на підставі даних технічної інвентаризації від 02.08.2010 року, проведено перерахунок часток, згідно якого ідеальні частки співвласників визначено: ОСОБА_4 - 56/100, ОСОБА_5 44/100.

Посилаючись на те, що зазначені будівлі були прийняті КП ММБТІ в експлуатацію на підставі висновку про технічний стан будівель та з урахуванням прийняття в експлуатацію зазначених будівель змінилися їх з відповідачем частки в спільній частковій власності, просив суд змінити ідеальні частки, визнавши за ним право власності на 56/100 частин житлового будинку.

Відповідачка подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_4 про визнання права власності на 5/6 частин житлового будинку, посилаючись на те, що вказані самочинні споруди були побудовані також і її батьком, а 01.11.2010 року внесені КП МБТІ до висновку про технічний стан житлового будинку та мають належати їй та позивачу в тих частках, в яких їм належить житловий будинок.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, просили про його задоволення. Зустрічний позов не визнали.

Відповідачка та її представник заперечували проти позову, вказуючи на те, що підстав для зміни розміру часток у праві власності на житловий будинок немає. Просили задовольнити зустрічний позов.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідачки, її представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок № 51 по вул.. 9-тій Поздовжній, в м.Миколаєві належить позивачці та відповідачу на праві спільної часткової власності: 1/6 частина належить позивачу, 5/6 частин належить відповідачці. 1/6 частина житлового будинку належить позивачу на підставі рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23.12.1999 року. За ОСОБА_5 зареєстровано право власності на підставі рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 20.01.2005 року.

Вказаний житловий будинок належав на праві власності ОСОБА_6.

Сторони є фактичними користувачами земельної ділянки площею 600 кв.м, виділеній ОСОБА_6 під забудову рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14 квітня 1950 року №478.

В період з 1975 року по 1989 рік біля будинку були збудовані господарські будівлі і споруди: житлова прибудова літ. А?, загальною площею 20,8 кв.м, сіни літ а?, загальною площею 8,0 кв.м, гараж літ. Д, підвал літ. Дпд, сарай літ К, навіс літ. М.

Як вбачається з матеріалів справи зазначенні прибудови є самочинними. Оскільки самочинні побудови були зведені до набрання чинності Закону України «Про власність» спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм ЦК УРСР 1963 року.

За правилами ст.105 ЦК УРСР 1963 року громадянин, який збудував жилий будинок, здійснив його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо). Аналогічні вимоги щодо дозвільного характеру будівництва та порядку їх узаконення стосуються і господарських споруд і прибудов до житлових будинків.

За рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів самочинні споруди зносяться громадянином, який здійснив самочинне будівництво, або за його рахунок.

Одержані при знесенні житлового будинку або частини його господарських і побутових будівель та споруд будівельні матеріали залишаються у власності громадянина, який здійснив самочинне будівництво.

Згідно положень ст.132 ЦК УРСР 1963 року господарські будівлі й споруди (гаражі, сараї, душі тощо), які зводяться на земельній ділянці, виділеній для будівництва житлового будинку є приналежністю останнього (складають одне ціле з житловим будинком).

Відповідно до ст.119 ЦК УРСР, коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок підлягають відповідній зміні.

Аналогічна норма міститься й у ст.357 ЦК України.

З п.12 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» вбачається, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить у ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних приміщень) шляхом прибудови, надбудови, перебудови, проведеної з дозволу виконавчого комітету міської ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів, тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру часток у праві власності на будинок.

З урахуванням викладеного відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_4 про збільшення його частки у праві спільної часткової власності.

Що стосується вимог зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання права власності на 5/6 частин житлового будинку, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки право власності на 5/6 частин житлового будинку №51 по вул.9-ій Поздовжній у м.Миколаєві зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі рішення суду від 20.01.2005 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну часток у праві спільної часткової власності та в зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська