Номер справи2-1013/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" грудня 2011 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Білик Н. В.,

з участю секретаря: Хижук Л.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Малинівська сільська рада , про визнання права власності за набувальною давністю на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 третя особа Малинівська сільська рада , про визнання права власності за набувальною давністю на земельну ділянку. В позовній заяві зазначає, що з 1963 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4. На той час у неї була дворічна донька ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між позивачем та ОСОБА_4 був зареєстрований 26 березня 1969року . На протязі усіх років спільного проживання, починаючи з 1963року, ОСОБА_6 позивач виховував як рідний батько, виконуючи усі обов'язки щодо виховання дитини. За весь час її життя удочерити ОСОБА_6 не виникало потреби, тому , що не здогадувався про те, що це в майбутньому може вплинути на спадкові або майнові правовідносини.

В 1987 році завдяки його зусиллям, за час спільного проживання, громадянці ОСОБА_6 була надана в користування земельна ділянка площею 0,0422га за №312, що знаходиться в садівничому товаристві ІваМалинівської сільської ради Літинського району Вінницької області . 25 травня 1995року рішенням 3 сесії 2 скликання Малинівськї сільської ради Літинського району гр.. ОСОБА_6, була надана у приватну власність, вище вказана земельна ділянка для ведення садівництва , Державний акт на право власності на дану земельну ділянку було видано 21 січня 2008року. З моменту надання у власність зазначену земельну ділянку, позивач та його дружини ОСОБА_7 почали на ній господарювати, за згодою власниці ділянки - ОСОБА_6.

За весь час користування даною земельною ділянкою, особисто позивачем сплачувались членські внески до садівничого товариства Іва, які він сплачую досі

Але у зв'язку з тим, що дана земельна ділянка рахувалась за ОСОБА_6 тому

квитанції виписувались на її ім'я. На вказаній земельній ділянці ним було

розпочато будівництво будинку. Усі матеріали необхідні для будівництва

закуповувались ним самостійно та саме будівництво проводилось за його власні кошти. На даний час він і досі там проживає та користується земельною ділянкою.

21 листопада 2007 року померла його дружина - ОСОБА_8. 13 вересня 2010року померла її донька - ОСОБА_6.

Коли позивач звернувся до Третьої Вінницької державної нотаріальної контори, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті гр.. ОСОБА_6, йому було відмовлено на підставі того, що він не являється родичем ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_6 , належну їй земельна ділянка площею 0,0422га за №312, яка знаходиться в садівничому товаристві ІваМалинівської сільської ради Літинського району, успадковали відповідачі у справі чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 в рівних частках по 1/2 кожен. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 вступили в шлюб в 1994році. ОСОБА_2 ніколи не користувався та не обробляв успадковану земельну ділянку, а також не брав участі у будівництві будинку і жодних претензій до позивача не надходило, стосовно незаконного використання земельної ділянки.

Так, як користується земельною ділянкою 24 роки , а згідно ст 119 Земельного Кодексу України передбачено, що якщо громадянин безперешкодно користується земельною ділянкою протягом 15 років то має право на дану земельну ділянку за набувальною давністю.

Просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 0,0422га за №312, що розташована за адресою садівниче товариство ІваМалинівська сільська рада Літинського району Вінницької області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав. Пояснив, що завдяки його зусиллям в 1987 році його сім'я отримала земельну ділянку площею 0,0422га за №312, що розташована за адресою садівниче товариство Іва. Усі документи , які посвідчують право власності були оформленні на дочку дружини ОСОБА_6 Майже 24 роки він користувався даною земельною ділянкою, побудував там дачний будинок і дотепер ним користується. Після смерті ОСОБА_6 не зміг оформити спадщину тому, що не є родичем. Земельну ділянку успадкували її чоловік і син. Вважає, що це несправедливо, тому, що вони земельну ділянку не обробляли і будинок не будували. Просить позов задовільнити.

Представник позивача ОСОБА_9 підтримала пояснення позивача.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. Суду пояснив, що після одруження в 1992 році з ОСОБА_6 вони постійно користувались спірною земельною ділянкою. Також нею користувалась мати дружини і її чоловік- позивач по справі. Так, як позивач та його дружина були пенсіонерами , вони частіше використовували ділянку. Вважає, що він правомірно набув земельну ділянку у спадок і не бажає від неї відмовлятись.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав, не заперечив проти переходу права власності на земельну ділянку до позивача.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 пояснили, що є сусідами по дачній ділянці, підтвердили, що ОСОБА_1 з 1987 року користується спірною земельною ділянкою .

Вислухавши учасників процесу, вивчивши документи, які є у справі суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 була власником земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0422га за №312, що розташована за адресою садівниче товариство ІваМалинівська сільська рада Літинського району Вінницької області, це підтверджує Державний акт на право власності на дану земельну ділянку від 21 січня 2008року (а.с.11). Копія свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.12) свідчить про перехід права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 на дану земельну ділянку до чоловіка ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 - відповідачів у справі , в рівних частках по 1/2 кожному. Копія листа Державного нотаріуса (а.с.10) свідчить про відмову в оформленні спадкового права позивачу ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6 через відсутність родинних відносин.

Згідно ст 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту

державної реєстрації цих прав.

Таким чином у ОСОБА_6 виникло право власності на спірну земельну ділянку і дане право правомірно перейшло до її спадкоємців. Для того, щоб визнати за позивачем право власності на дану ділянку, необхідно припинити таке право у відповідачів.

Статтею 140 ЗК України передбачено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є:

а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку;

б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця;

в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника;

г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора;

ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;

д) конфіскація за рішенням суду;

е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

На жодну із зазначених підстав позивач не посилався і взагалі не ставив питання про припинення права власності на земельну ділянку у відповідачів.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають

документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналіз зазначеної норми свідчить, що громадянин може звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування , а не до суду , з клопотанням про передачу йому у власність або надання у користування земельної ділянки за набувальною давністю. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому ЗК України, зокрема ст. 121, із земель державної або комунальної власності .

ЗК України набрав чинності з 1 січня 2002 року, він не має зворотної дії та застосовується до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Згідно листа Верховного Суду України від 29.10.2008 N 19-3767/0/8-08 зазначено, що норма ст. 119 ЗК України щодо набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю може застосовуватися з 1 січня 2017 відповідно до п. 1 розділу IX "Прикінцеві положення" ЗК України .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 119 Земельного кодексу України, ст 213-215 ЦПК України;

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 0,0422га за №312, що розташована за адресою: садівниче товариство ІваМалинівська сільська рада Літинського району Вінницької області відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до Вінницького апеляційного суду через райсуд протягом 10 днів після проголошення рішення

Суддя : Білик Н. В.