Справа N 2-33
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2011 року Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Федорець С.В.

при секретарі: Шеліповій Ю.О.

за участю прокурора: Куцого С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Якимівка цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Якимівської райдержадміністрації в інтересах ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, суд

В С Т А Н О В И В:

Служба у справах дітей Якимівської райдержадміністрації звернулася з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав за наступними підставами.

Як зазначає позивач, відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружжя ОСОБА_1 проживають без реєстрації у будинку по вул. Дзержинського,1 у смт Якимівка, власного житла не мають, умови їх проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, в кімнатах брудно, будинок відключений від електропостачання, подвір'я у занедбаному стані. Крім того, як зазначає позивач, подружжя веде аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, не працюють. Відповідачка ОСОБА_2 хворіє на відкриту форму туберкульозу, незважаючи на неодноразові бесіди та рекомендації лікарів, курс стаціонарного лікування проходити не бажає. Після народження дитина жодного дня не перебувала разом з батьками через їх спосіб життя та захворювання матері, при цьому відповідачі не змінили свій спосіб життя, не покращили свої умови проживання, не влаштували побут, також не цікавляться станом здоров'я та долею дитини і продовжують вести аморальний спосіб життя. З огляду на наведене, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Якімівській РДА було прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх доньки, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного позивач просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав по відношенню до їх неповнолітньої дочки, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає.

Прокурор у судовому засіданні позов підтримав повністю, вважає, що з метою захисту прав малолітньої дитини, необхідно позбавити відповідачів батьківських прав.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що веде нормальний спосіб життя, на даний час алкоголем не зловживає (хоча не заперечує зловживання алкогольними напоями протягом вагітності), у будинку, де вони мешкають з чоловіком, робиться ремонт, створюються нормальні умови проживання для дитини. Також відповідачка пояснила, що дійсно хворіє на туберкульоз, була направлена на стаціонарне лікування до Мелітопольського тубдиспансеру, однак самовільно покинула стаціонар, оскільки вважає, що може лікуватися за місцем проживання, кожного дня отримує необхідні ліки під доглядом лікаря, про що нею було надано відповідну довідку з Якимівської ЦРЛ. Також відповідачка зазначила, що вона неодноразово приходила до лікарні, де перебувала її дочка, дізнавалася про стан здоров'я дитини, питала, що необхідно дитині, однак їй медичні працівники порадили якнайменше навідувати доньку, а також пояснили, що все необхідне дитина отримує за рахунок держави і нічого не потребує. На підставі викладеного відповідачка вважає, що вона не ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо доньки і тому підстав для позбавлення її батьківських прав немає.

У судові засідання 17.01.2011 року та 08.02.2011 року відповідачка ОСОБА_2 не з'явилася через хворобу (перебуває на стаціонарному лікуванні у Якимівській ЦРЛ), що підтверджено наданою довідкою, однак, на підставі ст. 169 ЦПК України, враховуючи повторну неявку відповідачки, а також те, що нею були надані у судовому засіданні особисті пояснення по суті справи, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутність відповідачки.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав повністю, стверджує, що у будинку, де мешкають вони з дружиною, мається електропостачання, робиться ремонт, створюються належні умови проживання. Також відповідач стверджує, що вони з дружиною ведуть нормальний спосіб життя, спиртними напоями не зловживають, він працює за наймом, має нормальний дохід, дитину у лікарні неодноразово відвідував, однак, оскільки йому не виплачували заробітну плату, не мав змоги надавати матеріальну допомогу на засоби гігієни та харчування. На теперішній час, оскільки дитина перебуває у м. Запоріжжі в нього відсутня фінансова можливість відвідувати доньку, однак він цікавиться її долею за телефоном. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що він не ухиляється від виконання батьківських обов'язків і тому підстав для позбавлення його батьківських прав немає.

Представник третьої особи органу опіки та піклування при Якимівській селищній раді у судовому засіданні наполягає на задоволенні позову, вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх неповнолітньої доньки, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки вони злісно ухиляються від виховання своєї дитини, ведуть аморальний спосіб життя, долею дитини не цікавляться, мати дитини хворіє на відкриту форму туберкульозу та не бажає проходити нормальне стаціонарне лікування, чим створює небезпеку для життя та здоров'я оточуючих та безпосередньо дитини.

Заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, пояснення відповідачів, представника третьої особи, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Як випливає з наданої копій свідоцтва про народження (а.с. 7) та витягу з державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 8), відповідачі дійсно є батьками неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі та проживають без реєстрації у будинку №1 по вул. Дзержинського у смт Якимівка, який їм не належить.

Ці факти не оспорюються сторонами у судовому засіданні, тому, на підставі ст. 61 ЦПК України, суд вважає їх достовірно встановленими.

Також не оспорюється сторонами той факт, що відповідачка ОСОБА_2 хворіє на відкриту форму туберкульозу легенів і потребує стаціонарного лікування, що підтверджується і наданими копією довідки Якимівської ЦРЛ від 01.10.2010 року (а.с. 14), довідкою Якимівської ЦРЛ від 10.12.2010 року (а.с. 28).

Однак, як пояснила відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні, вона дійсно направлялася до Мелітопольського протитуберкульозного диспансеру на лікування, однак сенсу перебувати там постійно на стаціонарному лікуванні вона не бачить, оскільки за місцем проживання вона приймає ті ж самі ліки під наглядом лікаря, що підтверджується довідкою від 10.12.2010 року (а.с. 28).

Але, ці доводи відповідачки були спростовані у судовому засіданні показаннями допитаного у якості свідка лікаря-фтізіатра ОСОБА_6, який пояснив, що дійсно хвора ОСОБА_2 перебуває на диспансерному обліку у нього з приводу відкритої форми туберкульозу легенів. Ним хворій було неодноразово рекомендовано стаціонарне лікування, оскільки тільки на стаціонарі можливо регулярно проводити повне обстеження хворого, регулярно робити аналізи з приводу стійкості бактерій туберкульозу на ліки, що приймає хворий. Таким чином, при лікуванні тільки шляхом прийняття пігулок, без регулярних аналізів, лікар не має змоги робити висновки про розвиток хвороби та корегувати лікування з метою його ефективності. Також ОСОБА_6 пояснив, що всі ці факти ним була пояснені ОСОБА_2, він наполягав саме на стаціонарному лікуванні, однак, зогляду на категоричну відмову останньої від находження на стаціонарі, вона дійсно лікується амбулаторно, шляхом прийняття ліків під наглядом лікаря, однак ОСОБА_6, як лікар, вважає таке лікування найменш ефективним у даному випадку.

У відповідності до листа Якимівської ЦРЛ № 1154 від 01.08.2010 року (а.с. 10) ОСОБА_2 потребує госпіталізації у Мелітопольську туберкульозну лікарню на стаціонарне лінування, яке вона ігнорує, чим створює небезпеку для себе та оточуючих.

Крім того, ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що, згідно до медичної картки хворої ОСОБА_2 вона неодноразово самовільно покидала стаціонар, лікування проходить нерегулярно і ані звістка про вагітність, ані поява у неї дитини не змінила її ставлення до лікування. Таким чином, він, як лікар-фтізіолог, вважає, що ОСОБА_2 є небезпечною для оточуючих її людей, насамперед для тих, хто перебуває з нею у тісному щоденному контакті.

Також допитана у якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_4, спеціаліст Якимівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, пояснила, що сім'я ОСОБА_2 перебувала на соціальному супроводі як така, що потрапила у складні життєві обставини, з відповідачкою ОСОБА_2 неодноразово особисто ОСОБА_4 проводилися бесіди про необхідність серйозного стаціонарного лікування (про що також свідчить копія наданої справи соціального супроводу №76), однак до теперішнього часу ніяких позитивних зрушень у цьому напрямку не відбулося.

Крім того, згідно до висновку служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав № 01-14/1106 від 26.11.2010 рок (а.с. 4-5), ОСОБА_2 хворіє на відкриту форму туберкульозу, незважаючи на неодноразові бесіди та рекомендації лікарів, курс стаціонарного лікування проходити не бажає. Після народження дитина жодного дня не перебувала разом з батьками через їх спосіб життя та захворювання матері.

Також, як вбачається з листа головного лікаря Якимівської ЦРЛ ОСОБА_10 № 16-53 від 12.10.2010 року (а.с. 12) протитуберкульозна служба Якимівської ЦРЛ просить сприяти щодо розміщення ОСОБА_2 до стаціонарного лікування туберкульозу, яка 29.09.2010 року народила у Якимівському родильному відділення, і 30.09.2010 року категорично відмовилася від госпіталізації до Мелітопольської тублікарні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачка ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до свого здоров'я, стан якого перешкоджає їй спілкуванню з її дитиною, знаходженню дитини поруч з нею. При цьому її поведінка та таке ставлення не змінилася ані після народження дитини, ані навіть під час перебування справи про позбавлення її батьківських прав у суді.

Також суд приймає до уваги те, що під час вагітності ОСОБА_2 вже безвідповідально ставилася до своєї дитини. Так, згідно до наданої копії картки вагітної, вона під час вагітності палила та вживала алкогольні напої, вела аморальний спосіб життя, що підтверджується також наданою копією постанови Якимівського районного суду від 28.09.2010 року, згідно до якої ОСОБА_2 01.09.2010 року (за місяць до народження дитини), перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, за місцем свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_4 нанесла удар ножем в шию своєму вітчиму, ОСОБА_11

Крім того, допитана у якості свідка у судовому засіданні дитячий лікар-педіатр ОСОБА_12 пояснила, що дитина ОСОБА_1 народилася 30.09.2010 року передчасно, з вагою меншою за норму (1600 гр), з діагнозом ураження ЦНС, затримка внутрішньоутробного розвитку, алкогольна фетопатія, що пов'язано перш за все з палінням матері під час вагітності та зловживанням алкогольними напоями.

До пояснень відповідачки ОСОБА_2 про те, що після народження дитини вона стала більш відповідально ставитися до своїх батьківських обов'язків, суд також ставиться критично, оскільки, як пояснив лікар-фтізіатр ОСОБА_6, вона до теперішнього часу не пройшла стаціонарне лікування у Мелітопольському протитуберкульозному диспансері (що також не заперечується відповідачкою), тобто не намагається покращити стан свого здоров'я з метою знаходження поряд з дитиною. Також під час находження дитини ОСОБА_2 не цікавиться її долею, не намагається її відвідувати чи навіть телефоном дізнатися про її стан. Крім того, як випливає з наданої суду довідки та інформації Якимівської ЦРЛ, під час знаходження у суді справи про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, 14.01.11 року вона надійшла до лікарні з діагнозом перелом дна вертлюжної впадини, при цьому перебувала у стані сильного алкогольного сп'яніння (зміст алкоголю в крові 2,8%).

Пояснення відповідачки про те, що їй не надають можливості через хворобу спілкуватися з дитиною, тому вона не відвідує доньку, суд вважає недоречними, оскільки, як пояснили у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_12, представник третьої особи ОСОБА_13, відповідачка навіть телефоном не цікавилася станом дівчинки, а на неодноразові прохання медичних робітників та ОСОБА_4 про надання до лікарні, де перебувала дитина, засобів гігієни та дитячого харчування, не реагувала взагалі.

Щодо пояснень відповідача ОСОБА_3 про те, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд приходить до наступного.

Згідно висновку служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав № 01-14/1106 від 26.11.2010 рок (а.с. 4-5) подружжя ОСОБА_3 проживають без реєстрації у будинку по вул. Дзержинського,1 у смт Якимівка, власного житла не мають, умови їх проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, в кімнатах брудно, будинок відключений від електропостачання, подвір'я у занедбаному стані. Подружжя веде аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, не працюють.

Хоча, як пояснив відповідач у судовому засіданні, він працює неофіційно за наймом, також з його пояснень випливає, що для забезпечення нормального рівня життя його заробітку не вистачає.

Також у судовому засіданні були спростовані пояснення відповідача щодо того, що він не зловживає спиртними напоями, оскільки, згідно до наданих копій актів обстеження житлово-побутовий умов сім'ї ОСОБА_3 від 15.10.2010 року, від 04.01.2011 року, характеристики з місця проживання, і він і його дружина ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртним. Крім того, як випливє з пояснень свідка ОСОБА_5 у судовому засіданні випливає, що навіть для оформлення виплати допомоги по народженню дитини подружжя ОСОБА_3 з'явилися у нетверезому стані.

До пояснень відповідача ОСОБА_3 з приводу бажання привезти дитину додому та піклуватися про неї суд також ставиться критично, оскільки навіть з його пояснень випливає, що до теперішнього часу ані дитячі речі, ані засоби гігієни для дитини у будинку відсутні.

Також спростовуються пояснення відповідача ОСОБА_3 про те, що він неодноразово відвідував дитину під час перебування її у лікарні та цікавився її станом, оскільки з пояснень свідка ОСОБА_12 випливає, що за час перебування дитини у Якимівській ЦРЛ відповідач навідався до неї двічі, не знав та не намагався дізнатися про те, що дитина була переведена до дитячої лікарні м. Запоріжжя, також не дізнавався про час її перебування там.

Крім того, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_4 пояснили, що неодноразово просили відповідача надати засоби гігієни та дитяче харчування для дитини, однак він ігнорував ці прохання (за виключення одного разу, коли він приніс 10 памперсів та одну відкриту пачку дитячого харчування), тому дитині надавалося все необхідне за рахунок лікарського персоналу та небайдужих людей (жінок, що перебували на лікуванні), що також підтверджується наданою інформацією головного лікарі Якимівської ЦРЛ.

При цьому посилання відповідача ОСОБА_3 на те, що він не мав матеріальної можливості ані відвідувати дитину, ані надавати необхідні речі, оскільки йому не виплачувалася зарплатня, були спростовані у судовому засіданні показанням свідка ОСОБА_9, який пояснив, що він працює разом з відповідачем за наймом неофіційно, однак зарплатню замовник надає регулярно і у повному обсязі.

Також суд враховує те, що, як випливає з наданих актів обстеження житлово-побутових умов проживання подружжя ОСОБА_3 від 15.10.2010 року та 04.01.2011 року, у будинку, де вони проживають, брудно, немає електропостачання, немає запасу палива, все занедбано, взагалі не створено ніяких умов для проживання дитини.

Крім того, суд також враховує той факт, що у судовому засіданні відповідач навіть не зміг відповісти на питання про дату народження його дитини, ОСОБА_1.

У відповідності до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з закладу охорони здоров'я і не виявляли до неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Суд вважає, що у судовому засіданні було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не забрала дитину з лікарні дійсно з поважних причин (хвороба на туберкульоз), однак до теперішнього часу не зробила жодної спроби покращити свій стан (так і не почала проходити курс стаціонарного лікування, не прислухається до рекомендацій лікарів). При цьому протягом майже чотирьох місяців обидва відповідачі не виявляють щодо дитини батьківського піклування, не цікавляться її долею, не телефонують до м. Запоріжжя до дитячого закладу, не намагаються матеріально підтримати дитину. Крім того, подружжя ОСОБА_2 так і не створило належних умов для проживання дитини у своєму будинку і навіть під час слухання справи у суді не змінили своєї поведінки, продовжують аморальний спосіб життя.

Враховуючи викладене, з метою захисту прав малолітньої дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх доньки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164, 165 СК України, ст. ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно їх малолітньої дитини, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано через Якимівський районний суд до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з моменту оголошення рішення.

СУДДЯ: