АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 37(4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_2 та його

представника ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

Юрійовича, третьої особи ОСОБА_6,

представника ОСОБА_7 районної у місті ради

ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету ОСОБА_7 районної у місті ради м. Кривого Рогу (треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_9) про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння дійсним, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету ОСОБА_7 районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння дійсним, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 22 листопада 1997 року помер його батько ОСОБА_10, який за життя у 1996 році придбав у ОСОБА_11 домоволодіння № 90 по вулиці Ливарній в м. Кривому Розі. Нотаріально договір посвідчено не було, оскільки у ОСОБА_11 було відсутнє свідоцтво про право на спадщину та сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору після його отримання. Однак свідоцтво так отримано не було. Після смерті батька, яка сталася 22 листопада 1997 року, залишилось три спадкоємця він та треті особи по справі, які не заперечують проти визнання за ним права власності на спадкове майно. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після батька він не звертався, оскільки проживав разом із померлим, та вважає, що прийняв спадщину. Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги, просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння № 90 по вулиці Ливарній в м. Кривому Розі, укладений у 1996 році між ОСОБА_11 та ОСОБА_10, встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_10, померлого 22 листопада 1997 року, та визнати за ним право власності на домоволодіння № 90 по вулиці Ливарній в м. Кривому Розі загальною площею 48,30 кв.м., житловою площею 31,90 кв.м., допоміжною площею 10,30 кв.м. в порядку спадкування за законом.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 жовтня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені в повному обсязі.

Додатковим рішенням від 05 вересня 2011 року з позивача ОСОБА_2 стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 499грн.65коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд дійшов помилкового висновку щодо доведеності позивачем позовних вимог та безпідставно їх задовольнив, оскільки спірне домоволодіння було придбано нею у ОСОБА_11 у серпні 1996 року за домашньою угодою і весь цей час вона мешкала у ньому, робила ремонт, страхувала будинок, укладала договори з комунальними службами та сплачувала комунальні послуги. У неї на руках також знаходиться домова книга та документи про забудову домоволодіння. Вважає, що судом неправомірно було прийнято за належні докази надані позивачем ксерокопії документів без витребування їх оригіналів. Також при вирішенні питання про визнання договору дійсним судом не встановлено факт наявності у продавця права власності на спірне домоволодіння та залишено поза увагою, що позивачем не доведено факт прийняття ОСОБА_11 спадщини після померлого чоловіка.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_12 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_7 районної у місті ради м. Кривого Рогу апеляційну скаргу ОСОБА_4 підтримує.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_10, який помер 22 листопада 1997 року, за своє життя у 1996 році домовився з ОСОБА_11 про купівлю-продаж житлового будинку № 90 по вулиці Ливарній в м. Кривому Розі. На виконання домовленості ОСОБА_10 сплатив ОСОБА_11 аванс у розмірі 50млн.карбованців, а ОСОБА_11 передала ОСОБА_10 документацію на будинок та ключі від нього.

На момент укладення даної угоди у ОСОБА_11 було відсутнє свідоцтво про право на спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_13, померлого 16 січня 1953 року, якому належало право власності на спірне домоволодіння, у звязку з чим договір купівлі-продажу не було нотаріально посвідчено.

22 листопада 1997 року ОСОБА_10 помер.

Після смерті ОСОБА_10 його син - позивач ОСОБА_2, разом із третіми особами ОСОБА_6 та ОСОБА_9. є його спадкоємцем першої черги за законом, який у встановлений законом шестимісячний строк не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Задовольняючи на підставі ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України позов ОСОБА_2, районний суд виходив із того, що між померлим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відбулася домовленість щодо усіх істотних умов договору, а також часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, тому визнав договір дійсним.

Письмовим доказом укладення сторонами договору купівлі-продажу будинку суд визнав розписку, посвідчену 22 травня 1996 року квартальним уповноваженим.

Крім того, вважаючи доведеним факт прийняття позивачем ОСОБА_2 спадщини після смерті батька ОСОБА_10, суд встановив цей юридичний факт та визнав за позивачем право власності на спірне домоволодіння.

Однак з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані, через що судове рішення у справі не можна визнати таким, що є законним і обґрунтованим.

Так, ухвалюючи рішення у справі та визнаючи за позивачем право власності на житловий будинок, суд першої інстанції виходив із того, що після смерті ОСОБА_10 позивач ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину у вигляді спірного домоволодіння.

На думку колегії суддів, такий висновок суду є передчасним з огляду на наступне.

Визнаючи дійсним договір купівлі-продажу будинку, укладений між померлим ОСОБА_10 і ОСОБА_11, суд не залучив останню до участі у справі і передчасно вирішив питання про її права та обовязки.

Пославшись у рішенні на те, що продавець спірного домоволодіння ОСОБА_11 померла 12 травня 1999 року, суд не звернув уваги на відсутність у справі доказів цього факту.

Крім того, суд не залучив до участі у справі синів ОСОБА_11 ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які зареєстровані в спірному будинку разом з ОСОБА_11 (а.с. 7).

Висновок суду про те, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 померли, не підтверджений доказами, тому також є передчасним.

Вирішуючи питання щодо дійсності укладеного договору купівлі-продажу та визнання за позивачем права власності на спірне домоволодіння, суд першої інстанції залишив поза увагою особливості набуття права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Тобто зазначена норма допускає укладення договору купівлі-продажу майна, яке не є обєктом права власності продавця на момент укладення договору.

Разом з тим, виходячи з аналізу положень ч. 2 ст. 200, ст..ст. 657, 662 ЦК, ч. 1 ст. 55 закону «Про нотаріат», норма ч. 1 ст. 656 ЦК містить виключення, а саме не може бути укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке не є обєктом права власності продавця на момент укладення договору, оскільки такий договір не міг бути посвідчений нотаріально в момент його укладення через відсутність у продавця документа про належність йому будинку на праві власності, хоча цей договір підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.

Таким чином, суд на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК може визнати дійсним такий договір, який на момент його укладення міг бути укладений сторонами з дотриманням вимог закону, в тому числі й щодо його нотаріального посвідчення (ст.. 657 ЦК), однак одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення.

До того ж, зазначений висновок суду щодо дійсності укладеного договору купівлі-продажу не узгоджується з нормою ч. 2 ст. 1299 ЦК, відповідно до якої право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна на відміну від часу виникнення права власності на інше спадкове майно (ч. 5 ст. 1268, ч. 3 ст. 1223 ЦК).

Задовольняючи позов, суд виходив з факту належності продавцю ОСОБА_11 на праві власності в порядку спадкування спірного будинку після смерті її чоловіка - ОСОБА_13, померлого 16 січня 1953 року, який був власником цього будинку.

Однак у матеріалах справи відсутні докази прийняття продавцем ОСОБА_11 спадщини у вигляді спірного будинку після смерті її чоловіка ОСОБА_13, як не встановлено і сам цей факт.

Суд не звернув уваги на те, що державним нотаріусом Першої Криворізької нотаріальної контори 07 серпня 1998 року ОСОБА_11 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_13 у звязку з відсутністю факту родинних відносин з померлим (а.с. 8).

Таким чином, суд не зясував наявність у ОСОБА_11 до визнання за нею права власності на спірний будинок правових підстав розпоряджатися цим майном, укладати будь-які договори, обєктом яких було б це майно, в тому числі продавати чи брати кошти за майбутній його продаж.

Окрім цього, із документів, доданих до апеляційної скарги ОСОБА_4 (дівоче прізвище Поповець) О.В., убачається, що у серпні 1996 року вона також придбала у ОСОБА_11 спірне домоволодіння за домашньою угодою, вселилася до будинку, мешкала в ньому, сплачувала комунальні послуги на підставі договорів, укладених нею з комунальними службами.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 надала оригінали домової книги та технічної документації на спірне домоволодіння, а також акт, посвідчений квартальним уповноваженим у серпні 1996 року, згідно якого ОСОБА_11 продала Поповець (у теперішній час ОСОБА_4) О.В. спірне домоволодіння.

Зважаючи на відсутність у суду апеляційної інстанції повноважень на залучення до участі у справі осіб, які не брали участь у ній під час розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи ОСОБА_4, яка не брала участь у справі.

Викладені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про те, що суд першої інстанції не зясував у повному обсязі всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, не встановив характер спірних правовідносин та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_6

У звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, апеляційну скаргу ОСОБА_4 необхідно задовольнити та скасувати рішення суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, ухваливши у справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

З огляду на положення ст.. 88 ЦПК України підстави для скасування додаткового рішення суду від 05 вересня 2011 року про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 499грн.65коп. відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 жовтня 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Виконавчого комітету ОСОБА_7 районної у місті ради м. Кривого Рогу (треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_9) про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння дійсним, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Складення повного рішення відкладено до 03 січня 2012 року.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_16