ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________________________________________________
Справа №2-4463/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2011 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді О.В. Диби

секретарі Євдоченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа комунальне підприємство Житлосервіс Куренівкапро визнання наймачем за договором найму квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що його дід ОСОБА_2. який 18.06.2011 р. помер, був наймачем та власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1, яка знаходиться у комунальній власності на балансі Комунального підприємства Житлосервіс Куренівка. Посилаючись на те, що він з вересня 2007 року проживає у спірній квартирі, виконує всі обовязки, які випливають з договору найму жилого приміщення, а відповідач відмовляється визнати його наймачем вказаної квартири просить визнати його наймачем за раніше укладеним договором найму квартири АДРЕСА_1 та зобовязати Оболонську районну державну адміністрацію визнати його наймачем за договором найму та власником особового рахунку на цю житлову площу.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити. Пояснили, що позивач дійсно проживав в зазначеній квартирі з вересня 2007 року та є родичем ОСОБА_2, померлого 18.06.2011 р., який фактично дав свій дозвіл на проживання позивача у зазначеній квартирі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, в їх задоволенні просив відмовити. Пояснив, що в спірній квартирі крім ОСОБА_2 більше ніхто не значився зареєстрованим. Особовий рахунок та всі нарахування за житлово-комунальні послуги проводилися на одну особу. Крім того будинок №11 по вул. Полупанова у м. Києві визнано таким, що підлягає реконструкції та знаходиться в аварійному стані, що підтверджується актом №143/70 від 15.12.2006 р., а тому вселення та проживання в ньому неможливе.

Представник третьої особи позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував та пояснив, що відомостей про те, що позивач дійсно проживав разом із померлим ОСОБА_2 з вересня 2007 року у нього немає, останній жодного разу не звертався до нього із заявою про реєстрацію позивача у спірній квартирі. Про те, що з ним ще хтось проживав і має право на це право йому нічого не відомо.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази у їх сукупності вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи квартира АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності на балансі Комунального підприємства Житлосервіс Куренівка.

Наймачем спірної квартири на підставі ордера №510 від 23.01.1993 року був ОСОБА_2, який помер 18.06.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БК № 208391 від 18.06.2011 року, видане відділом реєстрації смерті у м. Києві, що визнається сторонами.

Позивач є онуком померлого ОСОБА_2, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та свідченнями, допитаних в судовому засіданні свідків.

Суд не приймає до уваги наданий позивачем акт мешканців житлового будинку №11 по вул. Полупанова, що в м. Києві від 24.06.2011 р. підписаний майстром технічної дільниці ЖЕК-512 ОСОБА_3, який начебто підтверджує факт проживання позивача в спірній квартирі оскільки, в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, яка працює на посаді двірника ЖЕК-512 пояснила, що даний акт вона особисто не складала, його їй приніс особисто позивач. Підпис і печатку на даному акті вона поставила на прохання позивача начебто для надання такого акту в лікарню з метою обслуговування маленької дитини та вважала, що лише посвідчує підписи ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Особисто ніколи не бачила, що позивач дійсно, постійно проживав разом із ОСОБА_2 у вказаній вище квартирі та виконував всі обовязки наймача.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач в спірній квартирі не зареєстрований, ОСОБА_2 письмового дозволу на вселення в зазначену квартиру позивача не давав, з відповідними заявами в установленому порядку ніхто не звертався. Дана квартира не приватизована та не належала на праві власності покійному ОСОБА_2

ОСОБА_2, згідно довідки ф. №3 та нарахувань на сплату за житлово комунальні послуги, був єдиним мешканцем спірної квартири.

Представник відповідача вказав, що з копії паспорту позивача вбачається, що останній до 12.06.2008 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 що є відмінним від адреси спірної квартири і свідчить про фактичне не проживання позивача в квартирі разом із померлим ОСОБА_2 з вересня 2007 року.

Відповідно до ст. 61 Житлового Кодексу Української РСР із внесеними змінами та доповненнями (далі ЖК України) користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Згідно із ст. 99 ЖК України піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Тобто серед членів сім'ї наймача виділяють дві категорії:1) безспірні члени сім'ї (дружина (чоловік) наймача; діти наймача; батьки наймача); 2) особи, які постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з наймачем у безпосередніх родинних зв'язках (брати, сестри дружини (чоловіка), неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).

Згідно із ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_7 (тітка позивача) та ОСОБА_8 (мати позивача) які стверджували про те, що позивач дійсно проживав у вказаній вище квартирі з вересня 2007 року з наступних підстав.

В судовому засіданні вищенаведені допитані свідки засвідчили, що покійний ОСОБА_2 начебто потребував сторонньої допомоги оскільки мав поганий стан здоровя у звязку із чим, позивач і вимушений був з ним проживати з вересня 2007 року з метою надання йому допомоги. Разом із цим, з показів вказаних вище допитаних свідків вбачається, що покійний ОСОБА_2 фактично до останніх днів свого життя самостійно пересувався, купував собі харчі та робив в спірній квартирі косметичний ремонт. Крім цього, матеріально допомагав ОСОБА_8 у звязку із її невеликими статками.

Отже свідчення, які були надані вказаними вище свідками не підтверджують посилання позивача про те, що він дійсно проживав разом із померлим ОСОБА_2 у звязку з його поганим станом здоровя. Також суд враховує ту обставину, що допитані вищевказані свідки є близькими родичами позивача та особисто зацікавленні в задоволенні позовних вимог.

Крім цього, в судовому засіданні було встановлено та визнається сторонами, що квартира №11 по вул. Полупанова, що в м. Києві знаходиться в аварійному будинку, що підтверджується висновком будівельної лабораторії КП Київжитлоексплуатаціязафіксовані в акті обстеження технічного стану несучих та огороджуючи конструкцій житлового будинку 11 по вул. Полупанова, що в м. Києві від 15.12.2006 року №143/70, несучі та захисні конструкції обстежуваного будинку знаходяться в непридатному для нормальної експлуатації технічному стані. Вселення до аварійного будинку не відповідає положенням норм чинного законодавства України.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Оскільки позивач не довів, що він проживав у спірній квартирі та ніс усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, згоди наймача померлого ОСОБА_2 на визнання наймачем іншого члена сім?ї до відповідача не надходило, безспірно не встановлено, що померлий ОСОБА_2 висловлював свою згоду на вселення позивача, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 61,64, 99, 106 ЖК України 10, 57-61, 88, 208 - 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Диба

27.10.2011 Справа № 2-4463/11