Справа № 2-68/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2011 року Демидівський районнний суд

Рівненської області

В складі:

головуючого судді Лободзінський А.С.

при секретарі Ковальській Л.С.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Демидівка Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа- орган опіки та піклування Хрінницької сільської ради Демидівського району Рівненської області, про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини, у зв'язку з їх нецільовим витрачанням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить винести рішення суду про внесення частини аліментів, що сплачуються ним на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на особистий рахунок дитини у відділенні ВАТ «Державний ощадний банк України».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сплачувані ним аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, відповідачкою за цільовим призначенням, не використовуються

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з тих же підстав. Однак, неодноразово змінював розмір позовних вимог. Просить визначити частку аліментів, що мають сплачуватись на особистий рахунок сина ОСОБА_3 в розмірі 90% від тієї частини, що сплачуються ним на його утримання.

Суду позивач пояснив, що син ОСОБА_3 проживає з його батьками у с. Хрінники Демидівського району і на утриманні відповідачки не перебуває. В період з вересня 2010 року по лютий 2010 року він сплачував аліменти на утримання сина, однак останній їх не одержав. Вважає, що ОСОБА_2 сплачені ним кошти за вказаний період не витратила в повному обсязі на утримання сина, тобто допустила їх нецільове використання. По його розрахункам ця сума становить приблизно 300 гривень. Просить його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала. В заперечення проти позову пояснила, що в період з вересня 2010 року по лютий 2011 року знаходилась на заробітках в Закарпатській області. Так-як аліменти перераховуються на її рахунок у Демидівському відділенні ВАТ «Державний ощадний банк України» , то в період її відсутності аліментів з рахунку не знімала та не витрачала. Після повернення з заробітків зняла з банківського рахунку готівкові кошти, які перераховувались їй з відділу ДВС Демидівського районного управління юстиції, як аліменти, та частку цих коштів в сумі 1100 гривень, які припадали на утримання сина ОСОБА_3 повністю використала на його потреби, зокрема для придбання йому телевізора.

Представник третьої особи органу опіки і піклування Хрінницької сільської ради Демидівського району ОСОБА_4 суду пояснила, що позивач звертався до органу опіки та піклування із заявою, в якій просив дати висновок щодо доцільності перерахунку сплачуваних ним аліментів на утримання сина ОСОБА_3 безпосередньо на його рахунок в банку. Заява розглядалась без запрошення ОСОБА_2. За результатами розгляду заяви опікунська рада дала висновок , в якому вказала на нецільове використання аліментів ОСОБА_2. При цьому, самого факту нецільового використання встановлено не було, а таке рішення було прийнято на підставі лише заяви ОСОБА_1.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 суду показав, що дійсно його мати ОСОБА_2 в період з вересня 2010 року по лютий 2011 року перебувала на заробітках, а тому аліменти, які платив його батько ОСОБА_1 накопичувались на банківському рахунку матері. Після приїзду мати одержала кошти та його частку в сумі 1110 гривень витратила на його ж потреби. Будь-яких випадків нецільового використання аліментів його мамою не допускалось. Кошти, які вона одержує від батька, повністю витрачає на його утримання.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, показання свідка ОСОБА_5 та дослідивши подані сторонами докази, в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Демидівського районного суду від 14 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 по 30% прожиткового мінімуму доходів громадян встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 18 вересня 2008 року і до досягнення ними повноліття.(а.с. 8).

Як видно з пояснень сторін у справі, позивач у відділі ДВС Демидівського районного управління юстиції щомісяця сплачує на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у відповідності з рішенням суду. В період з вересня 2010 року по лютий 2011 року відповідачка перебувала на заробітках у Закарпатській області, а неповнолітній син ОСОБА_3 в цей час проживав у батьків ОСОБА_1 і фактично знаходився у них на утриманні. Вказані обставини визнаються сторонами, а тому відповідно до ст.61 ЦПК України доведенню не підлягають, у зв»язку з чим суд вважає їх встановленими.

Протягом часу перебування ОСОБА_2 на заробітках в Закарпатській області, сплачені позивачем аліменти перераховувались їй на особовий рахунок у відділенні ВАТ «Державний ощадний банк України» та накопичувались до моменту повернення її з заробітків. Згідно виписки з особового рахунку відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» від 15 лютого 2011 року № 297766 ОСОБА_2 одержала готівку в сумі 2193 гривні 15 лютого 2011року, що підтверджується документально ( а.с.30) . Частину вказаних коштів, яка припадає на утримання сина ОСОБА_3 в сумі 1100 гривень позивачка витратила на його ж потреби, про що свідчать показання допитаного в якості свідка ОСОБА_5.

З наведеного слідує, що ОСОБА_2, одержані від ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 поза цільовим призначенням не використовувала. Припущення позивача щодо витрачання нею на інші цілі коштів в сумі 300 гривень не підтверджуються, оскільки, з одержаних у банку коштів в сумі 2193 гривні, відповідачка частку коштів, що припадає на сина ОСОБА_3 і становить половину від одержаної нею суми, повністю витратила на потреби сина.

Аналізуючи досліджені у справі докази та пояснення представника третьої особи, суд вважає, що наявний у справі висновок органу опіки та піклування про нецільове використання відповідачкою аліментів, містить неперевірені відомості, і з цих підстав не приймає його в якості доказу по справі. Будь-яких інших доказів щодо нецільового використання ОСОБА_2 аліментів позивачем не представлено.

Таким чином, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що посилання позивача на нецільове використання ОСОБА_2 сплачених ним на утримання сина ОСОБА_3 коштів, не підтвердились в ході судового розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.186 Сімейного Кодексу України в разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні ВАТ «Державний ощадний банк України».

Враховуючи, що умовою внесення аліментів на особистий рахунок дитини є їх нецільове використання одержувачем, а в ході судового розгляду факт нецільового використання аліментів ОСОБА_2 не знайшов свого підтвердження, то підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Враховуючи наведене, на підставі ч.2 ст.186 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.10,11,15,60,159, 208-210, 212-215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа- орган опіки та піклування Хрінницької сільської ради Демидівського району Рівненської області, про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини, у зв»язку з їх нецільовим витрачанням відмовити..

Рішення може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_7