АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого-судді Кузнєцової О.Ю.,

Суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М., при секретарі - Коло дюк О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 В»ячеславівни, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_6 державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку у спадщині.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, - ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 В»ячеславівни задоволено.

Визнано за ОСОБА_4, як спадкоємцем за' заповітом, право власності на майно померлого ОСОБА_7 В»ячеслава Івановича у вигляді 3/4 частини трикімнатної квартири № 2 в будинку № 22 з 1/3 частиною огорожі під № 2 по вул. Депутатській в м. Лубни.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, третя особа ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити новеє рішення, яким визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Зазначає, що після смерті 03.02.2005 року його матері - ОСОБА_8 ним 13.06.2005 року було подано до Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а коли у червні 2010 року він звернувся до нотаріальної контори, то отримав відповідь про неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину, оскільки вказана квартира на праві спільної сумісної власності подружжя належала ОСОБА_7, який був чоловіком ОСОБА_9 та помер 01.01.2009 року, тому йому потрібно встановити частку матері у спільному майні, при цьому про наявність інших спадкоємців зазначено не було.

Вказує, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.09.2010 року по справі за його позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Територіальної громади ОСОБА_6 міської ради про виділення часток, позов задоволено, визнано, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 належало на праві власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2. Після набрання рішенням законної сили він почав оформляти спадщину, яка дісталася йому від матері в розмірі 1/2 частини спірної квартири, однак з отриманих у жовтні 2011 року витягів про державну реєстрацію та з Реєстру права власності побачив, що покійній ОСОБА_9 належала 1/4 частина, а спадкоємцю ОСОБА_7 - ОСОБА_4 - 3/4 частки на підставі рішення суду від 02.03.2011 року.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Виходячи з ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.09.2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі ОСОБА_6 міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділення часток (далі-рішення суду від 30.09.2010 року), встановлено, що 31.01.1992 року було укладено договір купівлі-продажу між Виробничо-аграрним об»єднанням «Лубнихімфарм» та ОСОБА_7, згідно якого останній придбав квартиру АДРЕСА_3.

Дана угода відбувалася в період перебування у шлюбі ОСОБА_7 з ОСОБА_9, тому їх частки у квартирі були рівними.

з

Рішенням суду від 30.09.2010 року, яке набрало законної сили, визначено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_9 В»ячеславу Івановичу на праві власності належало по 1/2 частині квартири АДРЕСА_4.

03.02.2005 року померла ОСОБА_9 (а.с.44).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на 1/2 частину спірної квартири.

Спадкоємцями спадкового майна стали спадкоємці першої черги за законом - чоловік померлої - ОСОБА_7, який проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, і, відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, та її син - ОСОБА_2, який у встановлений законом строк - 13.06.2005 року звернувся до Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори з завою про прийняття спадщини (а.с.45).

Згідно ч.І ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Таким чином, після смерті ОСОБА_9 кожен із вказаних спадкоємців мав отримати по 1/4 частині спірної квартири в порядку спадкування, а відтак частки у спірній квартирі між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 розподілені наступним чином: ОСОБА_7 мав право на 1/2 частину як частку у спільному майні подружжя та на 1/4 частину як спадщину після померлої дружини, всього його право власності становило 3/4 частини спірної квартири (1/2+1/4=3/4), ОСОБА_2 належала за законом 1/4 частина спірної квартири.

Те, що розмір спадкової частки ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_9 становить 1/4 частину квартири, підтверджується наявними у матеріалах справи Витягом про державну реєстрацію прав від 27.05.2011 року та Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.07.2011 року.

Після смерті дружини, 23.02.2005 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким усе належне йому на день смерті майно повністю заповів ОСОБА_4 (а.с.7). .

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Таким чином, ОСОБА_4 правомірно набула права власності в порядку спадкування, за судовим рішенням, на % частини квартири.

Вимога позивача щодо визнання за ним права власності на Уі частину спірної квартири, заявлена в апеляційній скарзі, не може бути предметом апеляційного розгляду, оскільки вона виходить за межі повноважень апеляційного суду, визначених у ст. 307 ЦПК України, так як ОСОБА_2. така вимога у суді першої інстанції у порядку передбаченому ст. 118 ЦПК України не заявлялася.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду відповідає вимогам закону і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: підпис

СУДДІ: