Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22ц-4261/2011 Головуючий у 1 інстанції:
Доповідач: Кримська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: . ОСОБА_2,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_3,

при секретарі: Череватій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 (3-тя особа: ОП ЗМБТІ) про визнання майна, набутого під час окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, -(3-тя особа: ОП ЗМБТІ) про визнання майна, набутого під час окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин, особистою приватною власністю.

В позові зазначала, що 21.09.1984 року між нею та ОСОБА_6 було укладено шлюб. З літа 2005 року між подружжям були припинені шлюбні відносини і сторони стали проживати окремо один від одного та вести окремі бюджети. З цього ж часу сторони перестали бути пов'язані спільним побутом, не мали жодних взаємних прав та обов'язків як подружжя, а відповідач став жити у цивільному шлюбі з іншими жінками.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя шлюб між сторонами було розірвано.

Під час роздільного проживання, позивачка за грошові кошти, отримані від реалізації належної їй на праві власності квартири, та грошові кошти, що залишились від реалізації успадкованого нею після смерті батьків майна, придбала квартиру № 42 по в буд. № 103 по вул. Військбуд в м. Запоріжжі.

Посилаючись на те, що відповідач став безпідставно заявляти майнові претензії щодо зазначеної квартири, як такої, що придбана позивачкою під час перебування у шлюбі, ОСОБА_4 просила квартиру № 42 по в буд. № 103 по вул. Військбуд в м. Запоріжжі визнати особистою приватною власністю, як набуте нею під час окремого проживання з відповідачем у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 1984 року (а.а.13).

04 лютого 2006 року на ім'я ОСОБА_4 зі згоди її чоловіка - ОСОБА_6, придбано за договором купівлі- продажу квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2007 року, яке набрало чинності, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 - розірвано.

Названим рішенням суду встановлено, що сторони з вересня 2006 року не підтримують шлюбні відносини. ( а.с.65)

Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то відповідно до ст.. 10 ЦПК України . кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апелянта про те, що судом не взято до уваги показання свідків, які підтверджували факт фактичного припинення подружжям шлюбних відносин з літа 2005 року є неприйнятними, оскільки спростовуються рішенням суду від 13 липня 2007 року, яке є обов'язковим для суду, який розглядає цивільну справу, щодо встановлених ним обставив відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, повно і всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначив правовідносини сторін і закон, який їх регулює та прийшов до правильного висновку про недоведенності позовних вимог.

При цьому районний суд навів у рішенні відповідні доводи з посиланням на надані по справі докази та положення закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесулаьного права, доводи апеляційної скарги спростовують законність рішення суду, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2011 року по цій справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскарженна шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: