АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

Судців: Чічіля В.А., Хіль Л.М.,

При секретарі: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 листопада 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Кобеляцької районної спілки споживчих товариств, третя особа Комунальне підприємство «Кобеляцьке бюро технічної інвентаризації» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та права власності на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

20 вересня 2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 18 лютого 2002 року уклав на Українській товарній біржі з Бутенківським споживчим товариством договір купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину в с. Трояни по вулиці Яблуневій № 24 Кобеляцького району Полтавської області. За умовами вказаного договору позивач купив у відповідача приміщення нежитлової будівлі магазину. У вказаному договорі було зазначено, що договір купівлі-продажу нерухомості було зареєстровано на Товарній Біржі «Українська товарна біржа» і на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» договір не підлягає нотаріальному посвідченню.

З тих підстав, що договір не посвідчувався нотаріально, позивач просив суд визнати його дійсним.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 листопада 2011 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Кобеляцької районної спілки споживчих товариств Полтавської області, третя особа Комунальне підприємство «Кобеляцьке бюро технічної інвентаризації», про визнання дійсним договору купівлі- продажу нерухомості від 18 лютого 2002 року - нежитлової будівлі магазину в с. Трояни Кобеляцького району Полтавської області по вулиці Яблуневій № 24.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду таким, що постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, вказуючи на невідповідність висновків суду.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.2 ч.І ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове по суті позовних вимог.

Згідно п. З ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно п. 4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, та підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, що 18 лютого 2002 між позивачем ОСОБА_2 та Бутенківським споживчим товариством укладено на Українській товарній біржі догові купівлі-продажу нежитлової будівлі-магазину в с. Трояни Кобеляцького району Полтавської області.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно норам цивільного законодавства договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його посвідчення або державної реєстрації, а у разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Окрім того, вказував на те, що згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Оскільки сторонами не було дотримано законну вимогу щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна та державної реєстрації, то договір купівлі-продажу є неукладеним, тобто не має юридичної сили. Факт ухилення відповідача від нотаріального оформлення угоди купівлі-продажу нерухомого майна позивачем не був доведений.

Проте, з таким висновком колегія суддів не може погодитися за наступних обставин.

Така позиція суду не ґрунтується на досліджених в процесі розгляду справи матеріалах, неповно було зясовано обставини, що мають значення для справи, мало місце недоведеність даних обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права призвело до прийняття незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення за наслідками розгляду апеляційного провадження.

Так, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що спірні правовідносини виникли між сторонами до 01 січня 2004 року, внаслідок чого згідно п. 4 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України, для їх врегулювання підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу в редакції 1963 року.

Положеннями Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Відповідно до ст. 47 ЦК ( в редакції 1963 року ) визначено, що коли одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, який потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення договору, суд вправі, за вимогою сторони, яка виконала умови угоди, визнати угоду дійсною.

Згідно ст. 128 ЦК ( в редакції 1963 року) право у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 153 ЦК ( в редакції 1963 року ) договір вважається укладеним, коли між сторонами в подібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних

з

умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

З урахуванням викладеного, договір купівлі-продажу нерухомості ОСОБА_2 прийняв та сплатив відповідні кошти продавцю та володіє будівлею магазину з моменту укладення договору і по теперішній час.

Так як державна реєстрація договорів купівлі-продажу нежилих приміщень цивільним законодавством ( в редакції 1963 року ) не передбачалася то відповідно висновки районного суду про те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18 лютого 2002 року є неукладеним у звязку з відсутністю нотаріального посвідчення та державної реєстрації є незаконними та необгрунтованими.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що нормами Цивільного кодексу УРСР, що діяв з 1963 по 2004 рік в ст. 227 зазначено: «Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору ( стаття 47 цього Кодексу». Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітету місцевої Ради народних депутатів».

Вказана норма не містить зобовязання щодо обовязкового нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу не жилих приміщень. Звідси вбачається, що договір купівлі- продажу нежилої будівлі магазину, розташованого в с. Трояни Кобеляцького району Полтавської області по вул. Яблуневій, 24, посвідчений на Українській товарній біржі 18 лютого 2002 року р№ 212703 між Бутенківським споживчим товариством та фізичною особою ОСОБА_2 повністю відповідає вимогам законодавства.

З цих підстав, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 листопада 2011 року з постановленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та визнання спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним і визнання за позивачем права власності на нежитлове

приміщення.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307 ч. 1 п. 2,309 ч. 1 п. 3,4,314, 316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 листопада 2011 року - скасувати і ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до Кобеляцької районної спілки споживчих

товариств, третя особа Комунальне підприємство «Кобеляцьке бюро технічної

інвентаризації», про визнання договору купівлі-продажу дійсним та права власності на майно задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомості від 18 лютого 2002 року - нежилої будівлі магазину в селі Трояни Кобеляцького району Полтавської області по вул.. Яблуневій, 24, що складається з: А- магазину нежилою площею 85,5 кв.м., який складається з 1 - торговий зал площею 53,2 кв.м., підсобне приміщення 2 площею 32,3 кв.м; Б - складу; П- погрібу, укладеним між Бутенківським споживчим товариством та ОСОБА_2

Федоровичем, що зареєстрований на товарній біржі «Українській» - дійсним.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на нежилу будівлю магазину в селі Трояни Кобеляцького району Полтавської області по вул.. Яблуневій, 24, що складається з: А- магазину нежилою площею 85,5 -кв.м., який складається з 1 - торговий зал

площею 53,2 кв.м., підсобне приміщення 2 площею 32,3 кв.м; Б - складу; П- погрібу, загальною площею 85,5 кв.м.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя :

Судді: /підпис/ ОСОБА_3 КОПІЯ ОСОБА_4

ВІРНО: Суддя апеляційного суду Полтавської області

/підпис/ ОСОБА_1