Справа № 2-328/11
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2011 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді Стадника І.М.,

при секретарі Барановій О.М.

з участю:

позивача ОСОБА_1, представника позивача, адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача, адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про примусове повернення майна (грошей) та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в районний суд з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 посилаючись на те, що в жовтні 2008 року відповідач позичила у нього 100000 грн., що по курсу НБУ на той час складало 20000 доларів США. Повернути борг остання зобовязувалася до кінця 2008 року, проте не виконала свої зобовязання.

15 січня 2009 року ОСОБА_3 написала йому розписку про те, що цього дня позичила у нього 20000 доларів США, які зобовязалась повернути вже до 15 квітня 2009 року, а 1 квітня 2010 року надала ОСОБА_1 розписку про те, що позичила у нього з урахуванням інфляції та росту курсу долара 270000 грн., що по курсу НБУ становило 33000 доларів США, які зобовязувалася повернути частинами по ? кожні три місяці впродовж 2010 року.

Свої зобовязання відповідач не виконувала, ухилялася від зустрічей з ним та його представником, не бажала добровільно повернути борг, а тому позивач звернувся до суду.

Згідно з позовною заявою позивач просив зобовязати відповідача повернути належні йому грошові кошти та стягнути з неї 270000 грн., що по курсу НБУ становить 33000 доларів США, отриманих нею за договором позики, та 20000 грн. спричиненої йому моральної шкоди, а також судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав частково і суду пояснив, що в жовтні 2008 року до нього звернувся ОСОБА_5, чоловік позивачки, з проханням виручити його позичити гроші, так як вони будують кафе "Рим" - для завершення будівництва. Потрібно було 10000 доларів США. Розписку ОСОБА_5 написали в гривнях, але отримували кошти в доларах. Щоправда позичальник тут же поміняла долари на гривні. Через місяць приїхали позичити ще 10000 доларів по курсу, в гривнях, про що написали відповідну розписку.

У звязку з тим, що в обумовлений раніше строк (до кінця 2008 року) гроші не були повернуті, в січні 2009 року відповідач написала розписку на 20000 доларів, які зобов'язалася повернути до 15 квітня 2009 року. Кошти їй при цьому не передавалися. Натомість віддав ОСОБА_5 їх попередні розписки, а вони написали нову розписку. Відповідач з чоловіком зробили ремонт в своєму закладі, але не могли відкритися, а тому протягом 2009 року позичили в нього ще 2000 доларів США.

Загалом сума боргу склала 20000 доларів США.

По закінченню року повернення боргу не було, а тому він зустрівся з відповідачкою в кафе, де з урахуванням інфляції, а також того, що він був змушений позичати гроші для своїх потреб у звязку з боргом відповідача, ОСОБА_3 видала йому розписку на 270000 грн. (33000 доларів). Кошти при цьому також не передавалися.

За весь час відповідач лише двічі частково погашала борг, а саме суми 4800 грн. і 3500 грн.

Просить повернути йому суму боргу згідно з розписками, в яких суму боргу визначено в гривнях як 95000 грн., 2000 доларів США, що по курсу НБУ становить 16000 грн., а всього 111000 грн., за вирахуванням 8300 грн., які позивач вже повернула. Крім того, наполягає на стягненні моральної шкоди в сумі 10000 грн., так як позичив гроші відповідачці, а потім у звязку з невиконанням зобовязання з її боку, сам позичав для своїх потреб, бігав, шукав гроші. Через позику в сім'ї виникають непорозуміння, не може добудувати власний будинок.

Відповідач ОСОБА_3 позов в частині повернення 115700 грн., а також судових витрат визнала і суду пояснила, що вона з чоловіком дійсно звернулися до ОСОБА_1 з тим, щоб позичити 10000 доларів. Першу розписку вона позивачу видала в серпні 2008 року на суму 40000 грн., другу на суму 50000 грн. в жовтні 2008 року. Фактично передавалися саме ці суми в гривнях. Ближче до нового 2009 року отримала від позивача також 2000 доларів (саме в доларах). В січні 2009 року вона лише переписала розписку, визначивши суму боргу в доларах, як наполягав позивач, проте ніякі гроші в той день не передавалися.

В квітні 2010 року, колі її чоловіка не було (перебував на заробітках в Росії), приїхав ОСОБА_1 і вона написала під його диктовку розписку з тим, щоб виграти трохи часу. Кошти в той день також не передавалися.

Всі кошти, отримані від позивача в серпні, жовтні, та в кінці 2008 року. Пізніше написані розписки переписувалися, але кошти при цьому не передавалися.

Зараз вона визнає і не заперечує проти стягнення 115700 грн., а саме боргу за розписками, виданими в гривні на суму 95000 грн., 16000 грн. на повернення 2000 доларів (за винятком повернутих 8300 грн. двома частинами 4800 і 3500 грн.). Крім того, визнає моральну шкоду позивачеві на суму 10000 грн., погоджується відшкодувати йому витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Борг не могла погасити у зв'язку з тим, що хворіла, перебувала на лікуванні, не могли з чоловіком налагодити роботу закладу, в який вкладали всі свої заощадження, а зараз не можуть його продати.

Свідок ОСОБА_6 - дружина позивача, суду підтвердила, що сім'я ОСОБА_3 попросила в чоловіка гроші на закінчення будівництва кафе. Зі слів чоловіка, він позичив їм 20000 доларів. В квітні 2010 року вона перебувала в машині поряд з кафе відповідачів, і чоловік приносив їй на підпис розписку, дану ОСОБА_3 Під час передачі грошей чи написання розписки вона присутня не була. Після того, як її чоловік позичив гроші ОСОБА_3, їм самим потрібні були кошти. Через борг в їх сім'ї виникали нервові потрясіння, купили ділянку на будівництво будинку, а звести будинок не могли, розтягнулося на роки.

Свідок ОСОБА_5 - чоловік відповідача, суду показав, що в 2008 році вони з дружиною позичили в ОСОБА_1 гроші на кафе. Позичили приблизно 100000 грн. в гривнях. Наскільки він памятає, то в доларах не позичали. Розписки писала його дружина, вона ж повернула спочатку 4800 грн., а потім більше 3000 грн.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази в справі, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_3 з другого боку в серпні-вересні 2008 року було укладено договори позики, згідно з якими остання отримала 12 серпня 2008 року 40000 грн., 17 серпня 2008 року 10000 грн., 19 вересня 2008 року 45000 грн., а всього 95000 грн. Крім того, в кінці 2008 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 2000 доларів США. Зазначене підтверджується поясненнями сторін, а також копіями розписок, які є в матеріалах справи. Оригінали розписок в сторін не збереглись у звязку з тим, що в січні 2009 року ОСОБА_3 надала ОСОБА_1 для підтвердження укладеного між ними договору позики розписку, в якій суму боргу вказано як 20000 доларів (а.с. 19). При цьому грошові кошти фактично не передавалися, а розписка лише фіксувала вищевказану суму боргу.

Крім того, 1 квітня 2010 року ОСОБА_3 надала ОСОБА_1 розписку про те, що отримала у нього в позику 270000 грн. або 33000 доларів США. Фактично ж зазначена сума коштів не передавалася, а зі слів сторін мала врахувати інфляційні процеси в державі, зростання курсу долара по відношенню до гривні тощо.

Встановленим судом обставини справи відповідають правовідносини, які виникають з договору позики, що врегульовані 1046, 1047, 1049 ЦК України.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми позики.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, суд констатує, що між сторонами було укладено договори позики на суму 95000 грн. і 2000 доларів США (16000 грн.), оскільки передача грошей саме в таких сумах підтверджена поясненнями сторін та матеріалами справи.

Договори позики на суму 20000 доларів США від 15 січня 2009 року та на 270000 грн. або 33000 доларів від 1 квітня 2010 року не є укладеними, так як передачі грошей фактично не було, що також підтверджено обома сторонами.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач мала повернути суми позики в листопаді-грудні 2008 року, проте не виконала своє зобовязання належним чином.

Так, 14 жовтня 2008 року вона повернула 3500 грн., а 28.11.2008 року 4800 грн., а всього 8300 грн.

Таким чином, до стягнення підлягає 102700 грн. (95000 грн. + 16000 грн. (2000 доларів США) 8300 грн.).

Крім того, діями відповідача позивачеві заподіяно і моральну шкоду, яка відповідно до ст. 23 ЦК України полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з протиправною поведінкою щодо нього. Через порушення умов договору відповідачем позивач був змушений вживати додаткових заходів до організації свого життя. Зважаючи на характер порушення, глибину душевних страждань позивача, та ступінь вини відповідача, суд приходить до висновку, що вказаний позивачем і визнаний відповідачем розмір моральної шкоди 10000 грн., буде розумним і справедливим.

Документально підтверджені судові витрати по справі складають 5000 грн. за надання правової допомоги, 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи, а всього 6820 грн.

Позивач наполягає на відшкодуванні, а відповідач погоджується відшкодувати витрати за надання правової допомоги в розмірі 3000 грн., а також судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Таким чином, до стягнення підлягає 3000 грн. на відшкодування витрат за надання правової допомоги, а також судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 644,53 грн. (102700 грн./290000 грн. * 1820 грн.).

На підставі ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики в розмірі 102700 грн., 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 3000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу, а також судові витрати по справі в розмірі 644,53 грн., а всього 116344 (сто шістнадцять тисяч триста сорок чотири) гривні 53 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: