АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1942/11 Справа № 22ц-9596/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Коляда О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2011 року за позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровського обласного відділення Українського національного фонду «Взаєморозуміння і примирення», Українського національного фонду «Взаєморозуміння і примирення», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по компенсаційним виплатам жертвам нацизму, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2004 року позивачка звернулася до суду з таким позовом посилаючись на те, що її чоловік ОСОБА_3 в період Великої Вітчизняної війни перебував на примусових роботах в Німеччині та мав право на отримання компенсаційних виплат жертвам нацизму, а 17.03.1999 року помер, тому відповідно до Закону ФПН «Про створення Фонду «Пам'ять, відповідальність, майбутнє» право на отримання таких виплат рівними частинами має вона, як жінка померлого, та ОСОБА_2, як його дочка від першого шлюбу, які своєчасно звернулися до Українського національного фонду «Взаєморозуміння і примирення» з заявами про такі виплати, але останній здійснив виплату 1429,06 євро, що складає 65% від розміру виплати, тільки ОСОБА_2 при наявності у неї права отримати тільки половину вказаної суми, тобто 714,53 євро, а їй відмовив з тих підстав, що вона не своєчасно звернулася з проханням виплати компенсації та ОСОБА_2 не вказала відомостей про її існування. Крім того, їй не сплачено 300 дойчмарок в еквіваленті 153,33 євро згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 22.03.2002 року та вказаними незаконними діями їй заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 365 грн. у звязку з витратами на поїздки до міст та звернень до банку за довідкою, а також спричинено моральну шкоду.

З таких підстав та уточнюючи свої позовні вимоги в ході судового розгляду справи позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по компенсаційній виплаті у розмірі 867,86 євро, суму матеріальної шкоди у розмірі 360 грн., суму заподіяної моральної шкоди у розмірі 10000 грн. та витрати на юридичну допомогу.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки 3289,80 грн. компенсації виплат жертвам нацизму, одержаної від Українського Національного Фонду «Взаєморозуміння і примирення», та вирішено питання про розподіл судових витрат по справі, а в задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне дослідження судом всіх обставин справи та неправильне застосування судом норм матеріального права ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Як правильно встановлено судом, ОСОБА_3 в період Великої Вітчизняної війни перебував на примусових роботах в Німеччині та відповідно до Закону ФПН «Про створення Фонду «Пам'ять, відповідальність, майбутнє» мав право на отримання компенсаційних виплат жертвам нацизму, але 17.03.1999 року помер та після його смерті у нього було два спадкоємця першої черги по закону: позивачка, як жінка померлого, та ОСОБА_2, як його дочка від першого шлюбу.

Відповідно до положень названого Закону у випадку смерті особи, яка мала право на отримання компенсаційної виплати і померла після 15.02.1999 року, право на отримання виплат рівними частинами мають його правонаступники ( чоловік, діти, внуки( якщо діти також померли);якщо таких немає - брати сестри; якщо ці особи також не подадуть заяву, то право на подачу яви мають особи, вказані у заповіті, які у встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті особи, потерпілої від націонал - соціалістичних переслідувань подали заяву в відповідне обласне відділення УНФ «Взаєморозуміння та примирення». При оформленні документів на отримання компенсаційної виплати правонаступники заповнюють заяву-анкету, в якій зазначають, що у випадку свідомого чи несвідомого повідомлення невірних відомостей, які призведуть до того, що інші правонаступники, що мають право на виплату, не будуть враховані при її призначенні, розподіл буде проводитись виключно між самими правонаступниками, що мають право на отримання виплати. У цьому випадку правонаступник зобовязується поділити з нововиявленими правонаступниками одержану виплату. У разі незаконного одержання компенсаційної виплати внаслідок подання правонаступником недостовірних документів і відомостей, він буде нести юридичну відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Вказані виплати передбачено здійснювати у два етапи: на першому етапі у розмірі 65% від загально визначеної суми виплати, решта - 35% на другому етапі виплат після завершення обробки всіх заяв, що надійшли до Фонду до 31.12.2001 р.. Загальна сума виплати за категорією «праця в промисловості та державному секторі» складає - 2198,55 євро, на першому етапі виплачується 65% від загальної суми, що складає -1429,06 євро, на наступному етапі виплачується - 35% від загальної суми, що складає - 769,49 євро.

За оформленням документів на отримання виплати за рахунок коштів німецького Федерального Фонду «Пам'ять, відповідальність і майбутнє» до Управління праці та соціального захисту населення Петропавлівської державної адміністрації Дніпропетровської області 07.05.2001 року звернулась позивачка, як дружина померлої жертви нацизму ОСОБА_3, з заявою-анкетою і відповідними документами, які були завірені працівником Дніпропетровського обласного відділення Фонду 19.04.2003 року і передані у плановому порядку до УНФ «Взаєморозуміння і примирення».

18.05.2001 року до Дніпропетровського обласного відділення Фонду як правонаступниця померлої жертви нацизму ОСОБА_3 звернулася його донька ОСОБА_2 з такою заявою-анкетою без зазначення інших правонаступників, на підставі якої рішенням Експертної комісії Фонду від 27.12.2002 року їй було призначено першу 65 % частину виплати за рахунок коштів німецького Федерального Фонду «Пам'ять, відповідальність і майбутнє» за категорією «праця в промисловості та державному секторі» у сумі 1429,06 євро, яку згідно звіту банку вона отримала 02.04.2003 року, а 18.09.2002 року вона оформила додатково заяву-відмову від подальших претензій, де вже зазначила іншого правонаступника позивачку, після чого рішенням Експертної комісії Фонду від 25.05.2004 року двом правонаступникам ОСОБА_2 та позивачці була призначена друга 35% частина виплати за рахунок коштів Німецького Федерального Фонду «Пам'ять, відповідальність і майбутнє» за категорію «праця в промисловості та державному секторі» у розмірі 384,75 євро кожному.

За таких обставин, дійшовши правильного висновку про отримання без законних правових підстав ОСОБА_2 частини компенсаційної виплати в розмірі 769,49 євро, на які має право позивачка, як дружина померлої жертви нацизму, суд обґрунтовано на підставі ст.ст.15,387 ЦК України стягнув з ОСОБА_2 на користь позивачки вказану суму відповідно до курсу НБУ.

Доводи ОСОБА_2 у скарзі про відсутність законних підстав для отримання позивачкою стягнутої судом на її користь суми не ґрунтуються на матеріалах справи, спростовуються письмовою відповіддю УНФ «Взаєморозуміння і примирення» від 11.10.2005 року (а.с.67-69 т.1), фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України. Крім того, доводи скаржниці про зазначення нею в заяві-анкеті на компенсаційну виплату в розмірі 1429,06 євро іншого правонаступника ОСОБА_3, що також має право на її виплату, не відповідає фактичним обставинам справи, які свідчать про те, що за такою заявою вона не змогла б отримати всю суму цієї виплати тільки на своє імя, а посилання скаржниці на подачу ОСОБА_3 документів на отримання спірної виплати у грудні 2002 року, тобто з пропуском встановленого змінами до Закону ФПН «Про створення Фонду «Пам'ять, відповідальність, майбутнє» строку, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки з такими документами, як вже зазначалося, ОСОБА_3 зверталася через органи праці та соціального захисту населення в травні 2001 року.

Доводи щодо незаконності рішення суду в іншій частині в апеляційній скарзі не наведені.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: