АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-2268,2011р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: 6 Доповідач Капітан І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року квітня місяця «27» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Капітан І.А.

Суддів: Полікарпової О.М.,

ОСОБА_2

при секретарі Ільченко К.П.

з участю адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від «04» вересня 2006 року

за позовом

ОСОБА_5 до Щасливцівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2006 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до Щасливцівської сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання права власності на самочинно збудований обєкт нерухомості, вказуючи, що набув право власності на земельну ділянку по вул. Гагаріна,111 в с. Щасливцево Генічеського району, де збудував житловий будинок з господарськими спорудами. Будинок не зданий в експлуатацію, а відповідач не визнає його право власності за відсутності проекту забудови та технічного паспорту. Просив визнати за ним право власності на вказані споруди.

04 вересня 2006 року Генічеський районний суд Херсонської області ухвалив у даній справі рішення, яким позовні вимоги задовольнив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначив, що є власником земельної ділянки по вул. Гагаріна,111а, яку придбав у позивача. Проте ОСОБА_5 самочинно зайняв частину належної йому земельної ділянки, де збудував житловий будинок, право власності на який встановлено зазначеним судовим рішенням, що порушує його право власності на вказану земельну ділянку. Просив рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником земельної ділянки, на якій без належно затвердженого проекту забудови зведений будинок і господарські споруди, який не порушує прав інших осіб та не створює перешкод.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, що вплинули на правильність ухваленого у справі рішення.

У відповідності до положень ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивач згідно державного акту, виданого 11.04.2005р. є власником земельної ділянки площею 0,1277га по вул. Гагаріна,111 в с. Щасливцево Генічеського району, де розпочав будівництво житлового будинку та господарських споруд /а.с.6/, тоді як в матеріалах справи відсутні відомості щодо дотримання при зведенні будинку будівельних, містобудівних, екологічних, санітарно-гігієнічних, протипожежних та інших правил та нормативів, наявності затвердженої у встановленому порядку проектної документації. Крім того, самовільно зведений обєкт нерухомості не був зданий у експлуатацію в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України №1243 від 22.09.2004р. «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів».

За відсутності наведеної вище дозвільної документації висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання за позивачем права власності на самочинно забудовані споруди суперечить вимогам ч.2 ст.331 та ч.3 ст.375 ЦК України.

Колегія суддів не приймає до уваги висновки експертиз №2898 від 6 квітня 2009 року /а.с. 66-71/, №1202/1203 від 26 лютого 2010 року /а.с. 72-77/ як такі, що проведені в ході розгляду інших, а не під час цієї справи.

Інші докази, які позивач надав під час розгляду справи в апеляційній інстанції, не є належними на підтвердження обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_5, спір за якими вирішено рішенням суду від 4 вересня 2006 року.

Враховуючи викладені обставини та наявність спору між суміжним землевласником щодо використання частини забудованої позивачем земельної ділянки, не можна визнати законним судове рішення, що є підставою для його скасування та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст. 331,375,376 ЦК України, керуючись ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 04 вересня 2006 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: