Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2011 Справа №2-5525/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Дуди О.О.

з участю секретаря Сагайдак М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання заповіту та відмови від прийняття спадщини недійсними, відшкодування моральної шкоди, відшкодування збитків у подвійному розмірі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 22.12.2010 року померла її бабуся ОСОБА_4 За життя померла склала на її користь заповіт на 1/2 частину житлового будинку по вул. Микулинецька, 52а в м. Тернополі (далі - будинок). Згідно ст.1241 ЦК України право на обов'язкову частку має спадкоємець ОСОБА_4 - відповідач ОСОБА_2, який є інвалідом 3 групи. Однак, враховуючи, що розмір обов'язкової частки є малим, складає 6,675кв.м, у вказаній частині будинку позивач проживає разом із чоловіком та малолітньою дитиною, а ОСОБА_2 спадкодавцю жодної допомоги не надавав, не приймав участі у витратах на поховання, догляд та опіку за померлою здійснював позивач, просить суд зменшити розмір обов'язкової частки відповідача у спадковому майні будинку з половини (50%) частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом до 25%.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання заповіту та відмови від прийняття спадщини недійсними, відшкодування моральної шкоди, відшкодування збитків у подвійному розмірі. В обґрунтування вимог про визнання заповіту ОСОБА_4В від 24.11.1984 року відповідач-позивач ОСОБА_2 вказав, що такий суперечить вимогам ч.6 ст.203 ЦК України, оскільки він є інвалідом 3 групи з дитинства, не має житла та прописки. Крім цього, спадковим майном у спірному заповіті зазначено будинок по вул. Микулинецька, 52а, який ніколи не належав ОСОБА_4 У приватній власності ОСОБА_4 на час її смерті перебувала 1/2 частина житлового будинку по вул. Микулинецька, 52 в м. Тернополі. Просить також визнати недійсною його відмову від прийняття спадщини ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, викладену у заяві від 23.02.1985 року у зв'язку із застосуванням обману. Так, зазначив, що після смерті батька ОСОБА_5, його мати ОСОБА_4 запропонувала йому відмовитися від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 Він не погодився написати відмову, застосувавши психологічний тиск, та, як, виявилось, обман, мати проти його волі змусила написати вказану заяву, обіцяючи належну їй 1/2 частину будинку заповісти ОСОБА_2 в подальшому, але цього не зробила. Крім цього просить стягнути з ОСОБА_1 1700грн. моральної шкоди та збитки в подвійному розмірі у сумі 18300грн.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 позов ОСОБА_1 підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечив та вказав, що відповідачем позивачем пропущено строк позовної давності стосовно вимог про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, а сама вимога є безпідставною. Щодо вимог про визнання заповіту недійсним та відшкодування збитків та моральної шкоди зазначив, що такі не ґрунтуються на вимогах закону та підстави для визнання заповіту недійсним відсутні.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні свій позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник відповідача-позивача у судовому засіданні зустрічний позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить задовольнити. У задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити, посилаючись на те, що заповіт є недійсним у зв'язку із тим, що ОСОБА_4 вказала у ньому майно, яке їй не належало, тому відповідно і 1/2 частина будинку підлягає спадкуванню в порядку спадкування за законом, а не за заповітом, тому норми ст.1241 ЦК України на дані правовідносини не поширюються, ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги. Крім цього, вказала, що доводи позивача-відповідача про те, що ОСОБА_2 не надавав допомоги та не доглядав ОСОБА_4, не брав участі у витратах на поховання у зв'язку із тим, що ОСОБА_2 є інвалідом 3-ої групи з дитинства, не мав можливості надавати таку допомогу, та сам її потребує.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надіслав суду письмову заяву, згідно якої просить слухати справу за його відсутності, проти задоволення зустрічного позову заперечив.

Судом встановлено наступні обставини.

З матеріалів справи, зокрема, із свідоцтва про народження серії ІІ-РК №632411, серії ІІ-ИД №405007, свідоцтва про шлюб серії 1-ИД №034081, встановлено, що відповідач-позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_4, позивач-відповідач ОСОБА_1 онукою померлої ОСОБА_4

Згідно довідки-характеристики №66 (за 1985 рік), виданої Тернопільським обласним об'єднанням бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належить по 1/2 частині будинку по вул. будинку №62 по вул. Ген. Люднікова в м. Тернополі (на даний час - вул. Микулинецька, 52) на підставі рішення народного суду м. Тернополя від 08.06.1981 року по справі №2-699 за 1981 рік.

Відповідно до виписки з акту обстеження до довідки сер. ВТЭ №065840 ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи з дитинства та довічно.

ОСОБА_5 помер 23.08.1984 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №406944, виданим Тернопільським міським відділом ЗАГСу, актовий запис №647 від 24.08.1984 року.

23.02.1985 року ОСОБА_3 звернувся до Першої Тернопільської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, а саме 1/2 частини будинку №62 по вул. Ген. Люднікова в м. Тернополі (на даний час - вул. Микулинецька, 52).

23.02.1985 року ОСОБА_2 звернувся до Першої Тернопільської нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, на користь ОСОБА_3

05.05.1985 року ОСОБА_3 Першою Тернопільською державною нотаріальною контрою видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/2 частину будинку №62 по вул. Ген. Люднікова в м. Тернополі (на даний час - вул. Микулинецька, 52).

Згідно довідки №290/11А від 10.10.2011 року, виданої ТзОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" станом на 07.10.2011 року ОСОБА_4 належить 1/2 частина будинковолодіння по вул. Микулинецька, 52, на підставі рішення народного суду м. Тернополя від 08.06.1981 року, справа №2-699/1981р.

Заповітом від 24.11.1984 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за №4-3236, ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_3 на випадок смерті належну їй на праві особистої власності 1/2 частину житлового будинку по №52а по вул. Микулинецькій в м. Тернополі.

ОСОБА_4 померла 22.12.2010 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №113094, виданим відділом державної РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1724 від 24.08.1984 року.

20.04.2011 року ОСОБА_1 звернулась до Першої Тернопільської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

15.06.2011 року ОСОБА_2 звернувся до Першої Тернопільської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті мати ОСОБА_4

21.06.2011 року ОСОБА_3 звернувся до Першої Тернопільської нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті мати ОСОБА_4, на користь ОСОБА_1

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Відповідачем-позивачем на підтвердження вимог про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною та завданої у зв'язку із цим моральної шкоди, збитків, належних та достатніх доказів застосування до нього обману та тиску на час написання заяви(23.02.1985 року) зі сторони ОСОБА_4 суду не було представлено, як і доказів на підтвердження наявності моральної шкоди та збитків, заподіяння їх позивачем-відповідачем ОСОБА_1 чи відповідачем ОСОБА_3, тому такі до задоволення не підлягають.

Суд такою відзначає, що не підлягають застосуванню до позовних вимог ОСОБА_2 строки позовної давності, оскільки останній обґрунтовує свої вимоги про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною застосуванням обману зі сторони померлої, дізнавшись про зміст заповіту ОСОБА_4 після її смерті (22.12.2010 року).

Позовні вимоги про визнання заповіту недійсним також не підлягають до задоволення. Так, доводи ОСОБА_2 про те, що спадковим майном у спірному заповіті від 24.11.1998 року зазначено будинок по вул. Микулинецька, 52а, який ніколи не належав ОСОБА_4, не можуть бути підставою для визнання заповіту недійсним згідно вимог ст.1257 ЦК України. Не заслуговують на увагу і обґрунтування ОСОБА_2 цієї позовної вимоги ч.6 ст.203 ЦК України, оскільки ця норма на дані правовідносини не поширюється. Законодавством передбачено особливий захист повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця у разі, якщо наявний заповіт, де їх не зазначено як спадкоємців статтею 1241 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що майно, зазначене як спадкове у заповіті ОСОБА_4 від 24.11.1998 року, спадкодавцю не належить, суд приходить до переконання, що спірне спадкове майно майно ОСОБА_4 1/2 частина будинку по вул. Микулинецька, 52 в м. Тернополі підлягає спадкуванню в порядку спадкування за законом.

У зв'язку із вищенаведеним, вимоги позивача-відповідача ОСОБА_1 про зменшення обов'язкової частки спадкоємця ОСОБА_2 у вказаному спадковому майні згідно ст.1241 ЦК України є безпідставними, оскільки на спірні правовідносини норми цієї статті не поширюються спірне спадкове майно підлягає спадкуванню в порядку спадкування за законом, а не за заповітом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна, зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання заповіту та відмови від прийняття спадщини недійсними, відшкодування моральної шкоди, відшкодування збитків у подвійному розмірі слід відмовити.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.3, 16, 23, 203, 1216, 1223, 1241, 1257 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна, зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання заповіту та відмови від прийняття спадщини недійсними, відшкодування моральної шкоди, відшкодування збитків у подвійному розмірі відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Дуда О.О.