АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-9195/2011 Головуючий
Категорія-договірні І інстанції-Журавель В.А.
доповідач-Бурлака І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Бурлака І.В.,

суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Коршун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2011 року за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства закритого типу Ярославна, Приватного підприємства Ярославна, Комунального підприємства Харківське міське бюро технічної інвентарізації, ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та зобовязання внести зміни до державного реєстру прав власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з доповненим у подальшому позовом до Акціонерного товариства закритого типу Ярославна, Приватного підприємства Ярославна, Комунального підприємства Харківське міське бюро технічної інвентарізації, ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та зобовязання внести зміни до державного реєстру прав власності на нерухоме майно і клопотанням пропущеного строку для подання позову.

В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що 17.12.2002 року вона за договором купівлі-продажу стала власницею 2/3 частини спірного домоволодіння № 16 по вулиці Кірова в місті Харкові. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2008 року на праві власності належать нежитлові будівлі літ. В-1, літ. Г-1, літ. Ж-1 за вказаною адресою. Вважала, що ПП Ярославна не мав права розпоряджатися вказаними будівлями, оскільки договор від 17.09.1997 року та додаткова угода від 18.09.1997 року, укладені між АТЗТ Ярославна, колишнім власником, та ПП Ярославна на приміщення В-1, А-1, Б-1 та Л-1, Ж-1, Г-1 за вказаною адресою не відповідають вимогам закону, і АТЗТ Ярославна мав право розпоряджатися тільки своєю 1/3 часткою, а не вказаними приміщеннями, оскільки спірне домоволодіння знаходилося в спільній частковій власності.

У звязку з чим просила визнати недійсними договір купівлі-продажу від 17.09.1997 року та додаткову угоду № 1 від 18.09.1997 року та зобовязати КП Харківське міське бюро технічної інвентарізації внести зміни до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16.04.2008 року між ПП Ярославна та ОСОБА_2; зобовязати КП Харківське міське бюро технічної інвентарізації скасувати запис про набуття ОСОБА_2 права власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2008 року про реалізацію нежитлових будівель літ. В-1, літ. Г-1, літ. Ж-1.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та задовольнити ії позов. При цьому посилалася на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального права і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги.

Заслушавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 - необхідно відхилити, рішення суду - залишити без змін.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з обставин справи та вимог закону.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що спірне домоволодіння № 16 по вулиці Кірова в місті Харкові в цілому з 23.02.1927 року належало ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно посвідчення Харківського Комгоспу. У грудні 1948 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 продали Харківській кооперативно-виробничій артілі інвалідів Надомник 1/3 частину вказаного домоволодіння, до складу якого ввійшло: два цеглових будинка з прибудовою до другого будинку, веранда, флігель деревяний, три сараї деревяних, вбиральня, огорожа, який в свою чергу продав АТЗТ Ярославна, а 2/3 частини цього домоволодіння, а саме житловий будинок: літ.А-1, чотири сараї літ. З,И,Л,М, льох літ. П, шість цехів літ. Б,В,Г,Е,Ж,Д,Л,2, вбиральня літ. Н, склад літ. Д на земельній ділянці площею 1217 кв.м. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.09.1983 року належало ОСОБА_6 та ОСОБА_7 17 вересня 1997 року та 18 вересня 1997 року між АТЗТ Ярославна та ПП Ярославна укладено договір купівлі-продажу приміщень відповідно В-1, А-1, Б-1 та Л-1, Ж-1, Г-1. 17 грудня 2002 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продали ОСОБА_1 2/3 частини спірного домоволодіння.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову в частині визнання недійсними договору купівлі-продажу від 17.09.1997 року, додаткової угоди № 1 від 18.09.1997 року та в частині зобовязання КП Харківське міське бюро технічної інвентарізації внести зміни до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з норм ст. 225 ЦК України ( в редакції 1963 року), які діяли на час укладення договорів та фактичного порядку користування спірним домоволодінням, визначеним співвласниками ОСОБА_6, ОСОБА_7 та АТЗТ Ярославна, тобто ще до продажу ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_1 2/3 частини вказаного домоволодіння існував фактичний порядок користування цим домоволодінням, який ніким не оспорювався. Крім того, як вбачається з матеріалів справи такий порядок користування спірним домоволодінням запропоновано ОСОБА_6, ОСОБА_7 під час укладення договору між ними та ОСОБА_1, якого до теперішнього часу дотримуються як ОСОБА_1, так і ПП Ярославна. Житловий будинок та вбиральня літ П, якими користується ОСОБА_1, знаходяться на земельній ділянці, яка відокремлена від надвірних будівель, якими користується ПП Ярославна, огорожами.

16.04.2008 року між ОСОБА_2 та ПП Ярославна укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель літ. В-1, літ. Г-1, літ. Ж-1 за вказаною адресою.

Як вбачається з матеріалів справи на теперішній час за ОСОБА_2 на праві власності зареєстровано нежитлові будівлі літ В-1 площею 57, 8 кв.м , літ. Г-1 площею 34,8 кв.м., літ. Ж-1 площею 96,0 кв.м.; за ПП Ярославна нежитлові будівлі літ. Л-1 площею 133, 0 кв.м., літ. Е-1 площею 34,9 кв.м. літ. Б-1 площею 86, 7 кв.м.; за ОСОБА_1 2/3 домоволодіння.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 16.04.2008 року між ПП Ярославна та ОСОБА_2; в частині зобовязання КП Харківське міське бюро технічної інвентарізації скасувати запис про набуття ОСОБА_2 права власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2008 року про реалізацію нежитлових будівель літ. В-1, літ. Г-1, літ. Ж-1, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з вимог ст. 215 ЦК України та розяснень, наданих в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними , згідно яких підставою недійсності правочину є недодержання сторонами вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину, тому посилання ОСОБА_1 на те, що діями АТЗТ Ярославна та ПП Ярославна порушено ії право власності на вказане домоволодіння судовою колегією не приймаються, оскільки ії частка при цьому не зменшилася, право користування житловим будинком не порушено, а право власності на 2/3 частини зареєстровано в КП Харківське міське бюро технічної інвентарізації.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції, встановивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті й справедливе рішення, тому підстав для його зміни або скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту ії проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: Судді: