Справа № 22-ц-2133/11 Головуючий у 1 інстанції: Курилець А.Р.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Зубарєвої К.П., Бакуса В.Я.,

секретаря Мариняк О.І.,

з участю ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, представника Галицької районної адміністрації Львівськї міської ради ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, Приватного підприємства Галмед, Галицької районної адміністрації Львівськї міської ради про визнання недійсним розпорядження № 79 від 11.02.2003 року, зобовязання не проводити будівельні роботи, приведення приміщення в попередній стан, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено.

Рішення суду оскаржили позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі зазначають, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Підвал будинку по вул. Парковій, 16 в м. Львові на день укладення оскаржуваного розпорядження не належав до комунальної власності, а тому, відповідно до ст. ст. 112, 113 ЦК України в редакції 1963 року, Галицька районна адміністрація не могла ним розпорядитися без згоди інших співвласників. Таким чином, розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 11.02.2003 року № 79 є незаконним. Суд залишив поза увагою незаконність вказаного розпорядження, не врахував того, що вказане розпорядження не дає підстав проводити будь-які будівельні роботи. Крім того, реконструкція підвалу будинку не була погоджена управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради. Також суд безпідставно відмовив у стягненні з відповідачів моральної шкоди. Поза увагою суд залишив наявний в справі висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1150 від 03.05.2007 р., яким підтверджено пошкодження їхньої квартири.

Просять рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, представника Галицької районної адміністрації Львівськї міської ради ОСОБА_8, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2004 року позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_10, Приватного підприємства Галмед, Галицької районної адміністрації Львівськї міської ради про визнання недійсним розпорядження № 79 від 11.02.2003 року, зобовязання не проводити будівельні роботи, приведення приміщення в попередній стан, стягнення моральної шкоди.

Відмовляючи ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у зазначеному позові за безпідставністю, районний суд виходив з того, що Галицька райадміністрація ЛМР прийняла розпорядження від 26.03.2001 (правильно 2003) року № 79, (яким дозволено реконструювати нежитлові приміщення загальною площею 48,2 кв.м. в будинку № 16 по вул. Парковій у місті Львові під офіс з розширенням та влаштуванням окремого входу згідно з поданими проектними пропозиціями), - законно, в межах своєї компетенції, на підставі та у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак не підлягають до задоволення і позовні вимоги щодо зобовязання не проводити будівельні роботи, приведення приміщення в попередній стан, оскільки такі виконувалися відповідачами на підставі вищевказаного розпорядження. Також, позивачами не доведено факту заподіяння їм зі сторони відповідача моральних страждань, втрат немайнового характеру, не встановлено будь-якого причинового звязку з заподіянням шкоди.

Однак погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири № 3 в будинку № 16, який належить міській раді, - по вулиці Парковій у місті Львові.

На підставі нотаріально посвідченого договору № 407 купівлі-продажу приміщення шляхом викупу від 06.03.2001 року приватному підприємству Галмед(директор - ОСОБА_9) належить нежитлове приміщення загальною площею 48,2 кв.м., розташоване в підвалі цього ж будинку № 16 по вулиці Парковій у місті Львові (т. 1, а.с. 162-163).

Згідно реєстраційного посвідчення Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 06 травня 2004 року, - нежитлове приміщення загальною площею 48,2 кв.м., яке розташоване в місті Львові по вул. Паркова, 16, зареєстроване на праві приватної власності за приватним підприємством Галмедна підставі договору купівлі-продажу (т. 1, а.с. 164).

Дане нежитлове приміщення розташоване у підвалі - під квартирою позивачів.

Розпорядженням № 79 від 11.02.2003 року голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Про розгляд заяви ОСОБА_9С.: 1. Затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол № 43 від 05.11.2002 р. § 4); 2. Дозволено реконструювати нежитлові приміщення загальною площею 48,2 кв.м. в будинку № 26 по вул. Парковій під офіс з розширенням та влаштуванням окремого входу згідно з поданими проектними пропозиціями; 3. Зобовязано ОСОБА_9: 3.1. отримати в управлінні архітектури та містобудування вихідні дані на проектування; 3.2. розробити через спеціалізовану ліцензовану проектну організацію проектно-кошторисну документацію на виконання робіт, зазначених в п. 2 цього розпорядження, погодити її у встановленому порядку (СЕС району, СДПЧ-1, УОІС, УАМ); 3.3. отримати в інспекції держархбудконтролю дозвіл на виконання робіт; 3.4 виконати роботи за власні кошти з погодженим проектом; 3.5. після завершення будівельних робіт звернутися: 3.5.1. в інспекцію держархбудконтролю для здачі обєкту на вул. Парковій, 16 в експлуатацію; 3.5.2. у Львівське обласне державне комунальне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, ЛКП Снопківськедля внесення змін в інвентаризаційну справу будинку № 16 по вул. Парковій згідно з цим розпорядженням; 3.5.3. у відділ приватизації житла для оформлення свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення в будинку № 16 по вул. Парковій згідно з цим розпорядженням (т. 1, а.с. 173, 174).

Згідно з ч. 15 ст. 29 Закону України Про планування і забудову територій, який діяв на час спірних правовідносин, здійснення будівельних робіт на обєктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його реконструкції, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Під самовільним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих обєктів нерухомості (ст. 9 Закону України Про архітектурну діяльністьвід 20 травня 1999 року).

Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст. 24 України Про планування і забудову територій(ст. 9 Закону України Про архітектурну діяльність).

Будівництво без належного дозволу має місце як за відсутності дозволу на будівництво, так і за відсутності дозволу на виконання будівельних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема:

Листа № 31/ф-392 від 23.04.2003 року голови Галицької районної адміністрації на імя начальника управління архітектури та містобудування, директора ЛКП Снопківське, ОСОБА_5, - комісійним обстеженням встановлено, що ОСОБА_9 розпочав внутрішні ремонтні роботи, а саме заміну існуючих каналізаційних та водопровідних мереж без погодження робочого проекту та дозволу на ведення будівельних робіт. ОСОБА_9 попереджено про припинення робіт (т. 1, а.с. 6);

Повідомлення № 06/463 від 14.04.2003 року Управління охорони історичного середовища виконавчого комітету Львівської міської ради, - власник підвальних приміщень в будинку № 16 на вул. Парковій не погоджував в управлінні робочої документації перепланування підвальних приміщень та влаштування входу, а отримав тільки попередні висновки про можливість перепланування приміщень підвалу і пристосування їх для потреб офісу фірми Галмед(т. 1, а.с. 7);

Листа № 20/813 від 18.04.2003 р. інспекції державного архітектурно-будівельного контролю ЛМР на імя ОСОБА_5, - робочий проект на реконструкцію нежитлового приміщення під офіс ПП Галмедв будинку № 16 по вул. Парковій в м. Львові кінцево не погоджений, інспекція держархбудконтролю у встановленому порядку запропонувала ПП Галмедприпинити виконання будівельних робіт, повязаних із зміною габаритів та реконструкцією архітектурно-конструктивних елементів приміщень (т. 2, а.с. 5).

Наведене свідчить, що ОСОБА_9 в порушення вимог чинного законодавства, а саме - ч. 15 ст. 29 Закону України Про планування і забудову територій, який діяв на час спірних правовідносин та ст. 9 Закону України Про архітектурну діяльністьвід 20 травня 1999 року, розпочав реконструкцію - внутрішні ремонтні роботи, а саме заміну існуючих каналізаційних та водопровідних мереж без погодження робочого проекту та дозволу на ведення будівельних робіт, отже позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині зобовязання ПП Галмед, ОСОБА_9 не проводити будівельні роботи по розширенню підвального приміщення підлягає до задоволення.

Також підлягає до часткового задоволення вимога позивачів про визнання незаконним розпорядження № 79 від 11.02.2003 року Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Про розгляд заяви ОСОБА_9С., а саме пункту 2 в частині дозволу з розширенням реконструювати нежитлові приміщення загальною площею 48,2 кв.м. в будинку № 16 по вул. Парковій під офіс, та влаштуванням окремого входу згідно з поданими проектними пропозиціями, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 1 Закону України про обєднання співвласників багатоквартирного будинкупідвальні приміщення, які призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, відносяться до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку і є неподільним майном. Неподільним майном є неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів, технічного обладнання жилого будинку, що забезпечують його належне функціонування. Статтею 19 вищевказаного Закону визначено, що неподільне майно перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку і не підлягає відчуженню.

Наведені норми закону свідчать про те, що видаючи оспорюване розпорядження № 79 від 11.02.2003 року в частині з розширенням при реконструкції зазначеного вище нежитлового приміщення, слід було мати згоду співвласників допоміжних приміщень підвалу будинку № 16 по вулиці Парковій у м. Львові.

Крім того, як вбачається з зазначеного вище договору № 407 купівлі-продажу приміщення шляхом викупу від 06.03.2001 року, а також представленого відповідачем ОСОБА_9 технічного паспорта, ПП Галмедв особі директора ОСОБА_9 придбало нежитлове приміщення загальною площею 48,2 кв.м., розташоване в підвалі цього ж будинку № 16 по вулиці Парковій у місті Львові, площа якого після реконструкції становитиме уже не 48,20 кв.м., а 56,69 кв.м. (т. 1, а.с. 195-201).

В решті розпорядження № 79 від 11.02.2003 року Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Про розгляд заяви ОСОБА_9С.відповідає вимогам закону.

Підставною, і такою, що підлягає до задоволення є вимога позивачів про стягнення з відповідача 1000 гривень моральної (немайнової) шкоди, оскільки, як вбачається з комісійного акта за участю інженера відділу житлового господарства Галицької районної адміністрації, інспектора Галицького РВ ГУ МНС України м. Львова, майстра по експлуатації житлового фонду ЛКП Снопківське, санітарного лікаря комунальної гігієни СЕС Галицького району міста Львова, старшого помічника прокурора Галицького району міста Львова, - у підвальному приміщенні, яке належить ОСОБА_9 проведено будівельні роботи, а саме понижено рівень підлоги, збільшено пройоми дверей, а також, зі слів мешканців будинку, ОСОБА_9 в приміщенні, розташованому зліва від вхідних дверей на правій стіні було пробито пройом, який на момент перевірки був замурований, аналогічно в приміщенні, що розташоване зліва по коридору від вхідних дверей також було пробито пройом в стіні під сходами, який на момент перевірки також замуровано, в глиб коридору в стіні з лівої сторони також було пробито пройом та вибрано грунт. Оглядом квартири позивачів (№ 3) встановлено, що вона розташована на першому поверсі. Підлога в коридорі біля вхідних дверей до кухні та в кухні має зрушену основу від чого прогинається, в кімнаті зліва по коридору від вхідних дверей виявлено тріщину шириною близько 1 см., яка йде поруч дверної коробки зправа з осипанням штукатурки; в кімнаті по коридору зправа від вхідних дверей виявлено зрушення основи підлоги на відстані 1 м. від вікна, а також тріщину на лівій стіні кімнати шириною близько 0,2 см. розташовану буквою Пна відстані 1 м. від вікна (т. 1, а.с. 221-222).

Згідно висновку № 1150 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі за даним позовом, складеним експертом Львівського НДІ судових експертиз 03 травня 2007 року, який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, у квартирі АДРЕСА_1 виявлені наступні пошкодження, які виникли внаслідок: часткового видалення засипки сходової клітки імовірно з несучими елементами (стовпці, прогони тощо), що призвело до погіршення статичних характеристик, прогинів, просідання та хиткості підлоги, погіршення температурного режиму; часткового видалення засипки будівельним сміттям, що виконувала роль теплоізоляції, в процесі проведення ремонтно-будівельних робіт у підвальному приміщенні: відставання плінтуса від поверхонь стіни та підлоги коридора з утворенням щілин до 5-8 мм внаслідок просідання поверхні підлоги у зазначеній зоні, пошкодження елементів; просідання підлоги у ванній кімнаті, оздобленої цементно-піщаною плиткою, у куті, суміжному з кухнею та коридором. Внаслідок просідання підлоги, пошкодження елементу - утворилася наскрізна щілина між підлогою ванної кімнати та перегородкою, суміжною з кухнею шириною до 8-9 мм, довжиною до 0,6-0,8 мм; в кухні значна хиткість підлоги з деревяних дощок покритих лінолеумом, прогини, пошкодження елементів. Погіршення температурного режиму у приміщенні, піддув холодного повітря внаслідок пошкодження елементів; в житловій кімнаті просідання підлоги на ділянці площею до 3,5 кв.м. у куті, що утворюється зовнішньою стіною та стіною, суміжною з сусіднім будинком. Внаслідок просідання підлоги утворилися щілини між плінтусом та поверхнею підлоги шириною до 5-8 мм., спостерігаються зломи у четвертях та відставання окремих дощок.

Даним висновком стверджено, що має місце причиновий звязок між проведенням ремонтно-будівельних робіт у підвальному приміщенні, яке належить ОСОБА_9 та такими пошкодженнями у квартирі № 3 (т. 1, а.с. 48-73).

З акту про результати проведеної перевірки заяви ОСОБА_5 і ОСОБА_11 мешканців квартир № 3 і № 7 будинку на вул. Паркова, 16 в м. Львові, складеного 2 грудня 2004 року на виконання доручення міського голови представниками підрозділів міської ради і Львівського філіалу НДІ Проектреконструкція, вбачається, що інспекція держархбудконтролю запропонувала ПП Галмедне проводити виконання будівельних робіт, повязаних із змінами габаритів та реконструкцією архітектурно-конструктивних елементів приміщень, до отримання у встановленому порядку дозволу інспекції ДАБК на виконання будівельних робіт, оскільки робочий проект кінцево не погоджений. За наслідками проведеного огляду квартири № 3, де проживає ОСОБА_5, в приміщенні кухні виявлено порушення стійкості конструкції підлоги, влаштованої по грунту над технічним підпіллям. Крім того, в межах кімнати виявлено вертикальну і горизонтальну тріщини, в місцях примикання стін і перекриття, з шириною розкриття на окремих ділянках до 3 мм. (т. 2, а.с. 7).

Розмір моральної шкоди, що визначений до відшкодування позивачами в сумі 1000 грн., на думку судової колегії є адекватним моральним стражданням, що їх зазнали позивачі у звязку з пошкодженням їхнього майна.

Оцінюючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що усупереч вимогам закону, суд першої інстанції не звернув на вищенаведене увагу, а тому ухвалив незаконне рішення.

З огляду на викладене та відповідно до ч. 1 п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене при невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, ч. 1 п.п. 3, 4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати п. 2 розпорядження № 79 від 11 лютого 2003 року голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Про розгляд заяви ОСОБА_9С.про дозвіл реконструювати нежитлові приміщення загальною площею 48,2 кв.м. в будинку № 16 по вулиці Парковій у м. Львові під офіс з розширенням та влаштуванням окремого входу згідно з поданими проектними пропозиціями в частині з розширенням.

Визнати дії Приватного підприємства Галмедта ОСОБА_9 незаконними.

Зобовязати Приватне підприємство Галмед та ОСОБА_9 не проводити будівельні роботи по розширенню підвального приміщення в будинку № 16 по вул. Парковій в м. Львові.

Стягнути з Приватного підприємства Галмедв користь ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 1 000 гривень моральної (немайнової) шкоди.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Зубарєва К.П.

ОСОБА_12