Справа № 2-164/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2011 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Юзьвяк Б.Г.

при секретарі Свирида М.І.

за участю адвоката - представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ВАТ "Українська страхова компанія "Дженерал Гарант" в особі Рівненської філії

про стягнення пені, 3 % річних та втрат на інфляційних процесах за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань

ВСТАНОВИВ:

В обгрунтуваня позову позивач посилається на слідуючі обставини. 06 листопада 2007 року трапилася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля "Опель-Астра", державний номер ВК №8427, що належав ОСОБА_4 та автомобіля МАН-Г2000, державний номер ВК№5997, що належить ОСОБА_3 14.11.2007 року справу по факту ДТП було закрито, оскільки водій винний у пригоді загинув. Автомобіль марки "Опель-Астра", належний ОСОБА_4 був забезпечений згідно полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності договором страхування, укладеним 25.09.2007 року між РФ ВАТ "УСК ОСОБА_5" та ОСОБА_4

Відповідно до п.37.1 ст.37 Закону України" Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування здійснюється протягом місяця з дня отримання страховиком документів, необхідних для виплати страхового відшкодування. 14 листопада 2007 року позивачем було подано заяву про страхове відшкодування до Рівненської філії УСК "Дженерал Гарант", однак вище вказане страхове відшкодування позивачем отримане не було.

31 травня Дубенським міськрайонним судом постановлено рішення, яким позов ОСОБА_3 до ВАТ УСК "Дженерал Гарант" в особі Рівненської філії про стягнення суми відшкодування задоволено в повному обсязі, та в загальному стягнуто 48 746 грн. 43 коп., а саме 24 990 грн. по відшкодуванню шкоди завданої третій особі внаслідок ДПТ, 9471,21 грн. втрат на інфляційних процесах за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, 1645,31 грн. 3%-вих річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, 12 639,91 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, та суму судових витрат.

09 вересня 2010 року Апеляційним судом Рівненської області вищевказане рішення залишене без змін і набрало законної сили.

Після відкриття виконавчого провадження, лише 27 жовтня 2010 року, 24 990 грн. по відшкодуванню шкоди завданої третій особі внаслідок ДПТ надійшло на розрахунковий рахунок позивача.

Це дає підстави позивачу стягнути штрафні санкції за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по вказану вище дату, тобто коли зобов'язання було виконано.

Так відповідно до п.37.2 ст.37 Закону України" Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на період, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: "сторона, яка прострочила грошове зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язана сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми."

Зважаючи на викладені доводи позивач просить стягнути на його користь пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань в розмірі 2 688,81 грн., втрати на інфляційних процесах за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в розмірі 999,6 грн., 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в розмірі 387,83 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того доповнила, що позов подано до Дубенського міськрайонного суду через те, що ДТП мала місце на території цього району. Позивач звертався до страхової компанії ще в 2007 році для відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП. Але оскільки страхова компанія добровільно не проводила виплат, він змушений був звернутись до суду. Рішенням суду від 31 травня 2010 року позов задоволено повністю і всі суми стягнуто. 09.09.2010 року за ухвалою апеляційної інстанції це рішення залишено без змін. І лише 27 жовтня 2010 року позивачу поступили кошти по відшкодуванню, тобто відповідачем нарешті виконано грошові зобов'язання.

Представник позивача зазначає, що в рішенні суду всі розрахунки проведені на період 16 квітня 2010 року, тобто на цей період пораховано пеню, втрати через інфляційні процеси, та 3% річні. Але на цей час відповідач не виконав своїх грошових зобов'язань, навпаки в подальшому затягував їх виконання, подавши апеляційну скаргу. Тому позивач і ще дорахував пеню, та втрати на інфляційних процесах з 17.04.2010 року і до терміну виконання відповідачем своїх зобов'язань, тобто до 27.10.2010 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав. Пояснив що позивачем пропущено строк позовної давності по даному виду вимог, яка встановлена для такого роду вимог в один рік відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України. Крім того на його думку особа звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе що в цьому немає її вини. Відповідач не затягував виконання грошового зобов'язання, коли звертався до апеляційної інстанції, а лише хотів правильного і об'єктивного вирішення спору.

Вислухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим і підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що мав місце страховий випадок і позивач звернувся ще в 2007 році до відповідача із заявою про страхове відшкодування. Оскільки добровільно такого відшкодування відповідач не проводив, позивач вимушено звернувся до суду з приводу стягнення відшкодування. 31.05.2010 року позов було задоволено в повному обсязі. А 09.09.2010 року після розгляду судом апеляційної інстанції апеляційної скарги рішення набрало законної сили. Ці факти встановлені в судовому засіданні і не оспорюються сторонами.

Відповідно до п.37.2 ст.37 Закону України" Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на період, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: "сторона, яка прострочила грошове зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язана сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми."

Крім того виплата страхових сум повинна була наступити не пізніше місяця, після звернення позивача до страхової компанії, як це передбачено п.37.1 ст.37 Закону України" Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тобто грошове зобов'язання повинне було бути виконане протягом місяця після звернення позивача, чого відповідачем не було виконано.

Відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання саме і передбачена законодавчими актами, що наведені вище. З огляду на це позов є обгрунтованим.

Не може бути взятим до уваги твердження відповідача щодо того, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення пені. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення таких виплат за період з 17.04.2010 року і до 27.10.2010 року, тобто до терміну виконання зобов'язання, і річний строк тут не пропущено. Порушення строку позовної давності при вирішенні іншої справи не може бути розглянуте судом по цій конкретній справі.

Так само не заслуговують уваги твердження відповідача щодо відсутності вини в його діях. При наявності страхового випадку, підстав для відшкодування, відповідач мав всі можливості провести такі виплати і не провів їх лише із суб'єктивних причин.

Розміри обрахунків наведені позивачем (а.с.6,7.), і відповідачем не оспорюються.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 10,60,212 ЦПК України, суд

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ВАТ "Україська страхова компанія "Дженерал Гарант" про стягнення пені, 3% річних та втрат на інфляційних процесах за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, задоволити повністю.

Стягнути з ВАТ "Україська страхова компанія "Дженерал Гарант" на користь ОСОБА_3 2688 (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім) гривень 81 копійку пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, 999 (дев'ятсот дев'яносто дев'ять) гривень 60 копійок втрат на інфляційних процесах, 387 (триста вісімдесят сім) гривень 83 копійки 3%-вих річних за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційне забезпечення розгляду справи, а всього 4196 (чотири тисячі дев'яносто шість) гривень 24 копійки.

Стягнути з ВАТ "Україська страхова компанія "Дженерал Гарант" в прибуток держави 51 (п'ятдесят одну) гривню судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд з поданням в 10-денний апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: