Справа №2-1375/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого Підкурганного В.В.

при секретарі Грищенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою перебувають у шлюбі з 25 липня 2009 року. Від шлюбу сторони дітей не мають, однак відповідачка не бажає розірвати шлюб в добровільному порядку.

Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб укладений між ним та ОСОБА_2, оскільки сімейне життя сторін не склалося у звязку з різними поглядами на життя у сторін та постійними сварками. Шлюб носить формальний характер, тому позивач твердо вирішив його розірвати.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не прибула, про час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надсилала.

Крім того, у відповідності до частини 9 статті 74 ЦПК України, відповідача про розгляд справи було повідомлено через засоби масової інформації, а саме через оголошення в газеті «Київська правда» випуск № 64 (22700) від 5 липня 2011 року.

На підставі статті 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача та розглянувши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 2 статті 104 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення.

Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статтей 105-114 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 липня 2009 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ОК № 084731 видане Виконкомом Новопетрівської сільської ради.

Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що вони мають різні погляди на життя та сімю, у них постійно виникають сварки та втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сімї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Керуючись пунктом 2 статті 104, статтями 105-114, Сімейного Кодексу України, статтями 15, 30, 62, 169, 202, 228 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений 25 липня 2009 року та зареєстрований виконкомом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району за № 37.

Заочне рішення може бути переглянуте Вишгородським районним судом Київської області за письмовою заявок відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може «бути подано протягом 10 днів з дня отримання його коші

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя