Справа № 22-ц-5951/11 Головуючий у 1 інстанції: Курилець А.Р.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.,

суддів: Шандри М.М., Мусіної Т.Г.,

при секретарі: Гордій У.М.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу представника на ОСОБА_2 ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 21 вересня 2011 року по справі за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА :

Оскаржуваною ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 -ОСОБА_3 про забезпечення позову та повернуто заявнику.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_2

Покликається на те, що суд помилково вважав, що може забезпечити позов до подання позовної заяви лише з метою запобігання порушення прав інтелектуальної власності.

Просить скасувати ухвалу Галицького суду та постановити нову ухвалу згідно якої накласти арешт заборону на квартиру№2 по вулиці Поповича,5а в м.Львові.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2Є, ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_5 продавати спірну квартиру, дарувати, чи заключати договори іпотеки, оскільки вважав, що невжиття заходів забезпечення позову згодом утруднить виконання рішення суду.

Суд прийшов до вірного висновку, що в задоволенні клопотання про забезпечення позову слід відмовити та повернути його заявнику, оскільки, відповідно до ч.4 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову до подання позовної заяви може бути накладене лише з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності, а як вбачається з поданої заяви, питання порушення права інтелектуальної власності ОСОБА_2 та його представником в заяві про забезпечення позову не ставилося.

Апелянт покликається на те, що суд помилково вважав, що може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушення прав інтелектуальної власності.

Зазначає, що згідно цієї статті суд не зобов'язаний забезпечити позов до подання позовної заяви про порушенні права інтелектуальної власності в цій статті, а саме ст.151 п.4 не вказано, що суд забезпечує позов до подання позовної заяви тільки коли порушені права інтелектуальної власності.

Однак ці покликання є безпідставні.

Відповідно до ч. 1 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позовуза змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розглядусуддя не вправі до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі здійснювати будь-які дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зокрема, забезпечувати позов (крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 151 ЦПК), проводити попереднє судове засідання тощо.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.16.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали. Винятком є заява про забезпечення позову з метою запобігання порушення права інтелектуальної власності, яка може бути подана та підлягає розгляду до подання позовної заяви (частина четверта статті 151 ЦПК).

При таких обставинах судова колегія приходить до висновку, що суд вірно прийшов до висновку, що забезпечення позову до подання позовної заяви може бути накладене лише з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності та відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апелянт не заперечує, що заява була подана не з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ч.2 п.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.312, ч.1 п.4 ст.314, ст.315, ст. 317 ЦПК України, колегія,-

УХВАЛИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 21 вересня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Шандра М.М.

ОСОБА_6