Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2011р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О., при секретарі Пугачовій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ «Сведбанк» на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 листопада 2010року по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Сведбанк», приватного нотаріуса ОСОБА_2, підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановила:

21.08.2009р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Сведбанк», приватного нотаріуса ОСОБА_2, підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.3-4,66-67).

Уточнивши свої позовні вимоги, в обґрунтування позову позивач послався на те, що 13 травня 2009р. нотаріусом ОСОБА_2 був накладений виконавчий напис за іпотечним договором за №1501/0407/98-072-Z-1 від 25.04.2007р., укладеним між АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ним в забезпечення укладеного між ними кредитного договору за №1501/0407/98-072 від 23.04.2007р. За вказаним виконавчим написом було звернуто стягнення на вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 257,8кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, вулиця Паркова, №48/65-Н. Вважаючи, що напис було видано у порушення норм чинного законодавства, у порушення кредитного договору та договору іпотеки, а видання цього виконавчого напису нотаріуса порушує його права та законні інтереси, позивач просив суд визнати його таким, що не підлягає виконанню на підставі ст.88 Закону України „Про нотаріат", оскільки, напис був виданий не на підставі безспірного документу про заборгованість боржника, а на підставі одностороннього розрахунку з боку кредитора, а також із зазначенням неправильної адреси боржника. З сумою штрафних санкцій, які були нараховані банком за кредитом позивач також не згодний, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає розгляду у судовому порядку, а не стягненню у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, в порушення ст.88 Закону України „Про нотаріат" банком не було надано нотаріусу підтвердження визнання ним суми заявлених банком штрафних санкцій по кредиту.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пославшись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Рішенням суду від 12.11.2011року позов ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 13 травня 2009 року, зареєстрований в реєстрі за №1601 про звернення стягнення на збудоване нежитлове приміщення, загальною площею 257,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, вул.Паркова, 48/65-H (а.с.95,96-97).

В апеляційній скарзі ПАТ «Сведбанк» ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволені позову, посилаючись на те, що рішення суду постановлене з порушенням норма матеріального та процесуального права, оскільки виконавчий напис нотаріуса здійснений у відповідності до вимог чинного законодавства. Суд не врахував, що нотаріус за своїм внутрішнім переконанням визначає, які саме документи підтверджують безспірність заборгованості боржника (а.с.102-104).

Колегія суддів, заслухав суддю доповідача, представників сторін, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд виходив з того, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, зібраним доказам, яким суд дав належну оцінку та нормам діючого законодавства України.

Судом першої інстанції були встановлені факти і відповідні їм правовідносини, які виникли між сторонами.

23 квітня 2007р. між позивачем та АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК , назва якого змінена на ПАТ «Сведбанк», був укладений кредитний договір №1501/0407/98-072, згідно якого банк надав позивачу кредит в сумі 450000 доларів США із сплатою 14 % річних, з кінцевим строком повернення кредиту та усіх нарахувань за кредитом не пізніше 21.04.2017р. (а.с.8-9).

В якості забезпечення цього кредитного договору, 25 квітня 2007р. між позивачем з однієї сторони та АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК», назва якого змінена на ПАТ «Сведбанк», з другої сторони, був укладений договір іпотеки, за умовами якого було передано в іпотеку вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 257,8кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, вул.Паркова, №48/65-Н (а.с.12-13).

13 травня 2009року ВАТ «Сведбанк» звернулось до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі від 25.04.2007року з метою звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Банку за кредитним договором у сумі 371197,85 доларів США та 50606грн.25коп.(а.с.83).

13 травня 2009р. приватним нотаріусом ОСОБА_2, у зв'язку з виникненням заборгованості ОСОБА_1 перед банком по кредиту, виданий виконавчий напис про звернення стягнення на вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 257,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Паркова, №48/65-Н для задоволення вимог банку у розмірі 371197,85 доларів США, що за курсом НБУ складає 2841705грн.14коп. та 50606грн.25коп. (а.с.17).

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За нормами, передбаченими п. 284 Наказу Міністерства юстиції України від 03березня 2004р. №20/5 «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вказує, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), то у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними.

Суд вірно прийшов до висновку, що розрахунок боргу здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, відсотках, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Сведбанк» -відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2010року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Є.С. Сєвєрова

ОСОБА_4