АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія - «трудові правовідносини» Доповідач : Піддубний Р.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі: головуючого судді: Піддубного Р.М., суддів: Малінської С.М., Даниленка В.М., при секретарі: Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «А-400» на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10 червня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «А- 400» про зобов'язання внести запис про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначив, що з 17 березня 2007 року працював на посаді водія маршрутного таксі в товаристві з обмеженою відповідальністю «А-400» (ТОВ «А_400»). 09 липня 2008 року він звернувся до відповідача із заявою про звільнення, а оскільки через два тижня його звільнено не було припинив роботу. Оскільки в день звільнення з ним остаточного розрахунку не провели, трудову книжку не видали, він був вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2008 року ухвалено стягнуто з ТОВ «А-400» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 4 700 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 12821 грн., на відшкодування моральної шкоди 500 грн., зобовязано відповідача видати йому трудову книжку. Посилаючись на те, що виконуючи зазначене рішення відповідачем було внесено до його трудової книжки запис про недійсність запису від 02 липня 2007 року про звільнення за п. 4 ч 1 ст. 40 КЗпП, а іншого запису про звільнення не зроблено, трудову книжку не видано, що перешкоджає його працевлаштуванню, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив зобовязати відповідача внести до його трудової книжки запис про звільнення відповідно до вимог діючого законодавства, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у звязку з затримкою видачі трудової книжки в сумі 86 513 грн., 5 000 грн. на відшкодування завданої порушенням трудових прав моральної шкоди та 150 грн. витрат, повязаних з наданням правової допомоги.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10 червня 2011 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобовязано ТОВ «А-400» зробити запис про звільнення у трудовій книжці ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства, ухвалено стягнути з ТОВ «А-400» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 70 357 грн. 62 коп. та на відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.

Додатковим рішенням цього ж суду від 25 серпня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено, ухвалено стягнута з ТОВ «А-400» в дохід держави судовий збір в сумі 733 грн. 60 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «А-400», посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду від 10 червня 2011 року скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що задовольняючи позов та стягуючи на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції не врахував відсутність вини відповідача у затримці видачі трудової книжки позивачеві, якого було звільнено за прогул та який не звертався до відповідача з питань отримання трудової книжки.

Додаткове рішення суду від 25 серпня 2011 року сторонами не оскаржене.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що зявилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позов в частині зобовязання відповідача внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис про звільнення, суд першої інстанції виходив з того, що у звязку з припиненням трудових правовідносин між сторонами відповідача повинен зробити відповідний запис до трудової книжки позивача.

Судовим розглядом встановлено, що з 17 березня 2007 року ОСОБА_1 працював на посаді водія маршрутного таксі в товаристві з обмеженою відповідальністю «А-400». Наказом № 105 к від 18 жовтня 2007 року ОСОБА_1 було звільнено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП у звязку з його відсутністю на роботі більше чотирьох місяців.

Відповідно до ст. 48 КЗпП трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Оскільки трудові правовідносини між сторонами припинені, а трудова книжка позивача не містить запису про його звільнення з роботи у ТОВ «А-400», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині та зобовязав відповідача внести до трудової книжки запис про звільнення відповідно до вимог чинного законодавства.

Проте не можна погодитись з висновками суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП встановлено обовязок власника або уповноваженого ним органу видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в день звільнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, обовязковою умовою застосування передбаченої ч. 4 ст. 235 КЗпП відповідальності за затримку видачі трудової книжки є вина власника або уповноваженого ним органу.

Встановлено та не заперечується сторонами, що в день звільнення ОСОБА_1 не працював, на запрошення від 7 листопада 2007 року, яке отримав 16 листопада 2007 року на підприємство не зявився, 27 січня 2009 року трудову книжку ОСОБА_1 було

вилучено у ТОВ «А-400» слідчим прокуратури Оболонського району м. Києва, про що свідчить протокол виїмки від 27 січня 2009 року та в подальшому повернуто позивачеві.

Належних та допустимих доказів звернення до відповідача з вимогою щодо видачі трудової книжки ОСОБА_1 не надано.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність вини ТОВ «А-400» у затримці видачі трудової книжки, що виключає застосування до відповідача передбаченої ч.4 ст. 235 КЗпП відповідальності у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у звязку з чим апеляційна скарга ТОВ «А-400» підлягає задоволенню, а рішення суду в цій частині - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовувалися позивачем порушенням його трудових прав, зокрема затримкою видачі трудової книжки, але судом не встановлено вини відповідача у цьому, рішення суду першої інстанції про задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди також підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні зазначених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як убачається із матеріалів справи, ТОВ «А-400» було сплачено за подачу апеляційну скаргу судовий збір в сумі 356 гри., які підлягають стягненню у звязку із задоволенням апеляційної скарги з ОСОБА_1, а також в дохід держави 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «А-400» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10 червня 2011 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди скасувати, ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10 червня 2011 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «А-400» судовий збір в сумі 356 гри., а також в дохід держави витрата на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді