11.05.2011 Справа № 2-62/11
РІШЕННЯ

Іменем України

11 травня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Заріцького С.М.,

при секретарі - Смілянець І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про визнання не дійсним договору іпотеки до кредитного договору та зустрічний позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання недійсним договору іпотеки до кредитного договору, який обґрунтовував тим, що між ним та банком було укладено договір іпотеки земельної ділянки площею 0,1879 га. для будівництва, що розташована в с. Старі Петрівці, вул. Жовтнева, 25 Вишгородського району Київської області та обєкта незавершеного будівництва готовністю 60%, що розташований на вищевказаній земельній ділянці.

Позивач вважає, що договір іпотеки є незаконним і має бути визнаний недійсним, так як при його укладенні приватний нотаріус ОСОБА_2 навмисно ввела його в оману щодо обставин, які мають істотне значення, не пояснила основних моментів договору іпотеки, через що позивач був позбавлений можливості оцінити розмір ризику, під який він потрапив укладаючи договір.

Крім того, позивач вказує, що він помилився щодо обставин справи, тому вважає, що укладений ним правочин є нелегітимним, таким, що не створює юридичних наслідків.

Посилаючись на викладене, на підставі ст. 55 Конституції України ст.ст. 15,16,229,638,651,ЦК України, п.п. 36,101 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України просив визнати недійсним договір іпотеки до кредитного договору №014/9408/85/70617 від 25.04.2008р.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов.

Представник ОСОБА_2 позовних вимог не визнав, оскільки нотаріус не може бути відповідачем в даній категорії справ. Крім того, представник ОСОБА_2 вказує, що нотаріус договорів не складає, а тільки посвідчує їх та вказує правові наслідки, що перелічені в розділі 6 договору іпотеки, а помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Представник ПАТ «Райффайзен банк Аваль» позовних вимог не визнав і звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому посилаючись на невиконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором просив розірвати укладений між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 кредитний договір №014/9408/85/70617 від 25.04.2008р, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі - 2274257,15 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки.

Під час розгляду справи представник ПАТ «Райффайзен банк Аваль» подав заяву про залишення позовних вимог щодо розірвання кредитного договору та звернення стягнення на предмет іпотеки без розгляду, а також подав заяву про збільшення позовнихвимог і просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі - 408360,81 доларів США.

ОСОБА_1 та його представник не визнали вимог зустрічного позову.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а зустрічний позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 25 квітня 2008р. між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №№014/9408/85/70617, згідно якого банк надав ОСОБА_1 кредит на суму 253750,00 доларів США. Сторони погодили умови укладеного договору.

Позичальник ОСОБА_1 зобовязався належно використати кредит і своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит в строк та на умовах, визначених кредитним договором.

З пояснень представника позивача та матеріалів справи вбачається, що на час звернення до суду із зустрічним позовом ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань належним чином не виконує.

Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні графіком платежів та розрахунками заборгованості відповідача, правильність нарахування яких не викликає у суду сумніву та відповідачами не спростована.

Також встановлено, що 25 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен банк Аваль» було укладено договір іпотеки. Згідно цього договору предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1879 га., що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Жовтнева, 25 та обєкт незавершеного будівництва готовністю 60 %, що розташований на вказаній земельній ділянці.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, у випадку прострочення позичальником сплати щомісячного платежу та/або його частини (чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом) та/або сплати інших грошових зобовязань позичальника банк має право достроково стягнути всю суму отриманого кредиту та нарахованих процентів та штрафних санкцій.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишалися, то сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Аналізуючи досліджені в судовому засідання докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором обґрунтовані, доведені в судовому засіданні і підлягають задоволенню.

Крім того такою, що підлягає задоволенню, суд визнає вимогу про відшкодування понесених позивачем судових витрат в розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250,00 грн.

На думку суду, вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки задоволенню не підлягають,оскільки не ґрунтуються на вимогах закону і не доведені в судовому засіданні.

Твердження ОСОБА_1 про незаконність договору іпотеки, на думку суду є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки судом не встановлено обставин, на підставі яких можна було б зробити висновок про недійсність укладеного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. З, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому названим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Захисту та відновленню підлягає лише порушене право. Оскільки ОСОБА_1 не довів, а суд не встановив, що його права були порушеними і підлягали захисту, суд вважає доцільним відмовити у задоволенні первісного позову через відсутність правових підстав для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 15,16,526,553,554,1054 ЦК України, на підставі ст. ст.3, 60, 213, 215,224 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі - 3243079, 04 грн. та 1950,00 грн. судових витрат.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про визнання не дійсним договору іпотеки до кредитного договору - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: