Справа №2-908/11
Провадження № 2/1699/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2011 Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Брусак С.В.

з участю : позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

пр. відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності « Укрінтеренерго» про стягнення грошової винагороди при звільненні у зв»язку з виходом на пенсію,

в с т а н о в и в :

що ОСОБА_4 звернулась до відповідача з вищенаведеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала з 5.07.1971р. по 15 жовтня 1990 року працювала на Калуській базі матеріально-технічного забезпечення ВЕО «Львівенерго». З 16 жовтня 1990 року по 14.03.2009 року позивачка працювала на посаді головного бухгалтера «Калуської теплоенергоцентрал». Наказом №94-К від 23.02.2010 року позивачаку звільнено з роботи на підставі ст..38 КЗпП України у зв»язку з виходом на пенсію. Оскільки безперервний стаж роботи позивачки на момент звільнення становив 38 років то відповідно п.11.2 колективного договору відповідач зобов»язаний був при звільненні виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду у розрізі 10 тарифних ставок. Станом на 01.03.2010 року посадовий оклад становив 7571 грн. Однак в порушенні вимог колективного договору, при звільненні у зв»язку з виходом на пенсію відповідач виплатив позивачці тільки компенсацію за невикористану відпусту та матеріальну допомогу у розмірі двох посадових окладів. А тому позивачка просить суд стягнути в її користь 75 710 грн. грошової винагороди та витрати за надання правової допомоги.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що звільнивши позивачку з виплатою матеріальної допомоги та 2-ох посадових окладів ДПЗД «Укрінтеренерго» реалізувало соціальні гарантії звільненого працівника ніж заплановано кошторисом витрат на оплату праці, тобто в межах наявних фінансових можливостей враховуючи розмір наявних збитків та простій теплоелектроцентралі. А томц просить в позові вдмовити.

Суд, вислухавши доводи позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази та матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що 5.07.1971р. по 15 жовтня 1990 року працювала на Калуській базі матеріально-технічного забезпечення ВЕО «Львівенерго». З 16 жовтня 1990 року по 14.03.2009 року позивачка працювала на посаді головного бухгалтера «Калуської теплоенергоцентраль» (а.с.3-12). Наказом №94-К від 23.02.2010 року позивачаку звільнено з роботи на підставі ст..38 КЗпП України у зв»язку з виходом на пенсію (а.с.14).

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оплату праці» передбачено форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат, встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними угодами).

Відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження й розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі, а у випадку, коли його не укладено, власником або уповноваженим ним органом за погодженням із профспілковим органом, що представляє інтереси більшості працівників, або, за його відсутності, з іншим органом, уповноваженим на представництво трудовим колективом.

Пунктами 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці розяснено, що з урахуванням загальних положень законодавства про оплату праці суд у разі вирішення спорів з цих питань має з'ясовувати, чи були і як саме вони врегульовані у зазначеному порядку та чи було при цьому додержано норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною й галузевою (регіональною) угодами. При їх недодержанні застосовуються відповідно норми і гарантії, передбачені законодавством, генеральною, галузевою (регіональною) угодами. При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Відповідно до п. 11.2 Колективного договору державного підприємства Калуська теплоенергоцентраль працівникам пенсійного віку, які вперше звільняються, при наявності права на отримання пенсії виплачується грошова винагорода, в залежності від непереривного стажу роботи на підприємстві, якщо непереривний стаж роботи більше 25 років то 10 тарифних ставок.

Крім цього, вказаним колективним договором передбачено, що грошові виплати по п. 11.1, 11.2 проводяться за рахунок і в межах коштів відповідних статей матеріального заохочення, затверджених підприємством на поточний рік.

Як вбачається з кошторису прогнозу витрат на оплату праці по ВФ ДПЗД «Укрінтеренерго Калуська ТЕЦ» на 2010 рік компенсаційні витрати (матеріальна допомога), що передбачені п.11.1, 11.2 колективного договору ДП Калуська ТЕЦ на 2008-2010 роки заплановані всього по року в обсязі 91 000 грн. в тому числі по кварталах: 1 квартал 2000 грн., 2 квартал 85 000 грн., 3 квартал 2000 грн., 4 квартал 2 000 грн., що відповідає затвердженому фінансовому плану філії на 2010 рік (а.с.53, 185-187).

Отже, визначаючи розмір матеріальної допомоги при звільненні позивача, відповідач ДПЗД «Укрінтеренерго» виходив з норм діючого законодавства України, колективного договору та галузевої угоди, які передбачають можливість реалізації трудових та соціально-економічних гарантій працівників і трудових колективів в залежності від ефективності роботи підприємств та з урахування результатів його виробничої діяльності і отриманого ним прибутку.

Виходячи з наведеного пред»явлена вимога позивача щодо стягнення грошової винагороди при звільненні в розмірі 75710грн. у зв»язку з виходом на пенсію не підлягає до задоволення.

На підставі ст.97 КЗпП України, ст.15 Закону України «Про оплату праці» керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності « Укрінтеренерго» про стягнення грошової винагороди при звільненні у зв»язку з виходом на пенсію - відмовити .

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано- Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10 денний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: