№ 2- 8363
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2011 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія», третя особа публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль`в особі Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення моральної шкоди, збитків та судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 березня 2010 року звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Правильна компанія`про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення моральної шкоди, збитків та судових витрат. Позивач в своєму позові, а його представник в судовому засіданні посилались на те, що 25 січня 2008 року позивач уклав з третьою особою кредитний договір, на взяті в кредит кошти придбав облігації у відповідача на купівлю квартири в житловому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що будувався відповідачем; для цього між сторонами було укладено інвестиційний договір і свої облігації позивач вклав в будівництво вказаного житлового комплексу, а відповідач зобов`язався збудувати цей комплекс, ввести його в експлуатацію та надати позивачу обумовлену квартиру і документи на неї. Але відповідач свої зобов`язання за вказаним інвестиційним договором не виконав, будинок не збудував, квартину позивачу не надав. На його неодноразові звернення до відповідача про з`ясування обставин будівництва та виконання умов договору спірне питання вирішене не було, була відмова. Вважає вказане неправомірним, оскільки порушує його права як споживача, зобов`язання повинно бути законним і справедливим. Йому завдана моральна шкода. Просив захистити його права як споживача, припинити правовідношення за інвестиційним договором і розірвання цього договору, стягнути моральну шкоду, витрати і збитки, задовольнивши позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутністю представника вказаного відповідача згідно ст. 169 ЦПК України.

Представник третьої особи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`в особі Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`в судовому засіданні проти позову заперечував, вважає позовні вимоги не обґрунтованими і безпідставними і просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача і представника третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що 25 січня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`в особі Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`було укладено кредитний договір № 014/143281/3172/74 про надання кредиту у розмір 91 418.62 доларів США для придбання у ТОВ «Правильна компанія`безпроцентних цільових облігацій у розмірі 9 160 шт. на купівлю квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до укладеного між позивачем та ТОВ «Правильна компанія`Інвестиційного договору на придбання квартири від 24 січня 2008 року № 46/08-502Е було встановлено, що будівництво і введення в експлуатацію будинку за вказаною адресою мало бути закінчене у 2009 році, а до 02 жовтня 2009 року ТОВ «Правильна компанія`була зобов`язана погасити придбані позивачем по договору купівлі-продажу облігації від 24 січня 2008 року № Б-21/08, 46/08-502Е для інвестування будівництва цільові облігації шляхом обміну їх на 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Але, ні у передбачені договором купівлі-продажу облігацій та інвестиційним договором строки, ні до цього часу ТОВ «Правильна компанія`не виконало зазначені зобов`язання щодо погашення облігацій, введення в експлуатацію будинку, надання позивачу квартири. ТОВ «Правильна компанія`також не виконані вимоги інвестиційного договору (п. 6.2) про зміну терміну введення будинку в експлуатацію, оскільки в цьому випадку мала бути підписана додаткова угода про перенесення обумовленого терміну. Позивач звернувся до ТОВ «Правильна компанія`з вимогою про надання пояснень щодо невиконання зобов`язань по інвестиційному договору, але не отримав чіткої відповіді, чому було зупинене будівництво, коли буде добудований та введений в експлуатацію житловий комплекс «Новая Победа» та коли будуть погашені цільові облігації, ТОВ «Правильна компанія`запропонувала позивачу узгодити термін закінчення будівництва на грудень 2011 року, при цьому не надаючи пропозицій щодо змін строку погашення цільових облігацій, але відповідач не враховує, що відкладення строку отримання позивачем квартири з жовтня 2009 року на кінець 2011 року за вкладені позивачем у січні 2008 року інвестиції є суттєвою зміною обставин, відповідно до яких позивач надавав згоду на інвестування та отримував кредитні кошти для інвестування у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`в особі Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Крім того, цільові облігації є безпроцентними і утримуючи їх на протязі більш тривалого строку, ніж було заплановано інвестиційним договором, позивач не тільки не отримує доходу від облігацій, а несе затрати на обслуговування кредиту шляхом оплати тіла кредиту, відсотків, інших обов`язкових платежів (наприклад, страхових, винагород і т.д.). Через невиконання відповідачем зобов`язань по інвестиційному договору на придбання квартири від 24 січня 2008 року № 46/08-502Е порушені права позивач як споживача щодо послуг цього підприємства, яке від свого імені випустило цінні папери іменні безпроцентні цільові облігації і зобов`язалось виконати зобов`язання, які виходять з умов їх випуску.

Відповідач та третя особа не визнають вимоги позивача, в добровільному порядку спір не вирішено і позивач вимушений звертатися з позовом до суду.

Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність`інвестори - суб`єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об`єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність`основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Судом встановлено, що позивач виступив інвестором будівництва ТОВ «Правильна компанія» власної квартири у житловому комплексі « АДРЕСА_1 , уклавши з відповідачем інвестиційний договір на придбання квартири від 24 січня 2008 року № 46/08-502Е та придбавши по договору купівлі-продажу облігацій від 24 січня 2008 року № Б-21/08; 46/08-502Е облігації ТОВ «Правильна компанія`у кількості 9160 шт. за 577 080.00 грн. або за 114 273.26 доларів США по курсу НБУ 5.05 грн. за 1 долар США на момент покупки облігацій. Вищевказані облігації (ЦП /цінні папери/ UA 533160330E) належать позивачу на праві власності відповідно до виписки про залишки на рахунку в цінних паперах № НОМЕР_1 у зберігача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Для придбання вказаних облігацій позивачем було отримано у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`в особі Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`кредит у розмірі 91 418.62 доларів США та витрачено власних коштів у сумі 22 854. 65 доларів США. Кредит було отримано на умовах, що позивачем було сплачено комісію за надання кредиту у сумі 1 371.28 доларів США, сплачено страхову премію у розмірі 2 539.16 грн. по договору страхування життя № 00933 від 25 січня 2008 року; до 25 січня 2028 року кредит погашається щомісячними ануїтетними платежами у розмірі 1 153.45 доларів США. Відповідно до договору про заставу цінних паперів 014/143281/3172/74/728 належні позивачу облігації знаходяться у заставі у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`в особі Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в забезпечення його кредитних зобов`язань по кредитному договору № 014/143281/3172/74. За період з 25 січня 2008 року і до моменту подання позову позивач здійснював погашення кредиту згідно умов кредитного договору всього на суму 18 569.85 доларів США. Згідно виписки по особовому рахунку погашення заборгованості по кредиту № 09 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`в особі Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`за період з 25 січня 2008 року і до моменту подання позову позивачем було сплачено в рахунок погашення кредиту 18 569.85 доларів США, при цьому із вказаної суми ним було сплачено відсотки за користування кредитом у розмірі 17700.55 доларів США.

Отже, за час дії інвестиційного договору позивачем, крім вищевказаних затрат на отримання кредиту для купівлі облігацій у сумі 1371.28 доларів США, витрачених власних коштів на купівлю облігацій у сумі 22 854.65 доларів США, було сплачено кошти на погашення відсотків по кредиту у сумі 17700.55 доларів США, що в цілому складає суму особистих фінансових витрат, пов`язаних з інвестуванням у будівництво житла у розмірі 41 925.93 доларів США.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про інвестиційну діяльність`при недодержанні договірних зобов`язань суб`єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України та укладеними договорами. Відповідно до змісту ст. 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність`після укладення договорів, укладених між суб`єктами інвестиційної діяльності, не можна встановлювати умови, що погіршують становище суб`єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору.

Збільшення строку будівництва і введення в експлуатацію квартири АДРЕСА_1 у житловому комплексі «Новая Победа`є умовою, що погіршує становище позивача як інвестора.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з умов інвестиційного договору (п.6.2.) відповідач має право змінити умови цього договору в частині закінчення будівництва і введення в експлуатацію квартири АДРЕСА_1 односторонньому порядку у випадку, коли між сторонами інвестиційного договору підписується додаткова угода про перенесення строку закінчення будівництва. Така додаткова угода не підписувалась, оскільки, як було вище вказано ТОВ «Правильна компанія`без будь яких пояснень запропонувала перенести термін закінчення будівництва на грудень 2011 року, на що позивач згоди не давав. Умовами інвестиційного договору не передбачено можливості змінити строк погашення цільових облігацій.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, ТОВ «Правильна компанія`істотно порушила умови Інвестиційного договору в частині закінчення будівництва, введення житлового комплексу експлуатацію і погашення цільових облігацій шляхом обміну їх на квартиру, внаслідок чого позивач цілком позбавлений можливості отримати житло у передбачений договором строк і внаслідок чого інвестиційний договір підлягає розірванню з відшкодуванням нанесених збитків.

За статтею ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін повинні відшкодовуватись завдані збитки.

В даному випадку у судовому порядку має бути вирішене питання про відшкодування ТОВ «Правильна компанія`вартості облігацій, які відповідач був зобов`язаний погасити до 02 жовтня 2009 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок`облігація - цінний папір, що посвідчує внесення його власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов`язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість.

ТОВ «Правильна компанія`істотно порушило умови інвестиційного договору, погіршивши становище позивача як інвестора, не здійснило погашення облігацій у передбачений інвестиційним договором строк, не збудувало житло, на яке позивачем були вкладені інвестиції, у зв`язку з чим інвестиційний договір має бути розірвано і у примусовому порядку за судовим рішенням по вирішенню цього спору відповідач має здійснити погашення вартості облігацій у сумі їх придбання за 114 273.26 доларів США, а вказана сума має бути розподілена на погашення залишку заборгованості по кредиту та компенсування затрат позивача на купівлю облігацій та обслуговування кредиту.

Крім стягнення з відповідача суми вартості облігацій, вважаю, що з відповідача мають бути стягнуті суми, витрачені мною на сплату комісії за отримання кредиту у розмірі 1371.28 доларів США та на сплату відсотків за користування кредиту у розмірі 17 700.55 доларів США.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що сторони в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, могли б скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі відповідачем та третьою особою цього зроблено не було.

Суду не надано доказів того, що неправомірними, злочинними діями позивача, пов`язаними з неналежним виконанням взятих на себе і передбачених законом обов`язків відповідачу чи третій особі було завдано ушкодження здоров`я, майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями позивача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Ст. 1167 ЦК України містить підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В позовній заяві та під час судового розгляду позивачем не було надано належних доказів наявності моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань, він не довів вину відповідача, не надав доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями (винними, а не будь-якими) третіх осіб, відповідача та начебто завданою шкодою.

Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, наявність вини завдавача шкоди. Таким чином лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідача та третьої особи проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які інші домовленості і зобов`язання стосовно відповідача (крім вказаних договорі), предмету спору, а відповідач не довів зворотнього, можливе твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобов`язань є припущенням.

При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та розірвати інвестиційний договір на придбання квартири від 24 січня 2008 року № 46/08-502Е, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Правильна компанія`у зв`язку з істотним порушенням товариством з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія`зобов`язань по цьому договору, стягнути з ТОВ «Правильна компанія`на користь позивача збитки на загальну суму 1064093 грн. 81 коп. (витрати на придбання облігацій і обслуговування кредиту) та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., стягнути з ТОВ «Правильна компанія`на користь держави судовий збір в сумі 1700 грн., у задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Правильна компанія» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди відмовити, оскільки вони не передбачені договором сторін, не ґрунтуються на вимогах закону і не знайшли свого об`єктивного підтвердження вході судового засідання.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення збитків та судових витрат в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 22, 23, 509, 525, 526, 651, 653, 1166, 1167ЦК України, ст. ст. 9, 18, 20 Закону України «Про інвестиційну діяльність», ст. 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», ст. ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Розірвати інвестиційний договір на придбання квартири від 24 січня 2008 року № 46/08-502Е, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія`у зв`язку з істотним порушенням товариством з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія`зобов`язань по цьому договору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія`на користь ОСОБА_1 збитки на загальну суму 1064093 грн. 81 коп. та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн..

Стягнути з товариство з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія`на користь держави судовий збір в сумі 1700 грн..

У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія`про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -