Справа № 2-2136/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2011 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Люленко Т.В.

позивачки: ОСОБА_1

представника позивачки: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про розділ спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на ? частину квартири, в якому зазначає, що з 1994 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Комінтернівського райсуду м. Харкова від 27.12.2010 року шлюб було розірвано. У період шлюбу на спільні кошти на імя відповідача була придбана трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі продажу від 02.06.2003 р. за № 152266 від 04 жовтня 2003 року.

Також у період шлюбу відповідачем на підставі Закону України Про приватизацію державного житлового фондубула приватизована квартира АДРЕСА_2 в Дергачівському районі, Харківської області. Відповідач не бажає у добровільному порядку розділити квартири, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду, та просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 та ? частину квартири АДРЕСА_2 в Дергачівському районі, Харківської області у порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя.

16.09.2011 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 та ? частину квартири АДРЕСА_2 в Дергачівському районі, Харківської області у порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_2 підтримали уточнену позовну заяву у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_4 позов в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 визнали у повному обсязі. В частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в Дергачівському районі, Харківської області заперечували у повному обсязі.

Вислухавши позивачку, її представника, відповідача, його представника, дослідивши надані письмові матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані докази суд вважає позов таким , що підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд прийшов з наступних підстав:

Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

10 вересня 1994 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (дівоче призв.) Солоніцевською селищною радою Дергачівського району , Харківської області зареєстровано шлюб (а. с. 6) від якого народились двоє синів: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 7, 8);

У період шлюбу на спільні кошти на імя відповідача була придбана трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі продажу від 02.06.2003 р. за № 152266 від 04 жовтня 2003 року (а. с. 9);

Правовідносини між сторонами виникли у 2003 році, а тому судом повинні бути застосовані норми КпШС України в редакції 1969 року.

Відповідно до ст.. 22 КпШС України (ред.. 1969 р.) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Так, як квартира АДРЕСА_4 є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, вона підлягає розподілу між ними у рівних частках відповідно до положень ст.. 28 КпШС України.

Таким чином, визнання відповідачем позову в частині визнання права власності за ОСОБА_1 ? частини квартири АДРЕСА_3 в порядку розподілу майна спільної сумісної власності подружжя не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб а тому суд ухвалює рішення про задоволення позову в цієї частині.

Також судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідачем на підставі Закону України Про приватизацію державного житлового фондубула приватизована квартира АДРЕСА_2 в Дергачівському районі, Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 11 листопада 2003 року (а. с. 40).

В судовому засіданні було встановлено факт та не заперечується сторонами, що вищезазначена квартира була надана батькові відповідача у державному житловому фонді а потім в 2003 році була приватизована, як наймачем - відповідачем ОСОБА_3 повністю так як батьки відмовились від приватизації своєї частки на користь сина. Позивачка не була наймачем квартири АДРЕСА_2 в Дергачівському районі, Харківської області, жодного дня в неї не проживала, у приватизації участі не брала про що не заперечувала в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.. ст.. 1, 2, 3 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду- приватизація державного житлового фонду це безоплатна передача у власність наймачів державного житлового фонду.

Таким чином квартира АДРЕСА_2 в Дергачівському районі, Харківської області не є обєктом спільної сумісної власності подружжя а тому розподілу не підлягає.

Посилання позивачки на положення ч. 5 ст. 61 Сімейного Кодексу України (редакція 2003 року) є безпідставними, оскільки відповідно до положень ч. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини з дня набрання ним чинності, не має зворотної дії у часі.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність , новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки статтю 61 Сімейного Кодексу України доповнено ч. 5 згідно із законом № 2913-VІ від 11.01.2011 року, то норми цього закону не можна застосовувати до правовідносин, які виникли між сторонами у 2003 році, тобто до набрання ним чинності.

Таким чином позовні вимоги в частині визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 в Дергачівському районі, Харківської області у порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3,10, 11, 88, 174, 209, 212, 214-216, 217, 218 ЦПК України, ст.. 5 ЦК України, ст.ст. 22, 28 КпШС України ( в редакції 1969 р.), Законом України Про приватизацію державного житлового фондувід 19.06.1992 р. № 2482-ХІІ з відповідними змінами та доповненнями, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати в порядку розподілу майна спільної сумісної власності подружжя право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_1.

Визнати в порядку розподілу майна спільної сумісної власності подружжя право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_5.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги

Суддя: ОСОБА_9