Справа № 2-6/2011
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2011 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

при секретарі Прихненко Г.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу з а позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення межі земельної ділянки та припинення самовільного будівництва,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, яким просить поновити межу земельної ділянки під належним йому на праві власності домоволодінням № 74 по проспекту 50-річчя СРСР в м.Харкові, зобов?язавши ОСОБА_2 знести за її рахунок дерев?яний сарай та вбиральню на земельній ділянці площею 59 кв.м. та припинити самовільне будівництво на межі земельних ділянок.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.08.2004 року належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці площею 522 кв.м., наданій бід забудову рішенням виконкому Сталінської ради м.Харкова 30.08.1949 року, за адресою: м.Харків, проспект 50-річчя СРСР, 74. Відповідачу на підставі договору дарування від 12.02.1982 року належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці площею 522 кв.м., зареєстрованій на підставі рішення виконкому Московського району м.Харкова від 16.11.1954 року, за адресою: м.Харків, проспект 50-річчя СРСР, 72. Відповідно правовстановлюючих документів сторонам належать однакові земельні ділянки, фактично відповідач через самозахоплення володіє належними позивачу 59 кв.м. земельної ділянки, внаслідок чого фактично площа належної позивачу земельної ділянки складає 463 кв.м., у тому числі переуступка 59 кв.м., а площа належної відповідачу земельної ділянки 588 кв.м., у тому числі надлишок 66 кв.м. На ділянці площею 59 кв.м. від ділянки позивача, якою самовільно володіє відповідача, останнім побудовані дерев?яний сарай та вбиральня, крім того, відповідач на межі земельних ділянок самовільно побудувала цегляну стіну, яка перешкоджає вільному доступу позивача до паркану.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив про обставини, викладені вище, крім того зазначив, що в теперішній час відповідачем на межі належних сторонам земельних ділянок самовільно побудовано прибудову між кухнею та будинком.

Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі угоди, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача у повному обсязі та зазначив наступне. Загальна площа земельної ділянки, яка була надана під забудову, первісно складала за правовстановлюючими документами 1045 кв.м. із розрахунку 522 кв.м. на кожне домоволодіння. На цей час фактична площа вищезазначеної земельної ділянки складає 1028,55 кв.м., фактична площа земельної ділянки, розташованої по проспекту 50-річчя СРСР, 72 в м.Харкові складає 578,12 кв.м., земельної ділянки, розташованої по проспекту 50-річчя СРСР 450,43 кв.м. В зв?язку з тим, що межу землекористування між домоволодіннями № 72 і № 74 по проспекту 50-річчя СРСР не уявляється можливим, то відповідно до вимог ст..107 Земельного кодексу України, надана земельна ділянка під будівництво домоволодінь № 72 і № 74 по проспекту 50-річчя СРСР підлягає розподілу між сторонами в рівних частках, що фактично складає 514,27 кв.м., фактична площа земельної ділянки № 72 складає 578,12 кв.м., надлишок 63,84 кв.м., земельної ділянки № 74 450,43 кв.м., при цьому не достає 63,84 кв.м.. Таким чином, межу земельної ділянку необхідно встановити по фактично існуючій межі, а вищезазначені 63,84 кв.м. необхідно виділити як переуступка, яку необхідно розглядати як самозахоплення землі.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснивши, що спірні 59 кв.м. земельної ділянки, на якій побудовані 2 сараї та вбиральня, належать відповідачу, в договорі про право безстрокового користування земельної ділянкою, яка належить відповідачу помилково зазначено 522 кв.м. замість належних 600 кв.м., сама земельна ділянка є фактично меншою, ніж зазначено в правовстановлюючих документах.

Представник відповідача ОСОБА_4 , яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з наступних підстав. Згідно правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки зазначена у висновку судової будівельно-технічної експертизи переуступка 59 кв.м. у дійсності не має місця, оскільки рішенням виконкому Сталінської райради батьку відповідача виділено земельну ділянку площею 600 кв.м., в той же час договір на право зведення будинку та безстрокового користування земельної ділянкою, в якому зазначено площу земельної ділянки 522 кв.м., підписаний райжилуправлінням, яке не мало повноважень щодо виділу земельної ділянки, так як такі рішення можуть бути прийняті тільки органами виконавчої влади, ніяких доказів наявності переуступки 59 кв.м. земельної ділянки позивачем не надано, в зв??язку з чим висновок судової будівельно-технічної експертизи не може бути прийнятий судом до уваги. Крім того, на належній відповідачу земельній ділянці відсутні об?єкти самовільного будівництва, оскільки право власності на самочинно збудовані будівлі визнано за відповідачем рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27.09.2011 року. Представник відповідача вважає, що відповідач має право власності на спірну частину земельної ділянки також на підставі набувальної давності.

Суд, вислухав пояснення сторін, їх представників, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до генерального плану на присадибну ділянку № 11 по вул. Автострадній Сталінського району від 11.08.1949 року площа земельної ділянки, що виділялась під забудову складала 1045 кв.м.

Рішенням виконкому Сталінської райради депутатів трудящих від 26.07.1949 року ОСОБА_5 виділено земельну ділянку під забудову на 2-му Салтівському с.Капустняк № 11-а в кількості 600 кв.м., а також зазначено оформити РЖУ відведену ділянку відповідним договором.

На підставі вищезазначеного рішення, між Житловим Управлінням виконкому Сталінської райради депутатів трудящих та ОСОБА_5 23.09.1949 року укладено договір про право зведення будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, відповідно до якого ОСОБА_5 виділено ділянку комунальної землі площею 522 кв.м. для індивідуального будівництва житлового будинку по вул.. Капустняк № 11-а.

На підставі рішення виконкому Сталінської райради депутатів трудящих від 30.08.1949 року, між Житловим Управлінням виконкому Сталінської райради депутатів трудящих та ОСОБА_6 23.09.1949 року укладено договір про право зведення будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, відповідно до якого ОСОБА_6 виділено ділянку комунальної землі площею 522 кв.м. для індивідуального будівництва житлового будинку по вул.. Капустняк № 11.

Згідно п.2 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року Про право громадян на купівлю та зведення індивідуальних житлових будинків, який діяв на момент виділення спірної земельної ділянки, розмір земельних ділянок, які відводяться громадянам, визначається виконкомами обласних, міських та районних рад депутатів трудящих у відповідності до проектів планування та забудови міст, а також у відповідності з загальними нормами, встановленими Радою Міністрів СРСР.

Як вбачається з аналізу тексту даного нормативного акту та вищезазначених договорів про право зведення будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, останні були укладені на підставі рішень виконкому Сталінської райради про відвід земельних ділянок, які є невід?ємної частиною цих договорів, тобто ці договори не є самостійною підставою набуття права на земельні ділянки.

Відповідно до договору дарування від 12.02.1982 року, посвідченого державним нотаріусом 12-ої Харківської нотаріальної контори ОСОБА_7, ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, проспект 50-річчя СРСР, 72, розташований на земельній ділянці площею 522 кв.м., право власності ОСОБА_2 зареєстровано в КП Харківському бюро технічної інвентаризації24.02.1982 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, ОСОБА_1 прийняв у спадщину після смерті батька ОСОБА_6 житловий будинок з надвірними будівлями при ньому, що знаходиться в м.Харкові, пр.. 50-річчя СРСР, 74 на земельній ділянці площею 522 кв.м., у тому числі переуступка 59 кв.м., право власності ОСОБА_1 зареєстровано в КП Харківському бюро технічної інвентаризації07.09.2004 року.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5656 від 26.09.2011 року площа та межі земельних ділянок, розташованих за адресою: м.Харків, проспект 50-річчя СРСР № 74 та № 72 не відповідають площі та межам, визначеним в правовстановлюючих документах. Місце розташування меж і їх лінійних розмірів на зазначені земельні ділянки не відповідає фактичному місцю розташуванню меж, має місце переуступка площею 59,0 кв.м.. Встановити межі землекористування поміж домоволодіннями № 72 та № 74 відповідно до правовстановлюючих документів на зазначені земельні ділянки з урахуванням наявності переуступок не надається можливим. Висновок експертизи також у дослідницькій частині зазначає про неможливість вказати місце розташування переуступки площею 59 кв.м.

У судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_9 підтримала висновок експертизи щодо неможливості встановлення межі землекористування поміж належними сторонам домоволодіннями, а також зазначила, що фактичні площі спірних земельних ділянок не співпадають відповідним площам за правовстановлюючими документами.

Позовні вимоги в частині знесення деревяного сараю та вбиральні та припинення самовільного будівництва на межі належних сторонам земельних ділянок задоволенню не підлягають у звязку з висновком суду про неможливість встановлення межі землекористування між спірними ділянками та встановлення місця розташування переуступки, відповідно до вищезазначеного висновку судової будівельно-технічної експертизи будівлі та обєкти самовільного будівництва домоволодіння № 72 по проспекту 50-річчя СРСР в м.Харкові розташовані в межах земельної ділянки.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27.09.2011 року за ОСОБА_2 визнано право власності на переобладнану житлову прибудову літ А1-1, санвузол в прибудові літ а, а також прибудови а-1та а-2до житлового будинку літ. А-1домоволодіння № 72 по проспекту 50-річчя СРСР в м.Харкові. Рішення набрало законної сили, право власності ОСОБА_2 зареєстровано в КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації03.11.2011 року. Згідно технічного паспорту на домоволодіння № 72 по проспекту 50-річчя СРСР в м.Харкові від 23.12.2010 року з урахуванням рішення Фрунзенського районного суду від 27.09.2011 року обєкти самовільного будівництва на території зазначеного домоволодіння відсутні.

Позовні вимоги щодо знесення деревяного сараю та вбиральні, які знаходяться на переуступці площею 59 кв.м. задоволенню не підлягають також виходячи з наступного. Висновок судової будівельно-технічної експертизи зазначає про знаходження на переуступці площею 59 кв.м. сараю літ. Г та сараю літ В, а не сараю та вбиральні, як зазначає позивач. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.08.2004 року за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на домоволодіння з надвірними будівлями, розташоване за адресою: м.Харків, проспект 50-річчя СРСР, 74 на земельній ділянці площею 522 кв.м., у тому числі переуступка 59 кв.м., загальна площа земельної ділянки складає 463 кв.м. (а.с. 91 інвентарної справи № 39099). Згідно заповіту позивач отримав у спадщину зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці з урахуванням переуступки 59 кв.м.

Відповідно до ст..377 ЦК України (в редакції 16.01.2003 року, яка діяла на момент отримання свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності позивачем) якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то уразі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Правовстановлюючих документів на право постійного користування земельною ділянкою площею 522 кв.м., передбачених ст..126 Земельного кодексу України державного акту, позивачем не надано.

Таким чином, підстав вважати переуступку площею 59 кв.м. належною позивачу на праві користування частиною земельної ділянки, судом не встановлено.

Посилання представника позивача на те, що в звязку з неможливістю встановлення дійсної межі землекористування, необхідно поділити земельну ділянку надану під забудову домоволодінь № 72 та 74 по проспекту 50-річчя СРСР між сторонами у рівних частинах від фактичної площі по 514,27 кв.м. кожному, при цьому фактично існуючу різницю 63,84 кв.м. необхідно виділити як переуступку та розглядати як самозахоплення земельної ділянки, суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст..107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

Сторони отримали право користування спірними земельними ділянками у звязку з переходом права власності на домоволодіння з надвірними будівлями від ОСОБА_5 та ОСОБА_6, між якими на протязі тривалого часу з 1948 року було встановлено фактичний порядок використання земельних ділянок, має місце переуступка 59 кв.м., правовстановлюючих документів на право постійного користування земельною ділянкою у зазначеному позивачем розмірі, останнім не надано. Крім того, вимога щодо розподілу земельної ділянки між сторонами у рівних частинах позивачем заявлена не була, відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України,

ст. 103-109, 125-126 Земельного кодексу України, ст..377 ЦК України, Постановою Пленуму

Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення межі земельної ділянки та припинення самовільного будівництва

відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: