Справа № 8-55/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2011 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Прокопчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Соломянського районного суду м. Києва від 03 листопада 2010 року за позовом ОСОБА_1 до Державного економіко-технологічного університету транспорту про визнання правочину та наказу недійсними,

в с т а н о в и в:

03 листопада 2010 року рішенням Соломянського районного суду м. Києва відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного економіко-технологічного університету транспорту про визнання правочину та наказу недійсними.

Рішення набрало законної сили.

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами цього рішення Соломянського районного суду м. Києва від 03 листопада 2010 року (а.с. 233-239).

Свою заяву мотивує тим, що вона не мала змоги вчасно звернутись за юридичною допомогою; заява про звільнення, що була предметом спору, написана під впливом збігу тяжких обставин на вкрай невигідних та несприятливих для неї умовах; довгий час вона була безробітною, перебувала в депресивному стані. Зазначає, що на момент написання заяви була в неосудному стані та не могла керувати своїми діями та вчинками. Лікарі рекомендували їй попереднє місце роботи для виходу зі стану депресії.

Рішення суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду помилкові, а при розгляді справи неправильно застосовані норми закону. Зокрема, суд відмовив у призначенні судово-психіатричної експертизи для зясування питання чи в день підписання заяви про звільнення позивач була недієздатною та чи є вона дієздатною на даний час. Згідно висновку спеціаліста від 04 травня 2011 року вона при написання заяви страждала на психічний розлад та не могла в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Вважає, що її заява про звільнення з роботи за власним бажанням є правочином та може бути визнана недійсною.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заяву та просила її задовольнити.

Представник відповідача в справі Державного економіко-технологічного університету транспорту проти задоволення заяви заперечує. Пояснила суду, що обставини, наведені заявником не є нововиявленими. Зазначила, що наданий ОСОБА_1 висновок спеціаліста не є підставою для перегляду судового рішення, оскільки заява про звільнення за власним бажанням не є правочином, тому суд і відмовив у призначенні експертизи.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03 листопада 2010 року рішенням Соломянського районного суду м. Києва відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного економіко-технологічного університету транспорту про визнання правочину та наказу недійсними (а.с. 95-96).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва зазначене рішення залишено без змін (а.с. 220-221).

Частиною 2 ст. 361 ЦПК України визначені підстави для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами, на які посилається заявник, є те, що вона не мала змоги вчасно звернутись за юридичною допомогою; заява про звільнення, що була предметом спору, написана під впливом збігу тяжких обставин на вкрай невигідних та несприятливих для неї умовах; довгий час вона була безробітною, перебувала в депресивному стані, була в неосудному стані та не могла керувати своїми діями та вчинками; рішення суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду помилкові, а при розгляді справи неправильно застосовані норми закону; згідно висновку спеціаліста від 04 травня 2011 року вона при написанні заяви страждала на психічний розглад та не могла в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Оцінивши надані докази та враховуючи вимоги закону, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається заявник не є нововиявленими для неї, тобто не є істотними для справи обставинами, що не були та не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.

Подана заява фактично містить опис обставин справи, які досліджувались судом при розгляді справи.

З огляду на наведене, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 361-366 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: