Справа № 2- 7922/11

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 серпня 2011 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: - судді Маймур Ф.Ф.

при секретарі: - Величко О.М.

за участю: позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, третя особа Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації`про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, третя особа Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації`про визнання права власності (а.с. 4-7)

Позивачі у позовній заяві та у судовому засіданні посилалися на те, що батькам позивачів належало домоволодіння АДРЕСА_1 . Батько позивачів - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачі стали власниками, в рівних частинах, спадкового майна належного померлому батькові, яке складається з 59/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , тобто кожний став власником 59/200 частини домоволодіння. Матір позивачів ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і своє майно заповідала тільки позивачу ОСОБА_1 , який став власником спадкового майна належного померлій матері, яке складається з 41/100 частини домоволодіння. В подальшому у 2008-2009 роках позивачами з метою поліпшення умов використання належного їм майна було самовільно побудовано тамбур та сарай, про що КП «ДМБТІ`позивачу був виданий новий технічний паспорт. Однак оскільки на сьогоднішній день право власності за позивачами на добудовані ними тамбур та сарай не визнано, позивачі просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 141/200 частини, а за ОСОБА_2 право власності на 59/200 частини самовільно побудованих тамбура літ. а4-1 висотою 2,9 м., площею 3,6 кв.м., об`ємом 10 куб.м та сарая літ. Л висотою 2,3 м., площею 10,2 кв.м., об`ємом 23 куб.м, які входять до складу домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.4-5)

У судовому засіданні позивачі заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач - Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, свого представника для участі в розгляді справи не направив, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. (а.с. 44,58)

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Інші сторони у судове засідання своїх представників не направили, про час та день розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом АЕЕ № 554755 від 31.10.2001 р. посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №2-5449, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали власниками, в рівних частинах, спадкового майна належного померлому ОСОБА_3 , яке складається з 59/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , тобто кожний із нас став власником 59/200 частини домоволодіння. Свідоцтво зареєстровано Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»03.12.2001 р. в реєстровій книзі №328 за№78(а.с.15-16)

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВРД №833704 від 02.12.2010 р. посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №7-1452, позивач ОСОБА_1 став власником спадкового майна належного померлій матері, яке складається з 41/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 . Свідоцтво зареєстровано Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації`в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно 29.12.2010 р. за №31716587(а.с.17-18)

Згідно технічного паспорту, виданого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації`станом на 13.08.2010 року (інвентаризаційна справа № 60) позивачем самовільно було добудовано тамбур літ. а4-1 висотою 2,9 м., площею 3,6 кв.м., об`ємом 10 куб.м та сарай літ. Л висотою 2,3 м., площею 10,2 кв.м., об`ємом 23 куб.м, які входять до складу домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 10-14)

Відповідно до Технічного висновку за результатами обстеження будівельних конструкцій тамбура та сарая, розташованих по АДРЕСА_1 , виконаного 28.03.2011 року спеціалістом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМТЕХСТАЛЬПРОЕКТ»(Ліцензія АВ № 051902 дійсна до 21.04.2011 р.), на підставі здійсненого обстеження будівельних конструкцій тамбура літ. а4-1, сарая літ. Л та визначення фактичного стану конструкцій був зроблений висновок про те, що основні несучі та огороджуючі конструкції (фундамент, стіни, перекриття, дах, покрівля) знаходяться у доброму стані та придатні до подальшої експлуатації. (а.с. 20-46)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (2003 року), Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» .

Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Згідно ч. 3 ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, за власником або користувачем земельної ділянки може бути визнано право власності на майно, яке самовільно побудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

За змістом ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень`державна реєстрація речових прав скасовується в разі винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до Державного реєстру прав.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача про визнання за ними права власності на самовільно побудовані тамбур літ. а4-1 та сарай літ. Л у домоволодінні АДРЕСА_1 , суд виходив з того, що позивачі є власниками домоволодіння, права інших осіб при здійсненні позивачем самовільного будівництва не були порушені, а добудовані будівлі відповідають будівельним нормам та правилам, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачів та визнати за ОСОБА_1 право власності на 141/200 частини, а за ОСОБА_2 право власності на 59/200 частини самовільно побудованих тамбура літ. а4-1 висотою 2,9 м., площею 3,6 кв.м., об`ємом 10 куб.м та сарая літ. Л висотою 2,3 м., площею 10,2 кв.м., об`ємом 23 куб.м, які входять до складу домоволодіння АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 331, 375, 376 Цивільного кодексу України (2003 року), ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 141/200 частини самовільно побудованих тамбура літ. а4-1 висотою 2,9 м., площею 3,6 кв.м., об`ємом 10 куб.м та сарая літ. Л висотою 2,3 м., площею 10,2 кв.м., об`ємом 23 куб.м, які входять до складу домоволодіння АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 59/200 частини самовільно побудованих тамбура літ. а4-1 висотою 2,9 м., площею 3,6 кв.м., об`ємом 10 куб.м та сарая літ. Л висотою 2,3 м., площею 10,2 кв.м., об`ємом 23 куб.м, які входять до складу домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Ф.Ф. Маймур