РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-756/11

Провадження № 2-756/11

25.01.2011 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого Скотаря А.Ю., при секретарі Кошовій Г.О., представнику позивача ОСОБА_1, представнику відповідача ОСОБА_2, розглянувши цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі Банк) звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 27.03.2007 між ним та ТОВ «Тімекс» укладено генеральну угоду № 6807N4 з загальним лімітом заборгованості 2100000 доларів США строком до 25.03.2010 в рамках якої укладено кілька кредитних договорів, а саме:

-кредитний договір № 6807К17 від 27.03.2007 за яким позичальнику відкрито мультивалютну кредитну лінію з лімітом заборгованості еквівалент 2100000 доларів США с кінцевим терміном погашення 25.03.2010 (договір № 1).

-кредитний договір № 68608К21 від 06.10.2008 за яким позичальнику відкрито не відновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості еквівалент 300000 доларів США строком повернення до 28.02.2010 (договір № 2).

В забезпечення Генеральної угоди відповідач згідно іпотечного договору № 6807Z61 від 27.03.2007 надав в іпотеку житловий будинок з прибудовами літ. «Л-1», мансардою літ. «Лм», ганком літ. «Л» та гаражем літ. «М» по вул. Івана Камишева, 71 в м. Харкові.

Через невиконання позивальником умов договорів станом на 09.04.2010 його заборгованість перед позивачем склала за договором № 1: 1598912,54 доларів США, екв. 12673460,47 грн. заборгованість за кредитом; 192833,64 доларів США, екв. 1528457,28 грн. за відсотками, які нараховані і не сплачені за період з грудня 2008 року по квітень 2010 року; 9508,46 грн. за комісією за управління кредитом за період з червня 2009 року по лютий 2010 року; 1816818,84 грн. пеня за своєчасно непогашені транші кредиту, проценти та комісії.

За договором № 2 заборгованість становить: 288600 доларів США, екв. 2287530,18 грн. за кредитом; 15477,94 доларів США, екв. 122682,80 грн. за відсотками, які нараховані і не сплачені за період з липня 2009 року по квітень 2010 року; 3999,55 грн. за комісією за управління кредитом за період з листопаду 2009 року по лютий 2010 року; 176720,42 грн. пеня за своєчасно непогашені транші кредиту, проценти та комісії.

Отже, загальна заборгованість за Генеральною угодою станом на 09.04.2010 становить 2347449,66 доларів США/екв. 18606590,26 грн.

За іпотечним договором позивач має право за рахунок предмету іпотеки задовольнити свої вимоги, що випливають з кредитних договорів, в повному обсязі. До відповідача направлялась вимога про дострокове погашення кредиту, яка отримана останнім, проте не виконана.

Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з прибудовами літ. «Л-1», мансардою літ. «Лм», ганком літ. «Л» та гаражем літ. «М» по вул. Івана Камишева, 71 в м. Харкові, що належить відповідачеві, реалізувавши предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів для задоволення своїх вимог в розмірі заборгованості.

В суді представник позивача підтримав позовні вимоги та наполіг на їх задоволенні.

Представник відповідача проти позову заперечував, пославшись на той факт, що 24.12.2009 Господарським судом Харківської області винесено рішення у справі № 53/325-09 яким розірвано спірні кредитні договори та з ТОВ «Тімекс» стягнуто на користь позивача заборгованість за договором № 6807К17 від 27.03.2007 в розмірі 1375512,79 доларів США та за договором № 68608К21 від 06.10.2008 302110,23 доларів США. Зазначене рішення набрало законної сили, а за вимогами ст.ст. 653 ч. 2, 593 ЦК України, Закону України «Про іпотеку» в результаті розірвання договорів кредиту та припинення зобовязань за ними іпотека є припиненою і звернення стягнення на предмет іпотеки неможливе.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні правовідносини.

Сторонами не заперечується факт укладання між Банком і ТОВ «Тімекс» генеральної угоди № 6807N4 від 27.03.2007, кредитних договорів № 6807К17 від тієї ж дати і № 68608К21 від 06.10.2008 за якими позичальнику відкрито мультивалютну кредитну лінію з лімітом заборгованості в еквіваленті 2100000 доларів США с кінцевим терміном погашення 25.03.2010 та відновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості еквівалент 300000 доларів США строком до 28.02.2010 та іпотечного договору № 6807Z61 від 27.03.2007 між Банком та ОСОБА_3 предметом якого став житловий будинок з прибудовами літ «Л-1», мансардою літ «Лм», ганком літ «Л» та гаражем літ «М» по вул. Івана Камишева, 71 в м. Харкові, отже ці обставини доказуванню не підлягають. Крім того, відповідачем не надано заперечень щодо загального розміру заборгованості за вказаними договорами, в рахунок відшкодування якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, наявності порушень Банком умов, що передують зверненню до суду з такими вимогами (а.с. 6-55).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. ТОВ «Тімекс» не виконуються умови договорів кредиту, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, з метою погашення заборгованості по кредитам.

Однак, 24.12.2009 Господарським судом Харківської області винесено рішення у справі № 53/325-09 яким, окрім іншого, розірвано Генеральну угоду № 6807N4 від 27.03.2007, кредитний договір № 6807К17 від 27.03.2007, кредитний договір № 68608К21 від 06.10.2008, укладені між ТОВ «Тімекс» та Банком наслідком чого визнано виплату ТОВ «Тімекс» на користь Банку заборгованість за договором № 6807К17 від 27.03.2007 в розмірі 1375512,79 доларів США та за договором № 68608К21 від 06.10.2008 302110,23 доларів США (а.с. 85-87).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.08.2010 зазначене рішення в частині розірвання Генеральної угоди і кредитних договорів та виплати на користь Банку заборгованості скасовано, проте постановою Вищого господарського суду України від 15.12.2010 скасована ця постанова, а рішення господарського суду Харківської області залишено без змін (а.с. 88-95).

Проаналізувавши норми закону, досліджені матеріали справи суд не може погодитись з думкою представника відповідача, що зобовязання за кредитними договорами через зазначені вище рішення є припиненими, отже, як наслідок, припинена і іпотека.

Так, згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна.

Стаття 593 ЦК України передбачає, зокрема, що право застави припиняється у разі припинення зобовязання, забезпеченого заставою.

Аналогічні положення містяться в ч. 5 ст. 3, ст. 17 Закону України «Про іпотеку» (іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно до п. 4.2. іпотечного договору № 6807Z61 від 27.03.2007 іпотека припиняється в разі припинення зобовязань за Угодою (в даному випадку за Генеральною угодою).

Глава 50 ЦК України (ст.ст. 598-609) передбачає підстави припинення зобовязань і не містить такої підстави, як розірвання договору.

Отже, наявність рішення суду щодо розірвання договорів кредиту не скасовує факт їх укладення та дію до моменту розірвання, що стосується і умов договору про зобовязання сторін, наслідків порушення, невиконання чи неналежного виконання зобовязань, тобто не скасовує обовязку боржника сплатити наявну заборгованість.

Разом з тим, рішенням Господарського суду Харківської області від 24.12.2009 вирішена доля кредитних договорів та наявності заборгованості за ними, а саме ухвалено про її виплату ТОВ «Тімекс» на користь Банку, тому звернення стягнення на предмет іпотеки наряду з вказаним рішенням господарського суду призведе до стягнення в подвійному розмірі, що є неправомірним.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 575, 593, 598-609, ст.ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку», -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Ю. Скотар