Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2011 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої судді : Величко О.В.,

при секретарі: Хорошилової Н.М.,

за участю позивача : ОСОБА_1,

представника відповідача :

Державне підприємство

Красноармійськвугілля ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красно армійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного Підприємства Красноармійськвугілля, третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Красно армійська про стягнення моральної шкоди, повязаною з травмою на виробництві,-

В С Т А Н О В И В :

24.10.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного Підприємства Красноарміськвугілля, третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Красно армійська про стягнення моральної шкоди, повязаною з травмою на виробництві. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що з липня 1986 року він працював на ВП Шахта Родинська ДП Красноармійськвугілля. 05.03.2011 року помічник начальника йому видав наряд на перекріплення 3 північної лави укл. № 1 пл. К5 в районі крепі супутник. О 21.00 годині, відколовшимся від покрівлі привибійного простору лави шматком породи, він був травмований в області поперекового відділу хребта. ) З 05.03.2011 року по 01.04.2011 року він знаходився на лікуванні у травматологічному відділенні Димитрівській ЦМЛ з діагнозом: закриті переломи поперечних відростків Л1-ЛЗ хребтів зі зміщенням; обширна п/ножна гематома поперекової області; забій лівої нирки, забій, садна грудної клітки зліва. З 15.04.2011 року по 27.04.2011 року він знаходився на лікуванні у комунальній лікувально-профілактичній установі Родинської міської лікарні. 09.04.2011 р. звертався за консультацією до Донецького обласного клінічного територіального медичного обєднання. З 13.05.2011 р. по 02.06.2011 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Донецькій обласній лікарні. Висновком МСЕК від 07.07.2011 року йому встановлена 50% втрати працездатності , призначена 3 група інвалідності, рекомендовано медикаментозне , санаторно-курортне лікування.

Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач вважає, що діями відповідача по незабезпеченню безпечних умов праці йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 50000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, повяз ану з травмою на виробництві 50000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача - Державного підприємства Красноармійськвугілляпозовні вимоги не визнав та пояснив, що розмір моральної шкоди, вказаний позивачем не доведений в судовому засіданні. Вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з даними позовними вимогами. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Красноармійську в судове засідання не зявився, просив справу слухати у їх відсутність, винести рішення на розсуд суду ( а.с. 18).

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 02.07.1986 року по 07.07.2011 року перебував у трудових відносинах з відповідачем , де працював гірноробочим очисного вибою. Наказом № 781 к від 08.07.2011 року позивач був звільнений з підприємства на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП України у звязку з виявленою невідповідністю виконуваної роботі за станом здоровя. ( а.с. 6-9).

05.03.2011 року позивача було травмовано на підприємстві, де він працював , при виконанні ним трудових обовязків.

За наслідками розслідування нещасного випадку було видано акт за формою Н-1 від 05.03.2011 року, згідно якого позивач отримав травму :закриті переломи поперечних відростків Л1-ЛЗ хребтів зі зміщенням; обширна п/ножна гематома поперекової області, забій лівої нирки, забій, садна грудної клітки зліва ( а. с. 4-5).

Відповідно до довідки МСЕК від 07.07.2011 року позивачу була встановлена 3 група інвалідності первинно, визначена ступінь втрати працездатності 50%, рекомендовано медикаментозне, санаторно-курортне лікування ,протипоказана тяжка фізична праця ( а. с. 15, 16).

На підставі постанови Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську позивач одержує страхові виплати : страхові щомісячні виплати, одноразову допомогу.( а. с. 14).

Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 2 цієї статті встановлено, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Таким законодавством є відповідні норми ЦК України, зокрема ч.ч. 3,4,5 ст. 23, п. 1 ст. 268, про що зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 у справі № 1-32/2008 про страхові виплати.

Законом України Про охорону праці, а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності

Згідно пункту 27 статті 77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рікта пункту 22 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рікдію частини третьої статті 34 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностіна 2006-2007 роки було призупинено.

Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатностівід 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

Проте, суд вважає, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що , у звязку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 50% професійної працездатності, внаслідок чого у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, мали місце послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоровя. За станом здоровя позивач був змушений звільнитись з роботи.

Факт нещасного випадку на виробництві, що призвело до втрати позивачем професійної працездатності в розмірі 50% представник відповідача в суді не оспорював.

Вищезазначені вимоги законодавства, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкодиповязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

В п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України № 1 рн/2004 від 27.01.2004 року зазначено, що ушкодження здоровя, заподіянні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Згідно ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, на підставі яких суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акти про розслідування нещасного випадку, рішення МСЕК про втрату працездатності, виписки із історії хвороби.

Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК від 07.07.2011 року суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на її відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що професійна працездатність у звязку з нещасним випадком на виробництві , втрачена на 50 %. Суд також приймає до уваги той факт, що позивач періодично проходить лікування у неврологічному відділенні лікарні.

Таким чином, доводи відповідача про відсутність доказів про спричинення моральної шкоди позивачу, як підстави для відшкодування моральної шкоди останньому, є безпідставними.

Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Державного підприємства Красноармійськвугілля на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 17000 грн.

Відповідно до ст.. 268 ч. 1 п. 3 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Доводи представника відповідача відносно пропуску строку давності для стягнення з відповідача моральної шкоди, надання позивачем неналежних доказів з приводу завдання йому моральної шкоди, не ґрунтуються на законі, суперечать вищенаведеному, а тому уваги не заслуговують.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати : по сплаті судового збору в розмірі 94,10 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 237-1 КЗпП України, ст.. 23, 268 ЦК України, ст..ст. 3,5,7,8,10,14,57-60,79,88,208-209,212,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства Красноармійськвугілля, третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Красноармійська про стягнення моральної шкоди, повязаною з травмою на виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Красноармійськвугілляр/р 0953 в ПІБ України м. Димитрів МФЗ 334806

на користь ОСОБА_1 17000 грн. ( сімнадцять тисяч грн..) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з з Державного підприємства Красноармійськвугілляр/р 0953 в ПІБ України м. Димитрів МФЗ 334806 на користь держави судовий збір в розмірі 94,10 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: