Справа № 2-1425/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2011 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря Гаврилюк К.М., представників сторін адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши в відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення та по зустрічній позовній заяві ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та третьої особи ЖКП «Бриз» про визнання особи такою, що втратила права на користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ

30.12.2010р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом та зселення до квартири АДРЕСА_1.

В заяві позивач вказав , що квартира АДРЕСА_2 є неприватизованою, в якій проживав він, відповідачка та його мати ОСОБА_5, яка була основним наймачем квартири. Оскільки відповідачка в 2009 році одружилась,і в спірній квартирі став проживати також її чоловік, то він вирішив тимчасово проживати в квартирі своєї дружини, але одна із кімнат квартири була відведена йому, і там залишались його речі.

Після смерті матері , тобто 19.10.2010року, , відповідачка змінила замки в квартирі та чинить йому перешкоди в користуванні та вселенні до квартири.

Між ними часто виникають суперечки з приводу спірної квартири, тому , посилаючись на положення ст.64 ЖК України позивач просив вселити його до спірної квартири.

14.03.2011року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право на користування житлом.

В заяві вона посилалась на те, що в грудні 2004 року позивач вибрався із спірної квартири АДРЕСА_3 та став мешкати в квартирі своєї дружини по вул. Бузький бульвар, 1 в. 11, тобто вибрався на інше постійне місце проживання, скільки лише вона підтримувала квартиру в належному стані як о смерті так і після смерті бабусі, а позивач навіть не здійснював оплату за житло, посилаючись на положення ст. 107 К України просила визнати його таким, що втратив право на користування спірною квартирою.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, в задоволенні зустрічної позовної заяви росили відмовити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнали, свої зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не заявився.

Вислухавши пояснення сторін,їх представників, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 є неприватизованою, складається із трьох кімнат, житловою площею 39,3 кв.м.

Позивач , 16 квітня 2005 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 0.0., яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як встановлено судом із показів свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_3 0.0. позивач практично кожного дня знаходився в спірній квартирі АДРЕСА_2, оскільки його мати тяжко хворіла, перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги.

Відповідач, яка доводилась померлій ОСОБА_5 онукою, такої допомоги тій не надавала, тому фактично ОСОБА_3 до смерті матері користувався вказаною спірною квартирою, в якій залишились всі його речі та майно.

Одразу ж після смерті матері, ОСОБА_3 мав наміри вселитись до квартири , але відповідачка його до квартири не впустила, поміняла замки на вхідних дверях. Про що свідчить постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 15.11.2010р, а також покази вищеназваних свідків.

Відповідно до ст. 107 ЖК України,у разі вибуття наймача та членів його сім"ї на постійне проживання в інше жиле приміщення договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено факту вибуття позивача на постійне інше місце проживання , до вказаної спірної квартири АДРЕСА_4 позивач ставиться як до свого основного і постійного місця проживання , зв'язок із квартирою на втрачав, в квартирі залишились всі його речі, а відповідач чинить йому перешкоди в користуванні квартирою, відповідно до положення ст. 64 ЖК України позовні вимоги ОСОБА_3 про вселення його до спірної квартири підлягають задоволенню.

Посилання представників відповідачки на той факт, що в ОСОБА_3 є інше житло не доведено, оскільки встановлено, що квартира АДРЕСА_5 належить на праві власності його дружині ОСОБА_3 0.0.

Відповідно до довідки МБТІ за ОСОБА_3 права власності на житло не зареєстровано.

Тому в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 слід відмовити ,оскільки їх вимоги ніякими доказами в судовому засіданні не підтверджені.

Надані ними письмові докази, а саме: договір на виготовлення металопластикових виробів, чеки на сплату будматеріалів, на сплату комунальних послуг свідчать лише про те, що дійсно ОСОБА_4 проживала у вказаній спірній квартирі, проводила там ремонтні роботи та сплачувала за своє проживання комунальні послуги. Деякі із наданих ними документів датовані цим роком, а перешкоди в користування спірною квартирою чиняться з жовтня 2010року.

Суд також критично відносить до наданого відповідачем акту про не проживання позивача в спірній квартирі, складеного 02.11.2010р. самою ж відповідачкою та підписаним сусідами, оскільки сусіди , які підписали акт - ОСОБА_13 та ОСОБА_14, в судове засідання не з*явились та не підтвердили суду ці обставини.

Сусіди ОСОБА_15 та ОСОБА_11, які підписували вказаний акт, в судовому засіданні, будучи допитані в якості свідків спростували викладені в акті обставини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 213, 214, 215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_6.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку, визначеному ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

Суддя: ПАВЛОВА Ж.П.