Справа № 22-ц-428/11 Головуючий у І інстанції Петришин Н.М.
Провадження № 22-ц/780/4286/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 28.01.2011
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: судді Приходька К.П..,

суддів: Верланова С.М., Таргоній Д.О.,

при секретарі Вішик О.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи Великодимерська селищна рада, управління Держкомзему у Броварському районі про визнання незаконним рішення селищної ради, Державного акту на право приватної власності, визнання права власності на частину земельної ділянки та поділ її в натурі, про визначення порядку користування земельною ділянкою, про усунення перешкод у користуванні частиною будинку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

встановила:

у серпні 2006 року позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому згідно рішенням виконкому Великодимерської сільської ради від 24 липня 1996 року №50 відповідач 29 грудня 2001 року отримав Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,320га., яка розташована по вул. Петровського,139 в с. Велика Димерка Броварського району Київської області. Підставою прийняття такого рішення стало свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 серпня 1993 року, яке отримав відповідач після смерті діда ОСОБА_4

Рішенням Броварського районного суду Київської області від 19 листопада 2001 року вказане свідоцтво на спадщину за заповітом визнане частково незаконним і за позивачем визнано право власності на 27/100 частини домоволодіння № 139 по вул. Петровського в смт. Велика Димерка Броварського району, що становить 1/4 частину домоволодіння.

У звязку з тим, що відповідач без відома позивача, ігноруючи його спадкові права на частину домоволодіння, отримав Держаний акт про право приватної власності на всю земельну ділянку, на якій розташоване спадкове майно, позивач просить визнати цей Державний акт та рішення селищної ради, на підставі якого цей Державний акт був виданий, незаконним та скасувати їх. За ним позивач просить визнати право власності на 1/4 частину земельної ділянку, на яку він відповідно до вимог закону, як власник 27/100 частин домоволодіння, має право, розділивши цю земельну ділянку в натурі на відповідні частини згідно технічної експертизи. Просив також зобовязати відповідача не перешкоджати йому в користуванні належною йому частиною будинку, горища та земельною ділянкою .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2009 року позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08 жовтня 2009 року зазначене рішення суду в частині позовних вимог про визнання права власності на частину земельної ділянки та поділу її в натурі скасовано і справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, в решті рішення суду залишено без змін.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2010 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку розміром 675,0 кв.м. (з урахуванням площі під будівлями) в тому числі ділянки загального користування площею 10 кв.м., що складає 27/100 частин від загальної площі земельної ділянки розміром 0,250га., розташованої за адресою: вул. Петровського, 139 в с. Велика Димерка Броварського району Київської області.

Розділено в натурі земельну ділянку розміром 0,250га., розташовану за адресою: вул. Петровського, 139 в с. Велика Димерка Броварського району Київської області, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 102 від 08 липня 2010 року за варіантом № 2 відповідно до додатку № 2 та виділено в натурі:

ОСОБА_2 - ділянка площею 1825,0 кв.м. (з урахуванням площі під будівлями) в тому числі 1/2 частина земельної ділянки загального користування площею 10,0 кв.м., що складає 73/100 частин від загальної площі земельної ділянки;

ОСОБА_3 - ділянка площею 675,0 кв.м (з урахуванням площі під будівлями), в тому числі 1/2 частина земельної ділянки загального користування площею 10,0 кв.м., що складає 27/100 частин від загальної площі земельної ділянки;

Виділено ділянки загального користування площею - 20,0кв.м. для обслуговування стін будинку та господарських будівель, шириною 1,0м. в тому числі площею:

· в точках «АБ» площею 5,0 кв.м;

· в точках "ЕЖНПСИРЕ" площею 15,0 кв.м.

Лінії розподілу ділянок проходять:

перша лінія:

з точки «А», яка розділяє відрізок 6,86м. межі по вул. Петровського на відрізки 5,75м. ліворуч та 1,11м. праворуч вздовж стіни господарської будівлі, що розташована з лівої межі земельної ділянки в точку «Б» (точка лінії розподілу цієї господарської будівлі);

· з точки «Б» по лінії розподілу господарської споруди в точку «В»;

· з точки «В» в точку «Т» - 0,97м;

· точка «Г» розподіляє відрізок 47,73м. лівої межі ділянки на відрізки 42,30м. ліворуч та 5,43м. праворуч.

друга лінія:

з точки «Д», яка розділяє відрізок 24,88м. межі по вул. Петровського на відрізки 20,39м. ліворуч та 4,49м. праворуч в точку «Е» (ріг будинку);

· з точки «Е» вздовж стін будинку в точку «И»;

· з точки «И» по лінії розподілу будинку в точку «К»;

· з точки «К» під кутом 45° в точку «Л» - 1,41м;

· з точки «Л» в точку «М»- 55,56м;

· точка «М» розподіляє тильну межу ділянки на відрізки 24,30м. ліворуч та 8,70м.

· праворуч.

·

Зобовязано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні належною йому частиною земельної ділянки, частиною будинку та частиною горища, розташованою над належною ОСОБА_3 жилою кімнатою 2-1 площею 15,8 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати на оплату судової експертизи у розмірі 1 491, 36 грн.

Відповідачем подана апеляційна скарга на рішення суду, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_3 відмовити за пропуском строку позовної давності, неповноти з»ясування обставин справи, що має значення для справи, та порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним воно вважається тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим - у разі ухвалення його на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з висновку судової будівельно-технічної експертизи №102 від 08.07.2010 року за варіантом №2, який передбачав поділ земельної ділянки між співвласниками домоволодіння до їх ідеальних частин. З урахуванням чого суд вважав можливим визнати за позивачем право власності на земельну ділянку розміром 675,0 кв.м. (з урахуванням площі під будівлями) в тому числі ділянки загального користування площею 10 кв.м., що складає 27/100 частин від загальної площі земельної ділянки розміром 0,250га, розташованої за адресою: вул. Петровського, 139 в с. Велика Димерка Броварського району Київської області та виділити позивачу в натурі земельну ділянку розміром 27/100 частин спірної земельної ділянки.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не можливо погодитися в повному обсязі, виходячи із наступних обставин.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Великодимерської сільської ради від 24 липня 1996 року №50 відповідач 29 грудня 2001 року отримав Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,320га, яка розташована по вул. Петровського,139 в с. Велика Димерка Броварського району Київської обл.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2009 року вказане рішення виконкому Великодимерської сільської ради від 24 липня 1996 року № 50 та виданий на підставі цього рішення Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку визнані незаконними.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08 жовтня 2009 року вище зазначене рішення суду в цій частині залишено без змін.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України вище зазначені обставини не потребують доказування.

Відповідно до ч.1 ст.14 Конституції України та ч.1 ст.373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

На підставі ч.1 ст.13 Конституції України земля є обєктом права власності українського народу, від імені якого права власника землі здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Статтею 78 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Пунктом 34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Статтями 81 та 116 ЗК України визначені підстави набуття права власності на земельні ділянки, зокрема такими є безоплатна передача із земель державної і комунальної власності, та приватизація земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначений порядок набуття права власності на земельну ділянку.

До компетенції суду не входить визнання права власності на земельну ділянку, оскільки це є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад.

Визнавши право власності позивача на земельну ділянку розміром 675,0 кв.м., суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що найбільш прийнятним для визначення порядку користування спірною земельною ділянкою та її поділ в натурі між співвласниками домоволодіння і таким, що відповідає їх ідеальним частинам 73/100 та 27/100 є варіант № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 102 від 08 липня 2010 року.

Дійшовши до такого висновку, суд першої інстанції правомірно врахував положення абз.3 п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»: якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якої має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Тому, виходячи з матеріалів справи, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не в повній мірі застосував відповідні спірним правовідносинам норми земельного законодавства та зробив неправильні висновки у справі, визнавши за позивачем право власності на земельну ділянку.

Оскільки, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, ухвалене по справі рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким слід відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку розміром 675,0 кв.м.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 209,218,307,309, 313, 315, 316, 317 ЦПК України колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2010 року скасувати в частині визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 розміром 675,0кв.м. та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи Великодимерська селищна рада, управління Держкомзему у Броварському районі про визнання за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку розміром 675,0 кв.м. (з урахуванням площі під будівлями) в тому числі ділянки загального користування площею 10кв.м., що складає 27/100 частин від загальної площі земельної ділянки розміром 0,250га., розташованої за адресою: вул. Петровського, 139 в с. Велика Димерка Броварського району Київської області відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді