справа № 2-1473/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З листопада 2011 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого - Рудюка О.Д.,

при секретарі Багінська Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Вишгорода цивільну справу за позовною заявою Вишгородської міської ради до ОСОБА_1 про виселення, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом про виселення відповідача з квартири АДРЕСА_1 на підставі того, що рішення Вишгородського районного суду від 30.05.2011 року за Вишгородською міською радою визнано право власності на дану квартиру. Так чином, відповідач безпідставно займає дане житлове приміщення та відповідно до вимог ст.ст. 387, 391 ЦК України, ст. 109 ЖК УРСР позивач просить висилити відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

У судовому відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували та просили в позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають правове значення для розгляду справи і вирішення спору по сутті, суд приходить до наступного.

Рішення Вишгородського районного суду від 30.05.2011 року визнано спадщину, яка складається з обєкту нерухомого майна - квартира № 5, розташованої за адресою: вул. Симоненка, 16 у м. Вишгороді, що залишилась після смерті ОСОБА_2, - відумерлою. Визнати за Вишгородською міською радою Київської області право власності на обєкт нерухомого майна - квартиру № 5, яка розташована за адресою: вул. Симоненка, 16 у м. Вишгороді.

Дана рішення вступило в закону сілу 10.06.2011 року.

Як вбачається з довідки ф.З від 20.05.2011 року відповідач не зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, шо відповідач не є власником квартири.

Також, встановлено, відповідач проживає в даній квартирі без правових підстав, а саме без реєстрації, договору найму.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку (ст. 109 ЖК УРСР)

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином позовні вимоги є необгрунтовані та підлягають задоволенню в повно му обсязі.

На підставі вищевикладеного ст. 109 Житлового Кодексу УРСР, керуючись ст.ст. 10. 11, 15, ЗО, 60, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, 21.07.1950р.н. з квартири АДРЕСА_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д. Рудюк