АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22ц-7615/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 26 Доповідач - Калиновський А.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року липня «21»дня колегiя суддiв Судової палати з цивiльних справ Апеляцiйного суду Днiпропетровської областi в складi:

Головуючого: Калиновського А. Б.

Суддiв: ОСОБА_2А, ОСОБА_3

При секретарi: ОСОБА_4

Розглянула у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Днiпропетровську цивiльну справу за апеляцiйною скаргою ОСОБА_5 на рiшення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Днiпропетровської областi вiд 15 березня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рiшенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Днiпропетровської областi вiд 15 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення боргу задоволені частково.

В апеляцiйнiй скарзi відповідач ставить питання про скасування рiшення суду i ухвалення нового, посилаючись на порушення судом норм матерiального та процесуального права.

Перевiривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцiйної скарги, колегiя суддiв вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних пiдстав.

Судом встановлено, що згідно квитанції №21 від 22.09.2010 року; №48 від 23.09.2010 року та меморіальних ордерів №14128406 від 22.09.2010 року та №14175222 від 23.09.2010 року Дніпродзержинським відділенням АТ ОТП Банк позивач в ці дні поповнив поточний рахунок на 70 000 грн. та 60 000 грн. відповідно та перерахував ОСОБА_5 зазначені кошти як приватний переказ не пов'язаний з підприємницькою діяльністю, що підтверджується і довідкою банку (а.с.9).

Зазначені письмові документи, відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України є доказом укладення між сторонами договору позики, а умови, на яких відповідач отримав від позивача грошові кошти як позику на свої особисті цілі строком на два тижні з моменту отримання цих коштів, тобто до 06.10.2010 року, підтверджені не тільки поясненнями позивача, а й показаннями свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які були пристуні при домовленості сторін щодо цих умов.

Не заперечуючи проти отримання від позивача зазначеної суми, ОСОБА_5 її не повернув в обумовлений угодою строк.

За таких обставин, суд відповідно до ст.ст. 1046,1047,1049,1050 ч.1,218,625 ЦК України правильно стягнув з відповідача на користь позивача 33 411 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції; 1625 грн. 3% за затримку повернення боргу та судові витрати.

Що стосується рішення суду в частині стягнення з відповідача процентів за користування грошима на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 4198 грн., то в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ, оскільки сплата їх передбачена ст. 536 ЦК України, а добровільно взятих на себе зобовязань за договором, відповідач не виконав.

Однак погодитися з таким висновками суду не можна.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Пунктом 5 розд. VIII Прикінцевих положень закону Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг (далі закон) передбачено, що до приведення законодавства у відповідність із цим законом закони України на інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону, якщо інше не передбачено цим законом.

Відповідно до положень зазначеного закону надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою (п.6 ст.4 закону); фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти (п.5 ч.1 ст.1 закону). Фінансові послуги надаються фінансовим установами, а також фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. Отже, в інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається.

Судом встановлено, що 23.09.2010 року ОСОБА_5 позичав у ОСОБА_6 130 000 грн., які зобовязався повернути до 06.102010 року, однак зобовязання не виконав.

Установивши зазначені обставини, судом ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача процентів від суми позики через незастосування зазначених вище положень закону Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, який підлягав застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, правильно встановивши фактичні обставини справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права при вирішенні позовної вимоги про стягнення процентів від суми позики, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні зазначеної позовної вимоги.

Враховуючи викладене, підлягає зменшенню загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 139234 грн. до 135036 грн. ).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що договір укладено не в письмовій формі, а тому підтвердження факту його укладання не може ґрунтуватися на показаннях свідків не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладеного договору позики, та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначної грошової суми.

Такими іншими документами є квитанції про поповнення ОСОБА_6 поточного рахунку та меморіальні ордери банку.

Крім того, укладення договору позики можливо, відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України і без зазначення в ньому строків повернення грошей.

Керуючись ст. ст.303,307,309,314 ЦПК України, колегiя суддiв, -

ВИРІШИЛА:

Апеляцiйну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рiшення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Днiпропетровської областi вiд 15 березня 2011 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_5 процентів за користування грошима в розмірі 4198 грн.

Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позову до ОСОБА_5 про стягнення процентів від суми позики в розмірі 4198 грн.

Зменшити загальну суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 з 139234 грн. до 135036 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Суддi: