Справа № 2-2782/11
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2011 р. Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Науменко А.В.,
при секретарі - Коваленко Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за час прострочення,-
11 лютого 2011 року позивачі звернулися до суду з заявою, в яких наполягають на позові та просять розглянути справу в заочному порядку без їх присутності.
Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин, тому як про день, час і місце слухання справи сповіщався належним чином відповідно до положень ст. 74 ч. 9 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив, з заявою про відкладення розгляду справи чи про розгляд без його присутності до суду не звертався.
Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомлення ним про причини своєї неявки в судове засідання, враховуючи згоду позивача та керуючись ст. 224 ЦПК України, розглядає справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до ст. 1047 ч. 2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отримання вказаних грошів позики, підтверджується розпискою виданою 08.08.2008 року відповідачем, про отримання зазначеної суми у позивачів в повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як встановлено по справі, строк позики закінчився 08.09.2008 року, але грошова сума позики не була повернута, у звязку з чим кошти на теперішній час залишаються у користуванні та розпорядженні відповідача. Тобто, вимоги, щодо стягнення суми позики підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ст. 99 Конституції України і Указу Президента України від 25 серпня 1996 року N 762/96 «Про грошову реформу в Україні»грошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на території України є гривня.
Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього
У ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконати ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми.
Крім того, позивач правомірно просить стягнуту за час прострочення платежу з 08.09.2008р. по 21.05.2010р., 3% річних за час прострочення заборгованої суми позики за обчисленням: 639 492,0 грн.* 3 (%) : 100(%) : 365 (днів) * 620 (днів прострочення) = 32 575,72 грн.
В свою чергу, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведена правомірність врахування індексу інфляції до простроченої суми заборгованості грошей позики в іноземної валюті, в звязку з тим, що позивач при обчисленні застосував курсову різницю валют на день вирішення справи, а вказані індекси встановлюються в Україні тільки для національної грошової одиниці гривні, тому в цієї частині позовна вимога не підлягає задоволенню.
Таким чином, загальна заборгованість відповідача, яка підлягає стягненню на користь позивачів складає 672067,72 грн., з правом солідарного стягнення згідно до ч. 1 ст. 216 ЦПК України.
В матеріалах справи містяться відповідні докази, що підтверджують сплату позивачем ОСОБА_2 судових витрат, які складаються з витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судового збору в загальному розмірі 1100,0 грн., тому підлягають стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-216, 223-224 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 525-527, 530, 533, 612, 625, 651, 653, 1046 - 1050 ЦК суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті суми державного судового збору та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в загальному розмірі 1100,0 грн.
В задоволенні позову в частині стягнення заборгованих коштів з врахуванням індексу інфляції за час прострочення відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня його отримання.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.
Суддя А.В. Науменко