АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 47(1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задоволені.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно розглянув справу без участі відповідача, хоча його явка є обовязковою при розгляді даної категорії справ; не зясував фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення та не вжив заходів для примирення подружжя. Також судом не зясовано, чи не будуть після розірвання шлюбу порушені особисті та майнові права сторін і їх дітей. Крім того, судом при ухваленні заочного рішення не вирішено питання по зустрічному позову.

У своїх запереченнях позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб сторін зареєстровано 27 листопада 1987 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського РВК м. Кривого Рогу, актовий запис 1367. Від шлюбу подружжя має повнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановивши, що фактичні шлюбні відносини сторін припинено в жовтні 2010 року, позивач не згодна на примирення, наполягає на розірванні шлюбу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що шлюб розпався остаточно, носить формальний характер, тому підлягає розірванню, у звязку з чим задовольнив позов, ухваливши у справі заочне рішення.

Не погодившись із ним, представник відповідача ОСОБА_3 подав заяву про перегляд заочного рішення, проте ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 серпня 2011 року заяву залишено без задоволення.

Відповідно до положень ст.. 224 ЦПК України однією з умов проведення заочного розгляду справи є, зокрема, належне повідомлення відповідача про час та місце судового засідання.

Залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, суд першої інстанції зазначив в ухвалі від 17 серпня 2011 року про те, що відповідач та його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи 05 травня 2011 року та 24 травня 2001 року.

Між тим, із матеріалів справи вбачається, що докази належного повідомлення ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_3 про розгляд справи 24 травня 2001 року у справі відсутні.

У звязку з цим висновок суду про належне повідомлення відповідача про розгляд справи є неправильним.

Згідно з ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що відповідач не зявився в судове засідання з поважних причин через його неповідомлення про розгляд справи, проте не надав доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, колегія суддів не знаходить підстав для скасування заочного рішення.

Так, звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 зазначила про повну втрату почуття любові, взаємоповаги та будь-яких почуттів.

Із тексту зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ майна, який долучений до матеріалів справи, вбачається, що відповідач також вважає за неможливе примирення між ним і позивачкою (а.с. 84).

Доводи апеляційної скарги щодо невжиття судом заходів до примирення подружжя не можуть бути взятими до уваги.

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудови сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ст..ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову при розірванні шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст..ст. 213, 214 ЦПК України, зясував фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення та прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими.

Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, відсутність у подружжя неповнолітніх дітей, тривалість не підтримання ними шлюбних стосунків, взаємне небажання зберегти сімю, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо не вирішення судом зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя є необґрунтованими, оскільки ухвалою суду від 10 травня 2011 року, яка відповідачем не оскаржена, зустрічний позов визнано неподаним через не усунення його недоліків та повернуто заявнику, і він не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про поділ майна на загальних підставах.

Інші доводи апеляційної скарги не містять підстав для її задоволення, у звязку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складення повної ухвали відкладено до 18 грудня 2011 року.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_7