Апеляційний суд Чернівецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2011 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О.О.

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар Скрипник С.В.

за участю: ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання недійсним кредитного договору за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2010 року,

встановила:

У серпні 2010 року відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі ВАТ КБ «Надра») звернулося до суду з позовом.

Просило стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 158 398 гривень 42 копійки.

Позивач посилався на те, що 31 серпня 2006 року ВАТ КБ «Надра» та відповідачка ОСОБА_4 уклали кредитний договір. Відповідно до вказаного договору відповідачка отримала кредит в сумі 99 000 гривень, зі строком повернення до 20 серпня 2021 року та процентною ставкою 18 відсотків річних.

31 серпня 2006 року ВАТ КБ «Надра» та відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 уклали договори поруки з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором. Відповідно до умов цих договорів позичальник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

В результаті неналежного виконання взятих на себе договірних зобовязань станом на 9 серпня 2010 року ОСОБА_4 має заборгованість перед позивачем за договором кредиту в сумі 158 398 гривень 42 копійки, в тому числі: по сумі кредиту 92 349 гривень 69 копійок, по відсотках за користування кредитом 11 827 гривень 40 копійок, пені 37 423 гривні 27 копійок, штраф 9 900 гривень, інфляційних витратах 554 гривні 96 копійок.

В ході судового розгляду відповідачі подали до суду зустрічну позовну заяву.

Просили:

-визнати кредитний договір та договори поруки від 31 серпня 2006 року недійсними;

-зобовязати ВАТ КБ «Надра» повернути сплачені кредитні кошти;

-зобовязати приватного нотаріуса Вижницького нотаріального округу ОСОБА_8 виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження майна житлового будинку з належними господарськими та побутовими будівлями і спорудами № 62а, що знаходиться по вулиці Кобилянської в смт. Берегомет, Вижницького району та зняти заборону на відчуження вищевказаного нерухомого майна;

Посилалися на те, що ВАТ КБ «Надра» порушило права ОСОБА_4 як споживача. При укладенні кредитного договору відповідачці не було надано необхідної доступної, достовірної інформації про кредит. У договорі відсутній детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, що є однією з його істотних умов. Інші умови договору є несправедливими. Кредитний договір здійснений з використання нечесної підприємницької практики.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2010 року позов ВАТ КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість за кредитними договором в сумі 158 398 гривень 42 копійки

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_4 4 листопада 2010 року подала апеляційну скаргу, до якої приєдналися ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просять рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ВАТ КБ «Надра», зустрічний позов задовольнити.

Посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що 31 серпня 2006 року ВАТ КБ «Надра» та відповідачка ОСОБА_4 уклали кредитний договір. Відповідно до вказаного договору відповідачка отримала кредит в сумі 99 000 гривень, зі строком повернення до 20 серпня 2021 року та процентною ставкою 18 відсотків річних.

31 серпня 2006 року ВАТ КБ «Надра» та відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 уклали три договори поруки з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором. Відповідно до умов цих договорів позичальник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

В результаті неналежного виконання взятих на себе договірних зобовязань станом на 9 серпня 2010 року ОСОБА_4 має заборгованість перед позивачем за договором кредиту в сумі 158 398 гривень 42 копійки, в тому числі: по сумі кредиту 92 349 гривень 69 копійок, по відсотках за користування кредитом 11 827 гривень 40 копійок, пені 37 423 гривні 27 копійок, штраф 9 900 гривень, інфляційних витратах - 554 гривні 96 копійок.

Під час укладання кредитного договору позичальника було ознайомлено в повному обсязі з умовами договору та надано всю необхідну інформацію щодо кредиту.

Відповідачем не надано розрахунок, з якого він виходив зазнаючи суму компенсації 50 відсотків вартості продукції (послуг). Відповідальність ОСОБА_4 встановлена в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення, що є загальноприйнятим правилом у системі кредитування.

Зміст кредитного договору не суперечить положенням діючого законодавства, а тому правові підстави для визнання його недійсним відсутні.

Також не доведено використання позивачем нечесної підприємницької практики. ОСОБА_4 сама обрала програму кредитування.

Такі висновки суду є правильними.

Так, відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Положеннями статті 1050 ЦК України визначено наслідки порушення договору позичальником.

Згідно статті 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

В частині 1 статті 1054 ЦК України визначено поняття кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Пунктом 4.2.4. кредитного договору від 31 серпня 2006 року, який був укладений між ВАТ КБ «Надра» та відповідачкою ОСОБА_4 передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений пунктом 3.3.3. цього договору.

Згідно пункту 5.1.кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у пункті 3.3.3 цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у пункті 4.3.5. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1 відсотку від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що у разі порушення позичальником вимог пунктів 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7., 4.3.9, 4.3.10 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10 відсотків від суми кредиту, визначеної у пункті 1.1 цього договору, за кожен випадок.(а.с. 16-17)

Пунктом 1.2. договорів поруки від 31 серпня 2006 року передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних у пункті 1.1. цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. (а.с. 18-20)

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 31 серпня 2006 року ВАТ КБ «Надра» та відповідачка ОСОБА_4 уклали кредитний договір. Відповідно до вказаного договору відповідачка отримала кредит в сумі 99 000 гривень, зі строком повернення до 20 серпня 2021 року та процентною ставкою 18 відсотків річних.

31 серпня 2006 року ВАТ КБ «Надра» та відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 уклали договори поруки з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором. Відповідно до умов цих договорів позичальник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що в результаті неналежного виконання взятих на себе договірних зобовязань станом на 9 серпня 2010 року ОСОБА_4 має заборгованість перед позивачем за договором кредиту в сумі 158 398 гривень 42 копійки, в тому числі: по сумі кредиту 92 349 гривень 69 копійок, по відсотках за користування кредитом 11 827 гривень 40 копійок, пені 37 423 гривні 27 копійок, штрафу 9 900 гривень, інфляційних витратах - 554 гривні 96 копійок.

З врахуванням викладених обставин позивач відповідно до пункту 4.2.4. кредитного договору, пунктів 1.2. договорів поруки позивач має право солідарно вимагати від відповідачів на свою користь стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачі не надали суду доказів, які б підтверджували ту обставину, що ВАТ КБ «Надра» під час укладення договору кредиту та договорів поруки ввів ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в оману. Із змісту кредитного договору вбачається, що у ньому відсутні умови, які відповідно до правил статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими.

Зміст кредитного договору не суперечить положенням діючого законодавства, а тому правові підстави для визнання його недійсним відсутні.

Враховуючи зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Зокрема помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що ВАТ КБ «Надра» уклало кредитний договір з використанням нечесної підприємницької практики, яка виразилась в тому, що ОСОБА_4 не була надана чітка та зрозуміла інформація, про основні характеристики кредиту, права споживача та небезпеки, які йому загрожують.

Суд першої інстанції правильно встановив, що викладені в тексті договору умови та інформація свідчать про те, що сторони укладаючи кредитний договір домовились про всі суттєві умови цього договору, а саме про предмет договору, умови надання та використання кредитних коштів, валюту в якій надається кредит, права, обовязки та відповідальність сторін договору.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: