Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2- 578/2011р.
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2011 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді Ніколаєвої І.К.

При секретарі Карпенко С.М.

З участю представника позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про стягнення боргу за договором позики.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_2 з позовною заявою про стягнення боргу до ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 28 жовтня 2006 року він з відповідачкою уклав договір позики, за яким відповідачка отримала від нього позику в розмірі 16000 гривень на строк до 28.10.2010 року. Договір був спочатку усним а 04.05.2007 року вони оформили угоду письмово, що підтверджується письмовою розпискою. Гроші відповідачка отримала 28.10.2006 року. У визначений термін відповідачка борг не повернула і тому позивач змушений звернутися до суду.

На підставі ст..ст. 625,1046,1050 ЦК України позивач просить задовольнити його позов.

В судовому засіданні представник позивача повідомив, що відповідачка повернула суму позики 13.09.2011 року і тому вони зменшили позовні вимоги та надали розрахунок боргу за договором позики станом на 14.09.2011 року. Згідно якого просять суд стягнути з відповідачки проценти за користування позикою, визначені на рівні облікової ставки Національного банку України за період з жовтня 2006 року по червень 2011 року в сумі 7324,99 гривень. Також позивач та його представник просять стягнути 3 % річних від простроченої суми за період 28.10.2010 року по 13.09.2011 року , всього 420 гривень та індексацію суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період жовтня 2010 року до червня 2011 року в сумі 1184 гривні. Всього позовні вимоги склали суму 9288,99 гривень.

Відповідачка позов не визнала і повідомила, що основну суму боргу вона повернула дійсно тільки 13.09.2011 року, але просить суд врахувати, що прострочка виконання договору позики була не з її вини так як вона була готова повернути гроші позивачеві у визначений термін, але він змінив місце проживання і вона не знала яким чином повернути йому кошти. Про те, що можна було покласти на депозит нотаріуса кошти вона не знала.

Допитаний, за клопотанням відповідачки, в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що відповідачка цікавилась в нього про місто перебування позивача, але йому нічого відомо не було.

Допитані в судовому засіданні , за клопотанням позивача, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що вони жили поряд з позивачем і після того як він продав будинок відповідачки, мали з ним зв'язок , знали, що позивачка не розрахувалась за будинок повністю, але вона до них не зверталась. Про її бажання повернути своєчасно борг їм нічого не відомо.

Вислухавши позивача, його представника, відповідачку, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з оглядом на наступні обставини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних відносинах. Ними був укладений договір позики, що підтверджується письмовою розпискою , на підставі якого відповідачка зобовязалась повернути позивачеві 16000 гривень до 28.10.2010 року. Умови вказаної домовленості відповідачка виконала тільки під час розгляду справи в суді, тобто 13.09.2011 року. Дані обставини підтверджуються письмовою розпискою позивача від 13.09.2011 року в якій він вказав, що отримав від відповідачки повернення боргу в сумі 16000 гривень. Саме через ці обставини позивач зменшив суму позову і надав суду розрахунок, згідно якого просить суд стягнути з відповідачки проценти за користування позикою, визначені на рівні облікової ставки Національного банку України за період з жовтня 2006 року по червень 2011 року в сумі 7324,99 гривень. Також позивач та його представник просять стягнути 3 % річних від простроченої суми за період 28.10.2010 року по 13.09.2011 року , всього 420 гривень та індексацію суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період жовтня 2010 року до червня 2011 року в сумі 1184 гривні. Всього позовні вимоги склали суму 9288,99 гривень.

Суд перевірив та погодився з наданими розрахунками. Ствердження відповідачки про те, що вона пропустила строк повернення боргу з вини позивача не були нею доведені в судовому засіданні тому суд вважає їх не обґрунтованими

Стаття 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Користування позикою, визначені на рівні облікової ставки Національного банку України за період з жовтня 2006 року по червень 2011 року, проведене позивачем на законних підставах.

Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобовязання є право відношенням, в якому одна сторона / боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони / кредитора/ певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязання.

Стаття 526 ЦК України вказує, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача, які були перевірені судом та доведені представником та самим позивачем в судовому засіданні.

Постільки позовні вимоги позивача задовольняються суд, на підставі ст.. 83 ЦПК України вважає за необхідне судові витрати стягнути з відповідачки.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. ст.ст. 88, 212 215 ЦПК України, ст..ст. 509,526,625,1047,1048 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити у розмірі змінених позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 9288 /девять тисяч двісті вісімдесят вісім/ гривень 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 368 / триста шістдесят вісім/ гривень 69 копійок

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти діб після його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : І.К.Ніколаєва