АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-808/11 Головуючий у 1-й інстанції Якимець Т.Є. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2011 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ТИМЧУК Л.А., ЧІЧІЛЯ В.А.

за участю секретаря - РЕНКЕВИЧ М.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 січня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді - доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 січня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задоволено.

В задоволенні позовних вимог до ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №PLRMAN02003449 від 21 червня 2007 року в сумі 4732,92 долари США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати: судовий збір в сумі 374 грн. 36 коп. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120 грн.

В апеляційних скаргах порушено питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення, про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, вважає, що скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційний скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із справи вбачається що, 21 червня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №PLRMAN02003449 про видачу коштів в сумі 12291,54 долари США для купівлі автомобіля, на термін до 20 червня 2014 року.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 21 червня 2007 року уклали договір застави рухомого майна №PLRMAN02003449, згідно якого позичальник надав в заставу автомобіль DAEWOO модель Nexia, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_2

В звязку з частковим виконанням умов кредитного договору станом на 16 червня 2009 року заборгованість склала 10641,87 долари США.

За змістом ст. ст. 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові, а останній зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

28 квітня 2009 року ОСОБА_2 передав заставлений автомобіль «ПриватБанку».

За рахунок реалізації предмета застави автомобіля DAEWOO 26 серпня 2009 року було отримано кошти в сумі 7213,91 долари США.

Кошти отримані від реалізації пішли на часткове погашення кредитного боргу.

Станом на 6 липня 2010 року залишок несплаченої заборгованості складав 4372,99 долари США.

З урахуванням вищезазначених норм матеріального права та враховуючи заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам, по комісії за користування кредитом, пені, місцевий суд правомірно задовольнив позов та стягнув заборгованість в сумі 4372,99 долари США.

Доводи апелянта ОСОБА_2 про те, що банк надав йому кредит в сумі 12291,55 долари США, а він повернув всю суму коштів, а саме: 5275,05 доларів США через касу банку та 7213,91 долари США за рахунок продажу автомобіля, загалом 12488,96 доларів США, а тому заборгованості не існує, є безпідставними виходячи з наступного.

В звязку з частковим виконанням умов кредитного договору у позичальника утворилась заборгованість, що змусило банк звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Добровільна передача предмета застави для реалізації та його реалізація призвели до часткового погашення суми кредиту, проте, після реалізації залишилась заборгованість, яка склалася з заборгованості за кредитом, по процентам, по комісії за користування кредитом та пені.

Крім того слід звернути увагу, що окрім суми кредиту позичальник сплачує відсотки, комісію, а в звязку з порушенням умов договору відсотки на прострочену заборгованість та інше, в звязку з чим і виникла вказана заборгованість.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_3, то апеляційний суд приходить до таких висновків.

Так, ОСОБА_3 просить визнати кредитний договір укладений між її чоловіком та банком недійсним, оскільки вона не давала згоду на укладення такого договору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 надала до банку копію свого паспорту, ідентифікаційного коду, посвідчення водія які власноруч завірила, що в свою чергу підтверджує, що остання знала про намір чоловіка взяти кредит на купівлю авто та приймала в цьому активну участь.

Крім того, банк надав дозвіл ОСОБА_2 вписати в техталон ОСОБА_3, без права власності з умовою внесення її в договір страхування.

Апеляційний суд приходить до висновку, що придбаний автомобіль використовувався в інтересах сімї.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що кредитний договір не є договором на розпорядження майна, а тому згода іншого члена подружжя не передбачена.

Є безпідставними і доводи ОСОБА_3, що умови договору є несправедливими, встановлюють жорсткі обовязки та відповідальність споживачу, суперечать принципу справедливості.

Підписуючи кредитний договір ОСОБА_2 приймав умови договору та погоджувався з ним, мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі. Позичальник сприймав умови договору як справедливі та усвідомлював наслідки порушення умов договору.

Отже укладений договір відповідав вимогам ст. 203 ЦК України.

Оскільки доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 315,317,319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі:

Судді :

З оригіналом вірно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1