Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/2539/11 Головуючий у 1-й інст. Баренко Житомирський р/с № 2-476/11
Категорія 57 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Матюшенка І.В., Кочетова Л.Г.

при секретарі Ковач Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання повернути майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2011 року, -

встановила:

У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати відповідачку повернути йому деревообробний станок у робочому стані, стягнути 12000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати в сумі 213 грн. 50 коп. В обґрунтування позову посилався на те, що він тимчасово дозволив відповідачці, яка є його сестрою, користуватися належним йому на праві власності деревообробним станком, проте вона відмовляється його станок повернути.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 відмовився від позовних вимог про відшкодування моральної шкоди (а.с. 56). Ухвалою суду від 15 вересня 2011 року провадження у справі в цій частині закрито (а.с. 60).

Рішенням Житомирського районного суду від 15 вересня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким зобов'язати відповідачку повернути частину деревообробного станка, який знаходиться у неї.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 власноруч виготовив комбінований багатофункціональний деревообробний станок, який може використовуватися у меблевому виробництві та деревообробці. Дана обставина відповідачкою не заперечується.

У 2003 році позивач привіз даний станок в с. Ліщин, вул. 1 Травня,7 до ОСОБА_2, яка є його рідною сестрою, для виконання робіт по відновленню сараю. У подальшому він дозволив сестрі тимчасово використовувати вказаний станок для виконання інших робіт. У зв'язку з необхідністю проведення певних робіт по деревообробці, ОСОБА_3 намагався у 2009 році забрати станок, проте відповідачка відмовилася його повернути.

Дані обставини підтверджуються як поясненнями сторін, так і матеріалами справи (а.с. 11-17).

З висновку експерта-одінювача № 2474 від 11.07.2011 року вбачається, що основна частина станка, що знаходиться у ОСОБА_4 по місцю її проживання (вул. І-го Травня,7 с. Ліщин), а саме: рама, електропривод, стругальний барабан, станина, є невід'ємною складовою частиною саморобного комбінованого багатофункціонального деревообробного станка, який знаходиться у позивача ОСОБА_3 Ці частини є одним цілим уніфікованого комбінованого багатофункціонального деревообробного станка і можуть в подальшому використовуватись в меблевому виробництві та деревообробці. Станок знаходить у робочому стані (а.с. 50).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_4 підтвердила, що виготовлений ОСОБА_3 деревообробний станок дійсно знаходиться у неї. Брат неодноразово просив його повернути, проте, вона вважає, що станок належить їй, оскільки ОСОБА_3 подарив станок їй після смерті батьків. Договір дарування або інші документи ними не складалися, доказів на підтвердження договору дарування у неї немає.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем заявлених вимог є помилковим, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по задоволення позову.

З відповідачки підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним судові витрати: 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 2) та 72 грн. 07 коп. судового збору, виходячи з вартості станка, визначеного експертом-оцінювачем (а.с. 3, 50).

Разом з тим, не підлягають стягненню з ОСОБА_4 кошти, витрачені позивачем на отримання висновку експерта-оцінювача в сумі 1800 грн., оскільки вказані кошти не є судовими витратами.

Так, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належить, зокрема, витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Перелік судових витрат, визначений даною статтею є виключним. Інші фактичні витрати учасників процесу, до складу витрат, пов'язаний із розглядом справи не належать. Це, зокрема, витрати з оплати поштових відправлень, копіювання документів, витрати на пошук доказів, підготовку висновків та одержання консультацій фахівців тощо. З матеріалів справи вбачається, що висновок експерта-оцінювача № 2474 від 11.07.2011 року не є висновком судової експертизи, оскільки наданий суб'єктом підприємницької діяльності, який має сертифікат оцінювача.

За таких обставин, кошти, сплачені позивачем під час отримання вказаного висновку, не є судовими витратами і підлягають відшкодуванню в іншому порядку. Позовних вимог про відшкодування даних коштів ОСОБА_3 не заявлено.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колеriя суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2011 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 деревообробний станок, який складається з рами, електроприводу, стругального барабана, станини.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 192 грн. 07 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: