Справа № 2-о-88/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2011 р.

Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Черниш О.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту та встановлення факту родинних відносин

встановила

Заявник звернувся до суду із названою заявою, у якій просить встановити факт належності йому заповіту, посвідченого державним нотаріусом Другої миколаївської державної контори ОСОБА_2, 6 серпня 2002року, в частині на імя Лєбєдь Пєлагеї Семенівни та встановити факт родинних відносин між заявником та ОСОБА_3, як є матірю заявника.

Заява складена російською мовою.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.7 ЦПК України судочинство здійснюється державною мовою, судові документи складаються державною мовою.

Згідно ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська.

Частиною 2 ст.7 ЦПК України дає вичерпний перелік процесуальних дій, які особи, які беруть участь у справі, можуть вчиняти іншою національною мовою, користуючись послугами перекладача. В цьому переліку немає такого права як подання заяви про встановлення фактів. Тому заява повинна подаватися державною мовою.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.04.2008року №8-рп/2008 у справі про мову судочинства статті 7ЦПК України та стаття 15 КАС України визнані конституційними.

З урахуванням викладених обставин заява повинна бути викладена українською

мовою.

Суд зазначає, що за змістом ст.258ЦПК України передбачено, що за однією заявою може бути встановлено тільки один факт, а не кілька фактів. Необхідність встановлення кілької фактів за однією заявою вказує про наявність спору про право.

Заявник має визначитися який факт йому необхідно встановити.

Заявник просить встановити належність йому заповіту в частині...

Відповідно до СТ.256ЦПК України судом може бути встановлено факт належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У зазначеній статті йдеться про правовстановлюючий документ, який належить особі, яка сама звертається до суду. Заповіт складений не заявником, а іншою особою.

Відповідно до ч.І ст.121 ЦПК України судця, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Позивач повинен усунути недоліки позовної заяви, надавши позовну заяву, яка повинна відповідати вимогам ст.119 ЦПК України.

Вимоги, викладені у ст.121 ЦПК України, застосовуються і при невідповідності вимогам закону заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя

ухвалила

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту та встановлення факту родинних відносин залишити без руху.

Заявнику необхідно усунути недоліки п заяви у пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Розяснити заявнику , що в разі неусунення недоліків, вказаних в ухвалі судді, у визначений ухвалою строк, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві з усіма додатками до неї.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судя: ОСОБА_4