№2- 455 /2011/1402
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

04.07.2011 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругов В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неналежним виконанням умов договору,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неналежним виконанням умов договору.

З тексту позову вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача шкоду, завдану внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору, за яким позивач передав на зберігання правовстановлюючі документи на квартиру та відповідачем у подальшому вказані документи було втрачено.

В тексті позову позивач вказує про подання заяви на підставі правил виключної підсудності (ст. 114 ЦПК України) та правил альтернативної підсудності (за вибором позивача у справах про захист прав споживачів).

Вказана заява непідсудна Баштанському районному суду Миколаївської області.

Відповідно до ч.1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Тобто, за процитованою нормою до виключної підсудності відносяться позови, предметом яких є спір про нерухоме майно (майновий спір про право власності, володіння, користування майном, витребування майна, визначення правового статуту майна та ін.).

Як вбачається з тексту позовної заяви позивач просить про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок неналежного виконання кредитного договору відповідачем, тобто, вказаний спір нерухомого майна безпосередньо не стосується взагалі.

За таких обставин, предметом даного спору є не спір, безпосередньо повязаний з нерухомим майном, а спір про відшкодування шкоди, завданої неналежним виконанням договірних зобовязань.

При цьому, позивач на вирішення суду в позові взагалі не ставить питань, які безпосередньо стосуються нерухомого майна (його правового статуту, правової долі), що вказує на те, що предмет даного спору інший, аніж спір про нерухоме майно (з приводу нерухомого майна).

Не може бути підставою для визначення підсудності вказаного позову Баштанському районному суду Миколаївської області і посилання позивача на те, що вказаний позов є позовом про захист прав споживачів.

Як вказувалось вище, позов стосується виконання умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У цьому ж Законі чітко прописана процедура укладання договору, в якій йдеться й про питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип процентної ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Споживач не зобовязаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі.

У звязку з цим застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи процентної ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору зазначений Закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство, що регулює кредитні правовідносини.

Відповідно до загального правила, визначеного ч.2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням. Місцезнаходження юридичної особи визначається ст. 93 ЦК України та, як вбачається з тексту позовної заяви, відповідач по справі ПАТ КБ «ПриватБанк»не має свого місцезнаходження на території Баштанського району Миколаївської області.

У звязку з цим позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неналежним виконанням умов договору непідсудний Баштанському районному суду Миколаївської області.

Зазначене відповідно до п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України є підставою для повернення позовної заяви позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 115, п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неналежним виконанням умов договору, - повернути позивачу, в звязку з непідсудністю даної справи Баштанському районному суду Миколаївської області.

Повернути позивачу сплачену при зверненні до суду суму витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 (сто двадцять) гривень згідно з квитанцією №485.583.1 від 23.06.2011 року, рахунок №0026, код отримувача 23626089.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана апеляційному суду Миколаївської області через Баштанський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.