Калинівський районний суд Вінницької області
Справа № 2-752/11
РІШЕННЯ

іменем України

"20" вересня 2011 р. Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Павленко І. В.

при секретарі Жовтій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в позові зазначає, що з 24.12.2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Шлюб було зареєстровано в відділі РАЦС Калинівського районного управління юстиції за актовим записом №193. Від сумісного проживання у них є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 26.02.2008 року вона з відповідачем за спільні кошти, для потреб сімї придбали автомобіль НОМЕР_1. Даний автомобіль було зареєстровано Калинівським ВРЕВ УДАІ Головного Управління МВС України за відповідачем 26.02.2008 року. Автомобіль було придбано в кредит. На даний час кредит ними повністю виплачено. Крім того, за час сумісного проживання та за сумісні кошти вони придбали причіп ПР ПГМФ 8302, д.н.з. НОМЕР_2. На даний час разом не проживають, однак, угоди про поділ спільного майна не досягли, хоча вона пропонувала відповідачу добровільно поділити спільне майно, провівши експертну оцінку автомобіля та причепа, та сплатити їй компенсацію ? частки автомобіля та причепа. Відповідач відмовляється добровільно поділити спільне майно, тому позивачка звертається до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 23073 грн. грошової компенсації за належну їй частку в спільному майні подружжя та 171 грн. судових витрат.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки ОСОБА_1 належну останній частку в спільному майні подружжя, а саме: 23073 грн. грошової компенсації за належну позивачці частку в спільному майні подружжя, так як дане майно є спільним майном подружжя та 171 грн. судових витрат.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами по справі 24.12.2004 року було зареєстровано шлюб в відділі РАЦС Калинівського районного управління юстиції Вінницької області за актовим записом №193. На даний час сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. За час шлюбу 28.02.2008 року вони придбали відповідне майно, а саме: автомобіль НОМЕР_1 та причіп ПР ПГМФ 8302, д.н.з. НОМЕР_2, яке є їх спільною власністю. Однак, угоди про поділ спільного майна подружжя сторони в добровільному порядку не досягли.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.60 СК України та ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, і частки їх визнаються рівними.

В силу ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої, трасологічної експертизи №1821/1822/1823 від 12.07.2011 року ринкова вартість автомобіля НОМЕР_3, 2008 року виготовлення, що є спільною сумісною власністю сторін, складає - 44391,67 грн., а ринкова вартість причепа легкового марки ПГМФ 8302 д.н.з.НОМЕР_2, 2009 року виготовлення, що також є спільною сумісною власністю сторін, складає-1755,47 грн.

Так як позивачка в судовому засіданні просила присудити їй грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, що не суперечить ч.4 ст.71 СК України, тому вимоги позивачки про стягнення грошової компенсації за її частку у спільній сумісній власності є законними і на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова компенсація за належну їй частку автомобіля та причепа в сумі 23073 грн., а відповідачу ОСОБА_2 необхідно виділити автомобіль НОМЕР_3 та причіп легковий марки ПГМФ 8302 д.н.з.НОМЕР_2.

Відповідно ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Так, відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» №16 від 12.06.1998 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Оскільки поділу майна подружжя підлягає майно, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а в судовому засіданні встановлено, що автомобіль НОМЕР_3, 2008 року виготовлення, вартістю 44391,67 грн. та причіп легковий марки ПГМФ 8302 д.н.з.НОМЕР_2, 2009 року виготовлення, вартістю 1755,47 грн. належать відповідачу ОСОБА_2 на підставі довідки Калинівського ВРЕР №638 від 07.06.2011 року, тому суд вважає необхідним позов задовольнити, так як в судовому засіданні не оспорювався той факт, що автомобіль та причіп є спільною сумісною власністю подружжя, а в даному випадку відповідачем ОСОБА_2

Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки 51 грн. сплаченого державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, оскільки вказані витрати підтверджуються квитанціями та чеками, які знаходяться у матеріалах справи. А також стягнути з відповідача на користь держави 179 грн. несплаченого державного мита.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60, 61, 69, 70, 71 СК України, 10,11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Розділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, виділивши ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_3 та причіп легковий марки ПГМФ 8302 д.н.з.НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23073 грн. грошової компенсації за належну їй частку в спільному майні подружжя, 51 грн. сплаченого державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 179 грн. державного мита.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

при секретарі Жовтій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в позові зазначає, що з 24.12.2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Шлюб було зареєстровано в відділі РАЦС Калинівського районного управління юстиції за актовим записом №193. Від сумісного проживання у них є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 26.02.2008 року вона з відповідачем за спільні кошти, для потреб сімї придбали автомобіль НОМЕР_1. Даний автомобіль було зареєстровано Калинівським ВРЕВ УДАІ Головного Управління МВС України за відповідачем 26.02.2008 року. Автомобіль було придбано в кредит. На даний час кредит ними повністю виплачено. Крім того, за час сумісного проживання та за сумісні кошти вони придбали причіп ПР ПГМФ 8302, д.н.з. НОМЕР_2. На даний час разом не проживають, однак, угоди про поділ спільного майна не досягли, хоча вона пропонувала відповідачу добровільно поділити спільне майно, провівши експертну оцінку автомобіля та причепа, та сплатити їй компенсацію ? частки автомобіля та причепа. Відповідач відмовляється добровільно поділити спільне майно, тому позивачка звертається до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 23073 грн. грошової компенсації за належну їй частку в спільному майні подружжя та 171 грн. судових витрат.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки ОСОБА_1 належну останній частку в спільному майні подружжя, а саме: 23073 грн. грошової компенсації за належну позивачці частку в спільному майні подружжя, так як дане майно є спільним майном подружжя та 171 грн. судових витрат.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами по справі 24.12.2004 року було зареєстровано шлюб в відділі РАЦС Калинівського районного управління юстиції Вінницької області за актовим записом №193. На даний час сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. За час шлюбу 28.02.2008 року вони придбали відповідне майно, а саме: автомобіль НОМЕР_1 та причіп ПР ПГМФ 8302, д.н.з. НОМЕР_2, яке є їх спільною власністю. Однак, угоди про поділ спільного майна подружжя сторони в добровільному порядку не досягли.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.60 СК України та ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, і частки їх визнаються рівними.

В силу ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої, трасологічної експертизи №1821/1822/1823 від 12.07.2011 року ринкова вартість автомобіля НОМЕР_3, 2008 року виготовлення, що є спільною сумісною власністю сторін, складає - 44391,67 грн., а ринкова вартість причепа легкового марки ПГМФ 8302 д.н.з.НОМЕР_2, 2009 року виготовлення, що також є спільною сумісною власністю сторін, складає-1755,47 грн.

Так як позивачка в судовому засіданні просила присудити їй грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, що не суперечить ч.4 ст.71 СК України, тому вимоги позивачки про стягнення грошової компенсації за її частку у спільній сумісній власності є законними і на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова компенсація за належну їй частку автомобіля та причепа в сумі 23073 грн., а відповідачу ОСОБА_2 необхідно виділити автомобіль НОМЕР_3 та причіп легковий марки ПГМФ 8302 д.н.з.НОМЕР_2.

Відповідно ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Так, відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» №16 від 12.06.1998 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Оскільки поділу майна подружжя підлягає майно, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а в судовому засіданні встановлено, що автомобіль НОМЕР_3, 2008 року виготовлення, вартістю 44391,67 грн. та причіп легковий марки ПГМФ 8302 д.н.з.НОМЕР_2, 2009 року виготовлення, вартістю 1755,47 грн. належать відповідачу ОСОБА_2 на підставі довідки Калинівського ВРЕР №638 від 07.06.2011 року, тому суд вважає необхідним позов задовольнити, так як в судовому засіданні не оспорювався той факт, що автомобіль та причіп є спільною сумісною власністю подружжя, а в даному випадку відповідачем ОСОБА_2

Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки 51 грн. сплаченого державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, оскільки вказані витрати підтверджуються квитанціями та чеками, які знаходяться у матеріалах справи. А також стягнути з відповідача на користь держави 179 грн. несплаченого державного мита.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60, 61, 69, 70, 71 СК України, 10,11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Розділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, виділивши ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_3 та причіп легковий марки ПГМФ 8302 д.н.з.НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23073 грн. грошової компенсації за належну їй частку в спільному майні подружжя, 51 грн. сплаченого державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 179 грн. державного мита.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4

позов задоволено повністю