Справа № 4-с-43/11
У Х В А Л А

іменем України

10 березня 2011 року м. Київ

Суддя Соломянського районного суду м. Києва Українець В.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення штрафу,

в с т а н о в и в:

21 лютого 2011 року скаржник звернувся в суд зі скаргою та просить:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця ВДВС Соломянського РУЮ у м. Києві стосовно винесення постанови про накладення штрафу від 10 лютого 2011 року у виконавчому провадженні ВП № 23869203;

- скасувати постанову про накладення штрафу від 10 лютого 2011 року у виконавчому провадженні ВП № 23869203.

Просить розглянути справу в порядку цивільного судочинства та посилається на статті 383-388 УПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Зазначена скарга не підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дії, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Зі скарги вбачається, що заявник просить скасувати постанову про накладення штрафу. Разом з тим, така постанова не стосується дій державного виконавця під час виконання судового рішення, а є адміністративним стягненням.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КпАП України постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З урахуванням положень закону, вирішення зазначеного спору віднесено до компетенції адміністративного суду в порядку КАС України.

З огляду на те, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 11, 15, п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 288 КпАП України, статтями 1, 3, 17 КАС України, суддя,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за скаргою про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення штрафу.

Розяснити позивачу право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3