Справа №22-ц-1102/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - Степаненко
Номер провадження 22-ц/684/11 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2011 року м.Суми

колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Смирнової Т. В.

.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами відповідачів - ОСОБА_2. ТОВ «Євроресурс-Трейд», Державного департаменту інтелектуальної власності на рішення Сумського районного суду Сумської області від 07 квітня 2011 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_2 Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький виробничий комбінат «Спецгазпром» (на час ухвалення рішення - ТОВ «Євроресурс-Трейд»). Державного департаменту інтелектуальної власності про визнання недійсними ліцензійних договорів та ліцензій.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сумського районного суду від 07 квітня 2011 року визнано недійсним ліцензійний договір на використання обєкта права інтелектуальної власності - винаходу від 15 червня 2006 року, за яким надано право на використання винаходу „Спосіб спалювання природного газу у потоці повітря, що набігає" за патентом України № 51844 та доповненням до нього.

Визнано недійсним ліцензійний договір на використання обєкта права інтелектуальної власності - винаходу від 15 червня 2006 року, за яким надано право на використання винаходу „Пристрій для спалювання газу" за патентом № 54616 та доповненням до нього.

Визнано недійсним ліцензію, видану на підставі ліцензійного договору на використання обєкта права інтелектуальної власності - винаходу від 15 липня 2006 року, за яким надано право на використання винаходу „Спосіб спалювання природного газу у І потоці повітря, що набігає" за патентом України № 51844 та доповненням до нього.

Визнано недійсним ліцензію, видану на підставі ліцензійного договору на використання обєкта права інтелектуальної власності - винаходу від 15 липня 2006 року, за яким надано право на використання винаходу „Пристрій для спалювання газу" за патентом № 54616 та доповненням до нього.

Визнано недійсним Рішення Державного департаменту інтелектуальної власності від 23 серпня 2006 року, реєстраційний номер 2212.

Визнано недійсним Рішення Державного департаменту інтелектуальної власності ви 23 серпня 2006 року, реєстраційний номер 2213.

Зобов'язано ОСОБА_6 департамент інтелектуальної власності внести відомості до Реєстру патентів України на винаходи про скасування ліцензії, виданої на підставі Ліцензійного договору на використання обєкта права інтелектуальної власності - винаходу від 15 червня 2006 року, за яким надано право на використання винаходу „Спосіб спалювання природного газу у потоці повітря, що набігає" за патентом України № 51844 та доповненням до нього.

Зобов'язано ОСОБА_6 департамент інтелектуальної власності внести відомості до Реєстру патентів України на винаходи про скасування ліцензії, виданої на підставі Ліцензійного договору на використання обєкта права інтелектуальної власності-винаходу від 15 червня 2006 року, за яким надано право на використання винаходу «Пристрій для спалювання газу" за патентом № 54616 та доповненням до нього.

Визнано недійсним договір про передачу права власності у співвласність винаходу „Спосіб спалювання природного газу у потоці повітря, що набігає" за патентом України № 51844 від 04 березня 2003 року.

Визнано недійсним договір про передачу права власності у співвласність винаходу „Пристрій для спалювання газу" за патентом № 54616 від 16 березня 2004 року.

Визнано недійсним рішення Державного департаменту інтелектуальної власності від 10 квітня 2003 року, реєстраційний номер 1553.

Визнано недійсним рішення Державного департаменту інтелектуальної власності від 07 жовтня 2004 року, реєстраційний номер 1904.

Визнано недійсним доповнення до патенту України № 51844.

Визнано недійсним доповнення до патенту України № 54616.

Зобов'язано ОСОБА_6 департамент інтелектуальної власності внести зміни до Реєстру патентів України на винаходи в частині виключення зі співвласників патенту України №51844 ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Зобов'язано ОСОБА_6 департамент інтелектуальної власності внести зміни до Реєстру патентів України на винаходи в частині виключення зі співвласників патенту України №54616 ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

ОСОБА_2 доводить, що позивач не міг не знати про існування спірних ліцензійних договорів ще до 2009 року. Суд, вирішуючи справу, не дотримався вимог ст.ст 256, 257 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 213 ЦПК України.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Євроресурс-Трейд», посилаючись НА невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

ТОВ «Євроресурс-Трейд» доводить, що позивачеві було відомо про існування спірних договорів про передачу права власності у співвласність винаходів від 04 березня 2003 року та ВІД 16 березня 2004 року. Він знав про існування спірних ліцензійних договорів. Звернувшись до суду лише у 2011 році, позивач пропустив строк позовної давності. Суд, вирішуючи спір у цій частині, порушив вимоги ст.ст. 256, 257 ЦПК України.

Крім того, позовні вимоги до Державного департаменту інтелектуальної власності підлягали згідно зі ст. 17 КАС України вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання Товариства «Євроресурс- Трейд» про виклик свідків, оскільки вони могли підтвердити ту обставину, що ОСОБА_3 було відомо з часу їх підписання про наявність у Товариства спірних ліцензійних договорів та договорів про передачу патентів України у співвласність ОСОБА_5 та ОСОБА_2

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 департамент інтелектуальної власності посилаючись на те. що він є субєктом владних повноважень у сфері інтелектуальної власності з делегованими повноваженнями Міністерством освіти і науки України, предметом спору у справі є, зокрема, його рішення, тому вимоги позивача до Державного департаменту інтелектуальної власності підлягали розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, рішення суду за вимогами ОСОБА_3 до Державного департаменту інтелектуальної власності підлягає скасуванню із закриттям провадження у цій частині справи.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Євроресурс-Трейд» ОСОБА_7 підтримала в повному обсязі доводи апеляційної скарги, представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_8. заперечував проти доводів апеляційних скарг. Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про час та місце розгляд) справи повідомлені належним чином.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є співвласником патенту № 51844 „Спосіб спалювання природного газу у потоці повітря, що набігає", отриманого за заявкою № НОМЕР_1 від ЗО січня 2001 року, що занесений до Державного реєстру винаходів, а також є співвласником патенту №54616 „Пристрій для спалювання газу", отриманого за заявкою № НОМЕР_2 від 12 березня 2001 року, що також занесений до Державного реєстру винаходів. Зазначеними патентами засвідчено права інтелектуальної власності ОСОБА_3 на винаходи.

Другим співвласником Патенту № 51844 та Патенту № 54616 є ОСОБА_4. відповідач у справі.

Виходячи із визначення терміну „патент", даного в ст. 1 Закону України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", патентом № 51844 та патентом № 54616 засвідчено права інтелектуальної власності ОСОБА_3 на винаходи „Пристрій для спалювання газу" та „Спосіб спалювання природного газу у потоці повітря, що набігає". Патент надає його власнику, зокрема виключне право використовувати винахід за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів.

З листа Відділення забезпечення державної реєстрації Українського інституту промислової власності №519/11 від 04 березня 2009 року та доданих до нього копій договорів вбачається, що на підставі договору про передачу права власності > співвласність винахода „Спосіб спалювання природного газу у потоці повітря, що набігає" за патентом України № 51844 від 04 березня 2003 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали усі права, що випливають з Патенту № 51844 у співвласність ОСОБА_4. ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Даний договір 14 квітня 2003 року було зареєстровано в ОСОБА_6 реєстрі патентів України на винаходи за реєстраційним номером 1553, що підтверджується Випискою від 12 січня 2009 року №34/11, та цього ж числа до Державного реєстру було внесено відомості про передачу права власності на винахід за Патентом № 51844. згідно яких співвласниками цього патенту, крім ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вказані також ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Відповідно до договору про передачу права власності у співвласність винахода „Пристрій для спалювання газу" за патентом № 54616 від 16 березня 2004 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали всі права, що випливають з Патенту № 54616 у співвласність ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Даний договір 15 листопада 2004 року було зареєстровано в ОСОБА_6 реєстрі патентів України на винаходи за реєстраційним номером 1904, що підтверджується Випискою від 12 січня 2009 року №34/11, та цього ж числа до Державного реєстру було внесено відомості про передачу права власності на винахід за Патентом № 54616, згідно яких співвласниками цього патенту, крім ОСОБА_3Р, та ОСОБА_4 вказані також ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Відповідно до ч. 8 ст. 28 Закону України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" договір про передачу права власності на винахід вважається дійсним, якщо він укладений у письмовій формі і підписаний сторонами.

Судом також встановлено, що договір від 16 березня 2004 року та договір від 04 березня 2003 року ОСОБА_3 не підписувались, що також підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи №7004/02 від 12 липня 2010 року, проведеної експертами Одеського НДІСЕ в ході розслідування кримінальної справи №49-2953. яка знаходиться в провадженні Генеральної прокуратури України. Даним висновком, зокрема, підтверджено, що підписи від імені ОСОБА_3 на Договорі від 16 березня 2004 року та Договорі від 04 березня 2003 року виконані не ОСОБА_3, а іншою невстановлекою особою.

Внаслідок укладення згаданих договорів, право власності на винаходи, яке засвідчене Патентом № 54616 та Патентом № 51844, передано ОСОБА_4 у співвласність іншим особам без його. ОСОБА_3, волевиявлення та згоди, що суперечить закону.

Той факт, що ОСОБА_3 не підписував Договору від 04 березня 2003року, за яким передано у співвласність іншим особам всі права, які випливають з Патенту № 51844, а також не підписував Договору від 16 березня 2004 року, за яким передано у співвласність іншим особам всі права, які випливають з Патенту № 54616, свідчить про недодержання в момент вчинення даних правочинів вимог актів цивільного законодавства - ст. 428 ЦК України та абзацу 3 ч. 2, ч. 8 ст. 28 Закону України „Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", тому є достатньо підстав для визнання цих договорів недійсними.

Здійснення державної реєстрації та ведення державних реєстрів щодо об'єктів інтелектуальної власності, реєстрації договорів про передачу прав на об'єкти інтелектуальної власності та ліцензійних договорів, видача в установленому порядку охоронних документів (в тому числі патентів) на об'єкти інтелектуальної власності віднесено до повноважень Державного департаменту інтелектуальної власності.

Судом також встановлено, що на підставі оспорюваних договорів ОСОБА_6 департаментом інтелектуальної власності було прийнято рішення від 10 квітня 2003 року і рішення від 07 жовтня 2004 року про внесення відомостей до Державного реєстру патентів і деклараційних патентів України на винаходи. З даних рішень вбачається, що ОСОБА_6 департаментом інтелектуальної власності було внесено відомості до Реєстру про передачу права власності на винаходи ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2

У зв'язку з внесенням даних відомостей до Реєстру, відповідно до п. 2.7 Положення про ОСОБА_6 реєстр патентів і деклараційних патентів України на винаходи, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 12 квітня 2001 року № 291 (в редакції, чинній на момент внесення відомостей до Реєстру), ОСОБА_6 департаментом інтелектуальної власності було видано доповнення до Патенту № 51488 та доповнення до Патенту № 54616, в яких як співвласники даних патентів були зазначені ОСОБА_4, ОСОБА_3. ОСОБА_5 та ОСОБА_2, хоча останні двоє не набули права власності на Винаходи.

Таким чином, оспорювані договори не створили юридичних наслідків, зокрема не створили підстав для внесення ОСОБА_6 департаментом інтелектуальної власності відомостей до Реєстру про ОСОБА_5 та ОСОБА_2 як співвласників винаходів. У зв'язку з цим, з метою відновлення становища, яке існувало до порушення права, доповнення до Патенту № 51488 та доповнення до Патенту № 54616, в яких ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вказані співвласниками винаходів, підлягають визнанню недійсними з внесенням до Реєстру відповідних змін.

Крім того, судом встановлено, що шляхом підроблення невідомою особою підпису ОСОБА_3 на ліцензійних договорах, тобто без його згоди як співвласника патенту, право використання Винаходів було передано іншим особам. Зокрема, було укладено ліцензійний договір на використання права інтелектуальної власності - винаходу від 15 червня 2006 року по Патенту № 51844 та доповненню до нього та ліцензійний договір від 15 червня 2006 року на використання права інтелектуальної власності - винаходу від 15 червня 2006 року по Патенту № 54616 та доповненню до нього.

Згідно з зазначеними ліцензійними договорами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нібито надали невиключну ліцензію на використання технічних рішень по Патенту №51844 та по Патенту № 54616 Товариству з обмеженою відповідальністю „Запорізький виробничий комбінат „Спецгазпром" (на даний час - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроресурс-Трейд»). На підставі цих ліцензійних договорів 16 жовтня 2006 року до Державного реєстру патентів і деклараційних патентів України на винаходи було внесено відомості про видачу ліцензії на використання винаходу за вказаними патентами.

Ліцензійний договір від 15 жовтня 2006 року по Патенту № 51844 та Ліцензійний договір від 15 жовтня 2006 року по Патенту № 54616 ОСОБА_3 не підписувались, що також підтверджується Висновком судово-почеркознавчої експертизи №7004/02 від 12 липня 2010 року, проведеної експертами Одеського НДІСЕ в ході розслідування кримінальної справи №49-2953, яка знаходиться в провадженні Генеральної прокуратури України.

Даним висновком, зокрема, підтверджено, що підписи від імені ОСОБА_3 на Ліцензійному договорі від 15 червня 2006 року по Патенту № 51844 та на Ліцензійному договорі від 15 червня 2006 року по Патенту № 54616. на договорах про передачу права власності у співвласність винаходу від 04 березня 2003 року за патентом України №51844, на договорі про передачу права власності у співвласність винаходу від 16 березня 2004 року за патентом України №51844, на заяві до Державного департаменту інтелектуальної власності від 23 червня 2006 року виконані не самим ОСОБА_3. а іншою особою.

У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький виробничий комбінат «Спецгазпром» (на час вирішення спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроресурс-Трейд») послався на те. що підпис від імені ОСОБА_3 міг поставити ОСОБА_9. який займався справами ОСОБА_3

Проте, з висновку судово-почеркознавчої експертизи №7004/02 від 12 липня 2010 року, проведеної експертами Одеського НДІСЕ в ході розслідування кримінальної справи №49-2953, яка знаходиться в провадженні Генеральної прокуратури України вбачається, що підписи від імені ОСОБА_3 у двох договорах про передачу права власності у співвласність винаходу від 04 березня 2003 року за патентом України №51844 та у двох довіреностях на імя ОСОБА_9 від 18 березня 2003 року виконані не самим ОСОБА_3, а з наслідуванням підпису (підписам) ОСОБА_3. ймовірніше за все, по памяті.

Позивач ОСОБА_3 довів у судовому засіданні, що про порушення його прав він дізнався в 2009 році з листа Відділення забезпечення державної реєстрації Українського інституту промислової власності №519/11 від 04 березня 2009 року та доданих до нього копій договорів.

Всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький виробничий комбінат «Спецгазпром» (на час вирішення спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроресурс-Трейд») не надало суду доказів на підтвердження пропуску ОСОБА_3 строку позовної давності.

Судом також встановлено, що оспорювані договори не створили підстав для внесення ОСОБА_6 департаментом інтелектуальної власності відомостей до Реєстру про ОСОБА_5 та ОСОБА_2 як співвласників винаходів, тому, з метою відновлення становища, яке існувало до порушення права, доповнення до Патенту № 51488 та доповнення до Патенту № 54616. в яких ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вказані співвласниками винаходів, підлягають визнанню недійсними з внесенням до Реєстру відповідних змін.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що всі апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмету доказування. Обставини, якими мотивовано рішення, підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їхньої переоцінки колегія суддів не вбачає. Названі обставини доведені позивачем, тоді як відповідачами на порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на спростування позовних вимог. Висновки суду по суті спору відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотримання та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався у рішенні.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Так, незважаючи на те. що одним із відповідачів у справі є субєкт владних повноважень - ОСОБА_6 департамент інтелектуальної власності, який зареєстрував спірні договори, прийняв оспорювані рішення, вніс оспорювані доповнення до патенту України № 51844 та до патенту

України № 54616, проте предметом спору є ряд встановлених судом порушень права інтелектуальної власності субєкта названого права - винахідника ОСОБА_3, який здійснює захист своїх цивільних прав та інтересів, а не заявляє вимоги про порушення у сфері публічно- правових відносин.

Отже, вищезазначені вимоги до Державного департаменту інтелектуальної власності підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до положень ст.ст. 1, 3. 15 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.І ст.268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні модели), винахіднику належить право авторства, яке є невід'ємним особистим правом і охороняється безстроково. Винахідник має право на присвоєння свого імені створеному ним винаходу.

Ураховуючи наведені норми законів, а також положення ст.ст. 418. 420. 421. 423, 425, 431. 432 ЦК України, обставини, встановлені судом першої інстанції щодо дотримання позивачем строків позовної давності, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг з цього приводу висновків суду не спростовують, тому до уваги не приймаються.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроресурс-Трейд», Державного департаменту інтелектуальної власності відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 07 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -