АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 46 ( І ) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Барильської А.П.,

суддів Карнаух В.В., Зубакової В.П.,

при секретарі Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, представника виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради - ОСОБА_5, представника виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_7 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 19 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 (у шлюбі ОСОБА_2) ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_3 (у шлюбі ОСОБА_2) ОСОБА_8, треті особи виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради в особі органу опіки та піклування, виконавчий комітет Жовтневої районної у місті ради, про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2010 року ОСОБА_9 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 1989 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох дітей, з яких ОСОБА_10 є малолітньою. З липня 2010 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, стали проживати окремо, малолітня донька мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. У звязку із чим просить суд: розірвати шлюб, стягнути з ОСОБА_3 на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу до повноліття дитини.

У липні 2010 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_9 про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 11.031989 року перебуває з позивачем у зареєстрованому шлюбі. На протязі подружнього життя позивач не дотримувалася подружньої вірності. В січні 2010 року ОСОБА_9 пішла з дому, про місце свого перебування нікого не повідомила, покинувши доньку, перестала про неї піклуватися та почала жити з іншим чоловіком. Дитина проживала з ним та перебувала на його утриманні. З 06.05.2010 року за його згоди донька мешкає разом із позивачем.

За час проживання дитини з матірю він дізнався, що дитина погано харчується, в неї відсутні самі необхідні речі, особисте ліжко. Вважає, що постійне проживання дитини з матірю негативно вплине на духовний, фізичний та емоційний розвиток, завдасть шкоди її психоемоційному стану. Відповідач за зустрічним позовом, ведучи аморальний спосіб життя, не зможе надати дитині належного виховання і забезпечити її матеріально, тому просив суд визначити місце проживання дитини з ним.

Ухвалою суду від 07.07.2010 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_9 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Ухвалою суду від 23.07.2010 року розєднано в окремі провадження вимоги за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, та вимоги за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_9 про визначення місця проживання дитини.

Рішенням Центрально- Міського районного суду міста ОСОБА_7 від 19 травня 2011 року позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_9В на утримання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21 травня 2010 року до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_9В про визначення місця проживання дитини відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн., витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Рішення суду в розмірі стягнення платежів за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невірною оцінкою зібраних по справі доказів, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог та відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9

Зокрема: вважає, що судом не враховано положення 161 Сімейного Кодексу щодо ставлення кожного з батьків до виховання дитини. Не взято до уваги, що він відвідував шкоду та піклувався про доньку.

На його думку, судом не надана оцінка аморальній поведінці позивача, яка проживала з січня 2010 року з ОСОБА_11І, перебуваючи з відповідачем у шлюбі, тому вважає, що це шкідливо вплине на розвиток їх доньки. Вважає, що суд безпідставно відмовив йому в задоволені позову, керуючись бажанням дитини жити разом із матірю.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_9 просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на її думку, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 11 березня 1989 року по 27.07.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання сторони мають доньку ОСОБА_10, 31.10.1998 року, яка зареєстрована разом з матірю позивачем за основним позовом ОСОБА_9 та батьком-відповідачем за основним позовом ОСОБА_3 за адресою: м. Кривий Ріг вул. Миколаївське шосе 8/238. Однак, позивач ОСОБА_9 з середини лютого 2010 року фактично мешкає в квартирі 38 будинку 16 на 4 м-ні Зарічний у м. Кривому Розі, де з середини травня 2010 року стала мешкати і малолітня дитина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка до того часу мешкала разом із батьком ОСОБА_3 за місцем його реєстрації.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9 про стягнення аліментів та відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_10 за місцем мешкання батька, суд першої інстанції виходив з того, що малолітня дитина ОСОБА_10 є особою жіночої статі, мати дитини має бажання та можливість утримувати доньку, піклуватися про неї та забезпечує належний рівень виховання та розвитку дитини, не чинить перешкод батькові дитини у спілкуванні з донькою, забезпечувала відповідачу зустрічі для спілкування дитини з ним.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою батьків і під їх відповідальністю,в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, у разі окремого проживання батьків, які не дійшли згоди щодо місця проживання дитини, спір вирішується органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору про місце проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що мати дитини - позивач ОСОБА_9 працює фармацевтом у ПП «Гален» з 19.03.2007 року, позитивно характеризується за місцем роботи. Відповідач ОСОБА_3 є пенсіонером, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, отримує пенсію за вислугу років, позитивно характеризується за місцем проживання. Позивач і відповідач створили належні умови для проживання малолітньої доньки, її виховання та розвитку за місцем свого проживання. Як позивач так і відповідач, мають достатні моральні та фізичні якості, можуть забезпечувати достатній рівень для матеріального забезпечення дитини та її духовного і фізичного розвитку.

Згідно висновку виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_10, батьки сторони по справі, створили належні житлово-побутові умови для проживання дитини та бажають в рівній мірі виховувати дитину. У звязку з чим, виконком, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини у судовому порядку із урахуванням особистої думки дитини. (а.с.148 т. 1).

За таких обставин. суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відсутні обєктивні та непереборні обставини для визначення місця проживання малолітньої дитини з матірю, та виходив з інтересів малолітньої дитини та обох батьків.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд першої інстанції, з урахуванням матеріального становища відповідача, стану його здоровя, наявності у нього на утриманні інших членів сім»ї, дійшов правильного висновку про те, що відповідач має змогу сплачувати позивачу аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України. Суд правильно стягнув з відповідача на користь держави судові витрати: 51 грн. по сплаті судового збору, 120 грн. по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано ставлення кожного з батьків до виховання дитини, що відповідач відвідував шкоду та піклувався про доньку, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не є підставою для визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком відповідачем по справі.

Доводи апеляційної скарги щодо аморальної поведінки позивача, яка проживала з січня 2010 року з ОСОБА_11І, перебуваючи з відповідачем у шлюбі, що шкідливо вплине на розвиток їх доньки, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно відмовив йому в задоволені позову керуючись бажанням дитини жити разом із матірю, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, при вирішенні спору суд правильно виходив з інтересів дитини, обох батьків, та відсутністю виключних обставин, які б перешкоджали проживанню малолітньої дитини з матірю.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам по справі. У звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 19 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.В. Карнаух

ОСОБА_12