Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2011 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Григоренка М.П.,

суддів Буцяка З.І., Оніпко О.В.,

при секретареві Омельчук А.М., за участю позивача, представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання незаконним розпорядження щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА :

20 січня 2011 року ОСОБА_4 звернувся із позовом про визнання незаконним розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 29 грудня 2010 року № 453, щодо звільнення його з роботи на підставі пункту 1 статті 41 Кодексу Законів про працю України, поновлення його на посаді директора Рівненського районного територіального центру соціального обслуговування, стягнення із Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області на його користь середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, в розмірі 20000 грн.

Рішення Рівненського районного суду від 04 квітня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 29 грудня 2010 року № 453, щодо звільнення ОСОБА_4 з роботи та поновлено останнього на посаді директора Рівненського районного територіального центру соціального обслуговування, із стягненням із Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області на його користь середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, в розмірі 14682 грн. 75 коп. та 1500 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

_______________________________________________________________________Справа № 22-1009-2011 р. Головуючий у 1 інстанції : Красовський О.О.

Доповідач : Григоренко М.П.

але не більше ніж за один місяць, в розмірі 4482 грн. 54 коп. допущено до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій вказує на його незаконність, оскільки воно прийнято із грубим порушенням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку, що позивача було звільнено із посади директора Рівненського районного територіального центру соціального обслуговування за відсутністю для цього законних підстав, оскільки в ході судового розгляду справи були надані достатні та переконливі докази того, що під час виконання останнім своїх обовязків на вказані посаді не було належним чином забезпечено дотримання законодавства щодо цільового використання підпорядкованою йому установою бюджетних коштів, що було встановлено ревізією контрольно-ревізійного управління Рівненської області у грудні 2010 року.

В звязку із тим, що кожне із зафіксованих у висновку ревізії порушення по суті було грубим і контрольно-ревізійне управління вимагало вжиття відповідних заходів впливу до осіб, які допустили ці порушення, було прийнято рішення про звільнення позивача із роботи на підставі п.1 частини 1 статті 41 КЗпП України, у відповідності із вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2006 року № 1673 „Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби із корупцією та контроль за використанням державного майна і фінансових ресурсів.

При цьому, було належним чином враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяної шкоди та інші обставини за яких було вчинено проступок.

Крім того, з боку позивача і раніше мали місце факти неналежного виконання своїх обовязків, в звязку із чим проводились відповідні прокурорські перевірки.

Також, відсутні були підстави для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки така шкода відповідачем завдана не була і позивач не оплатив ці свої вимоги судовим збором у визначеному розмірі, і суд на це уваги не звернув.

Судом було допущено порушення положень вимог 193 ЦПК України, щодо надання нових доказів під час проведення судових дебатів.

У звязку із викладеним, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В ході апеляційного розгляду представники відповідача підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Позивач та його представник апеляційну скаргу не визнали та просили її відхилити, оскільки оскаржуване рішення на їх думку є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що останнього було звільнено із посади директора Рівненського районного територіального центру соціального обслуговуванням розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації від 29 грудня 2010 року № 453, на підставі пункту 1 статті 41 Кодексу Законів про працю України, необґрунтовано, оскільки виявлені та зазначені в листі контрольно ревізійним управлінням в Рівненській області від 16 грудня 2010 року фінансові порушення у підпорядкованій позивачу установі не містять разового характеру, не є одноразово грубими, оскільки вони не є продовжуваними у часі, такими, що обєднані єдиним умислом і спрямовані в цілому на настання одного бажаного результату.

Кожен з епізодів виявлених правопорушень є окремим, самостійним фактом і не сполученим з наступним та попереднім єдиним наміром, а тому носять інший характер. Крім того, за виявлені порушення фінансової дисципліни винні особи притягались до матеріальної та адміністративної відповідальності.

При обранні до позивача виду стягнення відповідачем, всупереч вимог статті 149 КЗпП України, не було належним чином враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 проступку і заподіяну ним шкоду, обставин, за яких вчинено проступок і попередню роботу останнього.

Не було належним чином погоджено звільнення ОСОБА_4 з посади із головним управлінням праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, а поданий відповідачем лист-погодження від 24.12.2010 року №01-18-09-/2398 суд першої інстанції до уваги не прийняв, оскільки він був наданий із порушенням вимог статті 131 ЦПК України.

Крім того, при звільненні із роботи позивача, який є депутатом Рівненської районної ради, з боку Рівненської районної державної адміністрації було допущено порушення вимог статті 33 Закону України „Про статус депутатів місцевих рад, оскільки остання у передбачені законодавством строки не повідомила про наступне звільнення відповідну місцеву раду.

Проте, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у звязку із невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням у справі нового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 2006 року позивача було призначено на посаду директора територіального центру з обслуговування одиноких непрацездатних громадян та інвалідів Рівненського району, який в наступному було перейменовано в Рівненський районний територіальний центр соціального обслуговування.

Згідно статті 12 Положення про Рівненський районний територіальний центр соціального обслуговування, затвердженого розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації від 30 червня 2010 року № 454, та посадової інструкції директор територіального центру розпоряджається коштами територіального центру в межах затвердженого кошторису витрат та відповідно до їх цільового призначення та несе за це персональну відповідальність.

З листа контрольно-ревізійного управління в Рівненській області від 16 грудня 2010 року „Про результаті ревізії фінансово-господарської діяльності Рівненського районного територіального центру соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) на імя голови Рівненської районної державної адміністрації (а.с. 17) слідує, що в результаті проведення ревізії Рівненського районного територіального центру соціального обслуговування за період з 01 січня 2007 року по 01 жовтня 2010 року було виявлено фінансові порушення, повязані із використанням бюджетних коштів, на загальну суму 33.89 тис. грн. та ставилось питання про вжиття відповідних заходів з даного приводу, та вирішення питання про відповідність директора Центру ОСОБА_4 займаній посаді, згідно із вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2006 року № 1673 „Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби із корупцією та контроль за використанням державного майна і фінансових ресурсів.

Пунктом 2 вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2006 року № 1673 передбачено, що підставою для розгляду питання про відповідність займаній посаді керівників центральних і місцевих органів виконавчої влади, бюджетних установ або розірвання контракту з керівниками суб'єктів господарювання державного сектору економіки є недотримання ними фінансового та бюджетного законодавства, а також незабезпечення виконання в установлені строки законних вимог органів державної контрольно-ревізійної служби.

Як встановлено в ході судового розгляду даної акт ревізії КРУ в Рівненській області фінансово-господарської діяльності Рівненського районного територіального центру соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) за період з 01 січня 2007 року по 01 жовтня 2010 року ніким не оскаржувався і з приводу вказаних в ньому порушень позивач ОСОБА_4 на імя голови Рівненської районної державної адміністрації 24 грудня 2010 року дав письмові пояснення, в яких останній не заперечував факт наявності цих фінансових порушень.

Крім того, за вказані у вищевказаному акті ревізії КРУ в Рівненській області фінансові порушення двох посадових осіб Рівненського районного територіального центру соціального обслуговування ( надання соціальних послуг), які знаходились у підпорядкуванні позивача, було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 46-47).

У звязку із на викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що отримавши листа контрольно-ревізійного управління в Рівненській області від 16 грудня 2010 року „Про результаті ревізії фінансово-господарської діяльності Рівненського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) та у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2006 року № 1673 „Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби із корупцією та контроль за використанням державного майна і фінансових ресурсів, був зобовязаний розглянути питання про відповідність ОСОБА_4 займаній посаді та вжити відповідні заходи з даного приводу.

Як в суді першої інстанції так і в ході апеляційного розгляду справи відповідач наголошував на тому, що оскільки ОСОБА_4 як директор Рівненського районного територіального центру соціального обслуговування ( надання соціальних послуг) мав здійснювати належний контроль за використанням державного майна та фінансових ресурсів підпорядкованою йому установою, але не здійснив його належним чином, що призвело до настання негативних наслідків, які зазначені в акті ревізії КРУ в Рівненській області, тому саме ці дії містять в собі ознаки одноразового грубого порушення трудових обовязків позивачем, в звязку із яким його було звільнено на підстав п.1 частини 1 статті 41 КЗпП України розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації від 29 грудня 2010 року № 453, а не за ті конкретні порушення фінансові порушення, які були вчинені його підлеглими і за які їх було притягнуто до передбаченої законодавством відповідальності.

Оцінюючи фактичні обставини справи, колегія судді вважає, що дані доводи відповідача заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються на вимогах Закону, що саме на керівника тієї чи іншої установи покладено обовязок здійснювати контроль за дотриманням підпорядкованими йому працівниками вимог бюджетного законодавства, а разі виявлення цих порушень він несе за це персональну відповідальність, що і мало місце по даній справі.

В звязку із чим, доводи позивача та висновки суду першої інстанції з приводу відсутності підстав для звільнення позивача за п.1 частини 1 статті 41 КЗпП України є таким, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Так само, не заслуговують на увагу твердження позивача та висновки суду першої інстанції з приводу того, що при звільненні ОСОБА_4 не було належним чином враховано ступінь тяжкості вчиненого останнім проступку і заподіяну ним шкоду, обставин, за яких вчинено проступок і попередню роботу останнього, оскільки застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із посади відповідає ступні тяжкості вчиненого ним проступку.

Більше того, в ході апеляційного розгляду представник відповідача заявив, що перед прийняттям рішення про звільнення позивача із посади директора територіального центру, останньому пропонувалась інша робота, яка не була повязана із здійсненням контролю за використанням бюджетних коштів, але той від цієї пропозиції категорично відмовився, в звязку із чим і було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_4 на підставі за п.1 частини 1 статті 41 КЗпП України, так як і раніше з боку позивача мали місце факти неналежне виконання своїх обовязків, в звязку із чим проводились відповідні прокурорські перевірки, що підтверджується наявними у справі доказами.

Не відповідають фактичним обставинам справи доводи позивача про те, що його було звільнено неправомочним органом та без погодження із головним управлінням праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, оскільки згідно із пунктом 11 Положення про Рівненський районний територіальний центр соціального обслуговування, затвердженого розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації від 30 червня 2010 року № 454, директор територіального центру призначається та звільняється з посади Рівненською районною державною адміністрацією за пропозицією управління праці та соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації, погодженого головним управлінням праці та соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації.

Не прийняття судом доказів, щодо звільнення позивача із посади за пропозицією управління праці та соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації, погодженого головним управлінням праці та соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації, з огляду не подання їх до початку розгляду справи по суті, також ще не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог, оскільки позивач ніяким чином не довів у встановленому порядку що його було звільнено із порушенням вищевказаного порядку.

При цьому, на переконання колегії суддів, наявність вищевказаної процедури звільнення директора територіального органу із посади ніяким чином не стосується забезпечення додаткових гарантій для особи яка займає цю посаду, а стосується лише організаційних питань забезпечення кадрового добору на посаду директора територіального центру за участю відповідних державних органів, які, в свою чергу, ніяких претензій з даного приводу до теперішнього часу до відповідача не предявляли і не предявляють.

Щодо недотримання відповідачем вимог статті 33 Закону України „Про статус депутатів місцевих рад при звільненні з роботи позивача, який є депутатом районної ради, то дана обставина ніяким чином не спростовує правомірність звільнення ОСОБА_4 на підставі за п.1 частини 1 статті 41 КЗпП України, оскільки не виконання положень вказаної правової норми хоч і мало місце з боку відповідача, але, на переконання колегії суддів, воно не є суттєвим і таким, що може слугувати підставою для поновлення позивача на роботі, а лише вказує на те, що з боку відповідача мало місце не дотримання законодавства, яке стосується статусу депутата місцевої ради, що також узгоджується із висновками рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 28 Закону України "Про статус депутатів місцевих Рад народних депутатів" (справа про охорону трудових прав депутатів місцевих рад) від 26 березня 2002 року, справа № 1-9/2002, згідно яких не може бути обмежено право працедавця щодо звільнення працівника з роботи при наявності для цього законних підстав.

У звязку із викладеним, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання незаконним розпорядження щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди має бути відмовлено, за безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання незаконним розпорядження щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити рішення апеляційного суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді Буцяк З.І.

ОСОБА_5