Справа № 2-о-67/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.10.2011 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

Головуючого судді: Тихомирова І.В.

За участю секретаря: Орловської І.В.

Заявника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі, про встановлення факту належності трудової книжки та диплому, суд -

Встановив:

Заявник звернулася до суду про встановлення факту належності трудової книжки та диплому, посилаючись на наступні обставини.

Вона народилася 03.07.1955 року в с. Першотравневому Першотравневого району Донецької області. Її дошлюбне прізвище Сідєльова. Її батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

У 1960 році заявник разом з батьками переселилися на постійне місце проживання до республіки Казахстан.

З 1972 року по 1976 рік заявник навчалася у Павлодарському вечірньому машинобудівному технікуму за фахом Ливарне виробництво чорних металів. 30.06.1976 року їй був виданий диплом про отриману освіту. До зазначеного часу заявник трудового стажу не мала.

02.09.1976 року заявника було прийнято на роботу на Ордена Трудового Червоного прапору завод Ташсельмаш контролером ВТК кузнечно пресових робіт. За першим місцем роботи їй було видано трудову книжку, в якій зазначене прізвище Сідєльова.

У 1983 році вона уклала шлюб з ОСОБА_4, після реєстрації якого їй було надане прізвище Тетеріна. 05.08.1986 року даний шлюб було розірвано.

У 1990 році вона з родиною переїхала до м. Нікополя, де і мешкає до теперішнього часу. На даний час заявник досягла пенсійного віку та зібрала документи для оформлення пенсії за віком та їх подачі до Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі.

При зверненні заявника до Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі, заявника було повідомлено, що у виданій їй у республіці Казахстан трудовій книжці не зазначено її останнє прізвище Радченко. Крім того, не збереглося актового запису про реєстрацію шлюбу заявника з ОСОБА_5, тому вона не може довести, що видана їй на дошлюбне прізвище трудова книжка та диплом Павлодарського машинобудівного технікуму дійсно належать їй. Тому вона вимушена звертатися до суду.

Просить встановити факт належності їй трудової книжки виданої 02.09.1976 року на імя ОСОБА_6 та диплома Э № 144972, виданого 30.06.1972 року на імя ОСОБА_6.

В судовому засіданні заявник вимоги підтримала в повному обсязі, та просила задовольнити їх.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника заінтересованої особи.

Вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України: Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або в паспорті.

Як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 народилася 03.07.1955 року в с. Першотравневому Першотравневого району Донецької області. Її дошлюбне прізвище Сідєльова. Її батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_3(а.с.4,4а).

У 1960 році заявник разом з батьками переселилися на постійне місце проживання до республіки Казахстан.

З 1972 року по 1976 рік заявник навчалася у Павлодарському вечірньому машинобудівному технікуму за фахом Ливарне виробництво чорних металів. 30.06.1976 року їй був виданий диплом про отриману освіту(а.с.6).

02.09.1976 року заявника було прийнято на роботу на Ордена Трудового Червоного прапору завод Ташсельмаш контролером ВТК кузнечно пресових робіт. За першим місцем роботи їй було видано трудову книжку, в якій зазначене прізвище Сідєльова(а.с.5).

У 1983 році вона уклала шлюб з ОСОБА_4, після реєстрації якого їй було надане прізвище Тетеріна. 05.08.1986 року даний шлюб було розірвано(а.с.6а,7).

У 1990 році вона з родиною переїхала до м. Нікополя, де і мешкає до теперішнього часу. На даний час заявник досягла пенсійного віку та зібрала документи для оформлення пенсії за віком та їх подачі до Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі.

При зверненні заявника до Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі, заявника було повідомлено, що у виданій їй у республіці Казахстан трудовій книжці не зазначено її останнє прізвище Радченко. Крім того, не збереглося актового запису про реєстрацію шлюбу заявника з ОСОБА_5, що підтверджується відповіддю Департаменту юстиції Палодарської області Республіки Казахстан(а.с.8), тому вона не може довести, що видана їй на дошлюбне прізвище трудова книжка та диплом Павлодарського машинобудівного технікуму дійсно належать їй.

Таким чином у суду не виникає сумнівів в тому, що вищезазначені трудова книжка та диплом дійсно належать ОСОБА_1.

Керуючись, ст.ст. 256, 259 ЦПК України, суд

Вирішив:

Заяву задовольнити.

1.Встановити факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, трудової книжки виданої 02.09.1976 року на імя ОСОБА_6.

2.Встановити факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, диплома Э № 144972, виданого 30.06.1972 року на імя ОСОБА_6.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7