Справа № 2-о-15/11
Провадження № 2-о/409/3546/11
РІШЕННЯ

іменем України

"08" квітня 2011 р. Дніпровський суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковальової А.Б.

при секретарі Золотих Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Управління Пенсійного Фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що вона знаходилася у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_2, від яких у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 09 жовтня 2010 року ОСОБА_2 помер, і після його смерті вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська за своїм місцем реєстрації з метою оформлення документів для призначення пенсії в звязку з втратою годувальника на неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3 та сина ОСОБА_5. Але в звязку з тим, що в правовстановлюючих документах померлого існує розбіжності при написанні його по батькові, їй було відмовлено у призначення пенсії на дітей, і рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності військового квитка та трудової книжки, в яких по батькові померлого зазначено Аршавирович», замість «Аршавелович» - ОСОБА_2. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати, що трудова книжка та військовий квиток, видані на імя ОСОБА_6, дійсно належать ОСОБА_2.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Управління пенсійного фонду України в дніпровському районі м. Дніпродзержинська контори ОСОБА_7В в судове засідання не зявилася, до судового розгляду справи надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти заяви суду не надала.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявника та представника заінтересованої особи на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Судом досліджені письмові докази по справі шляхом їх оголошення у судовому засіданні: паспорт заявника, свідоцтво про народження ОСОБА_3, свідоцтво про народження ОСОБА_4. свідоцтво про встановлення батьківська ОСОБА_2 щодо ОСОБА_4, копія трудової книжки на імя ОСОБА_2, копія військового квитка на на імя ОСОБА_2, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8.

Вивчивши письмові докази та матеріали справи, зясувавши обставини та дослідивши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Заводським відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська 25 травня 1993 року, актовий запис № 390(а .с. 6), свідоцтвом про народження, виданим Дніпровським відділом РАГС м. Дніпродзержинська 16 травня 1995 року, актовий запис № 393 ( а.с. 7), та свідоцтвом про встановлення батьківства, виданим Дніпровським відділом РАГС м. Дніпродзержинська 16 травня 1995 року, актовий запис № 45 ( а.с. 7).

09 жовтня 2010 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим спеціалізованим відділом державної реєстрації смерті служби запису актів громадянського стану Астраханської області Росії 12 жовтня 2010 року, актовий запис № 5857 ( а.с. 10).

Після смерті батька неповнолітніх дітей їх мати ОСОБА_1 дійсно має право на призначення та отримання пенсії на неповнолітніх дітей в звязку з втратою годувальника.

Але, зважаючи на те, що існують розбіжності в написанні по батькові померлого в його правовстановлюючих документах, заявник позбавлена можливості оформити пенсійні виплати на неповнолітніх дітей, і тому вона правомірно звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Як було встановлено судом, правильним написанням прізвища, імя та по батькові померлого є ОСОБА_2. Саме так його імя зазначено у свідоцтвах про народження дітей, в свідоцтві про встановлення батьківства, в його свідоцтві про смерть. Всі ці документи заповнювалися та видавилася на підставі паспорту, що дає суду підстави вважати, що і в паспорті померлого його прізвище, імя та по батькові було зазначено ОСОБА_2.

Але в трудовій книжці ИТ І № 0325606, що була заповнена 05 грудня 1978 року відділом кадрів Ремонтно-будівельного монтажного управління Міністерства харчової промисловості Азербайджанської СРСР при прийнятті на роботу ОСОБА_2.А. його по батькові російською мовою було зазначено Аршавирович, замість Аршавелович (а.с. 7). Така ж сама помилка була допущена і Наріманівським районним військовим комісаріатом міста баку Азербайджанської РСР при заповненні на його імя військового квитка НЗ № 3988147, який був виданий 06 травня 1979 року.

Як видно, всі інші анкетні данні ОСОБА_2 у трудовій книжці та у військовому квитку співпадають з його даними паспорту.

Тому суд вважає, що вищевказані трудова книжка та військовий квиток дійсно належать померлому ОСОБА_2, а розбіжності в написанні його по батькові в різних правовстановлюючих документах повязані з механічною помилкою, що була допущена посадовими особами, відповідальними за заповнення трудової книжки та військового квитка.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги заявників, з таких мотивів.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі... пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів...

Відповідно до ч.2 п.5 ст. 234, п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

На підставі досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що вищевказані трудова книжка та військовий квиток дійсно належать ОСОБА_2, й встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству, направлене на захист інтересів та прав заявника у справі та її неповнолітніх дітей, а тому заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 234, 256, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Управління Пенсійного Фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Встановити факт належності ОСОБА_2 трудової книжки ИТ І № 0325606, що була заповнена 05 грудня 1978 року відділом кадрів Ремонтно-будівельного монтажного управління Міністерства харчової промисловості Азербайджанської СРСР на імя ОСОБА_6.

Встановити факт належності ОСОБА_2 військового квитка НЗ № 3988147, виданого Наріманівським районним військовим комісаріатом міста баку Азербайджанської РСР 06 травня 1979 року на імя ОСОБА_6

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.Б. Ковальова