Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-2796/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2011 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого-судді Ваврушак Н.М.,

при секретарі Плотнікової Т.Б.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1, представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», ОСОБА_6 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування позову додав, що працював на різних посадах ВАТ «КЗРК», на сьогодні Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», та на ВАТ «ЦГЗК», на сьогодні Публічне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», в шкідливих умовах на протязі 18 років. Висновком МСЕК від 08 квітня 2011 р. позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40%, визнаний інвалідом 3 групи, встановлено професійне захворювання радикулопатія полісегментарна поперекрво-крижова. Протипоказана робота важка праця, переохолодження, вимушена поза. Причиною професійного захворювання є робота в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, підземно. Вважає, що несприятливими умовами праці відповідачі завдали моральну шкоду яку він оцінює у розмірах з ПАТ «КЗРК» - 100000 грн., з ПАТ «ЦГОК» - 80000 грн.

Моральні страждання виражені у постійному болю та обмеження руху, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель, загальну слабкість, підвищену пітливість та втомлюваність, головний біль, запаморочення. Такий стан здоров'я не дає можливості спокійно спати ночами, займатись фізичною роботою. Всі ці обставини змушують позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави.

У судовому засіданні представник відповідачаОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_2, позовні вимоги не визнала, та просила суд у задоволені позовних вимог відмовити оскільки вважає, що вимоги не мають законодавчого підґрунтя відсутній факт моральної шкоди, позивач працював незначний час на підприємстві, та порушений строк звернення до суду.

Представник відповідачаОСОБА_6 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_3, позовні вимоги не визнав, та просив суд у задоволені позовних вимог відмовити оскільки вважає, що вимоги не мають законодавчого підґрунтя та відсутній факт моральної шкоди.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

У судовому засіданні встановлено позивач працював в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату зумовленою обмеженістю робочого простору на підприємствах відповідачів ВАТ «КЗРК», назва підприємства змінена - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» та на ВАТ «ЦГОК», назва підприємства змінена - Публічне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на протязі 24 років, з них 18 років 10 місяців - у шкідливих умовах, що видно з акту розслідування хронічного захворювання на виробництві та трудової крижки позивача.

Висновком МСЕК від 08 квітня 2011 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40% безстроково, встановлена 3 група інвалідності, за професійним захворюванням радикулопатія полісегментарна поперекрво-крижова. Протипоказана робота в підземних умовах, важка праця, переохолодження, вимушена поза. Згідно рекомендацій МСЕК він потребую санаторно-курортного та медикаментозного лікування, ВМП, ЛФК, масажу та обмеження праці.

По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання №3 від 17 лютого 2011 року. Причиною професійного захворювання є робота на протязі довгого часу в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача 18 років 10 місяць, в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, що відмічено у п.13, 16, 17 акту.

Згідно з п. 19 вказаного акту профзахворювання виникло з вини керівництва ВАТ «КЗРК» та ВАТ «ЦГОК», які не забезпечили безпечні умови праці і порушили ст. 153 Кодексу Законів про працю України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Внаслідок професійного захворювання, позивачу заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршилися відносини з оточуючими людьми, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, тобто позивачу заподіяна моральна шкода.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, саме з вини відповідачів, які порушували норми з безпеки праці та не забезпечували безпечні умови роботи, позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, була спричинена моральна шкода.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України вбачається, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних грав призвело до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, і тому позивачем вірно визначений належний відповідач.

Суд встановив, що обставини, заподіяння позивачу моральної шкоди, викладені в позовній заяві, так і в судовому засіданні, повністю підтверджуються наданими письмовими доказами, з чого слід зробити висновок про те, що неправомірними діями відповідачів, позивачу дійсно заподіяно моральну шкоду, яка повинна компенсуватися в грошовому вигляді.

Підприємства, на якому працював позивач, порушували діюче законодавство, зокрема, ст. 153 КЗпП України, не створив нешкідливі і безпечні умови праці, протягом тривалого часу не приймали мір до усунення і зменшення шкідливих виробничих факторів.

У зв'язку з виявленими у позивача професійних захворювань змінилися, його образ і якість життя, через що він має моральні страждання.З документів медичних установ, встановлено, що позивачу протипоказаний важка фізична праця вимушеної робочої пози, несприятливого мікроклімату, підвищеного рівня загальної вібрації. Він повинен періодично проходити курс оздоровлення та лікування.

Стаття 23 Цивільного Кодексу України, вказує на те, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях через фізичний біль.

Суд не приймає доводи відповідачів щодо відсутності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, так як органами МСЄК, відповідно до «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесено ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків» встановлено, що даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату працездатності, в той час, позивачу за висновком МСЄК встановлено стійку втрату працездатності.

Рішення Конституційного Суду від 27січня 2004 року громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності.

У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях.

Щодо доводів відповідача відповідно до строку позовної давності, суд зазначає, що згідно до ст. 9 ЦК України, положення цього кодексу застосовується до трудових відносин, якщо вони не регулюються іншими актами законодавства. Таким чином, виходячи з положень п.3 ч.1 ст. 286 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди, знаходять доказове підтвердження, а також з огляду на те, що настали важкі наслідки для позивача, а саме: втрата працездатності 40%, безстроково, встановлення інвалідності, та відбулися зміни в стані його здоров'я, викликані профзахворюванням, говорить про те, що позивачу завдано моральні страждання.

Суму заподіяної моральної шкоди позивач оцінює в розмірі: з ПАП «КЗРК» - 100000 грн., з ПАТ «ЦГОК» - 80000 грн. Суд вважає, що розмір моральної шкоди слід встановити з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності встановленої позивачу, та пропорційно часу відпрацьованого на підприємстві та безстрокової втрати працездатності, у сумі 40 000 грн. Вказана сума стягується з відповідачів у рівних частинах, а саме по 20 000 гривень на корить позивача в рахунок відшкодування моральних страждань.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 4, 9 Закони України «Про охорону праці», ст. 237-1 ч.1 КЗпП України, ст. 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_5 моральне відшкодування 20 000 гривень (двадцять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_5 моральне відшкодування 20 000 гривень (двадцять тисяч гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_4.

Суддя Н. Ваврушак