Справа № 22-ц-1940/2011 Головуючий у I інстанції Кузюра В.О.
Категорія цивільна Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2011 року 06 липня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, яка одночасно представляє інтереси решти 155 позивачів, представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115, ОСОБА_116, ОСОБА_117, ОСОБА_118, ОСОБА_119, ОСОБА_120, ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_123, ОСОБА_124, ОСОБА_125, ОСОБА_126, ОСОБА_127, ОСОБА_128, ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131, ОСОБА_132, ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_135, ОСОБА_136, ОСОБА_137, ОСОБА_138, ОСОБА_139, ОСОБА_140, ОСОБА_141, ОСОБА_142, ОСОБА_143, ОСОБА_144, ОСОБА_145, ОСОБА_146, ОСОБА_147, ОСОБА_148, ОСОБА_149, ОСОБА_150, ОСОБА_151, ОСОБА_152, ОСОБА_153, ОСОБА_154, ОСОБА_155, ОСОБА_156, ОСОБА_157, ОСОБА_158, ОСОБА_159, ОСОБА_160, ОСОБА_161, ОСОБА_162 на рішення Бобровицького районного суду від 20 травня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44 Миколаївни, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94 Петровича, ОСОБА_95, ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115, ОСОБА_116, ОСОБА_117, ОСОБА_118, ОСОБА_119, ОСОБА_120, ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_123, ОСОБА_124, ОСОБА_125, ОСОБА_126, ОСОБА_127, ОСОБА_128, ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131, ОСОБА_132, ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_135, ОСОБА_136, ОСОБА_137, ОСОБА_138, ОСОБА_139, ОСОБА_140, ОСОБА_141, ОСОБА_142, ОСОБА_143, ОСОБА_61 Миколаївни, ОСОБА_145, ОСОБА_146, ОСОБА_147, ОСОБА_148, ОСОБА_149, ОСОБА_150, ОСОБА_151, ОСОБА_152, ОСОБА_153, ОСОБА_154, ОСОБА_155, ОСОБА_156, ОСОБА_157, ОСОБА_158, ОСОБА_159, ОСОБА_160, ОСОБА_161, ОСОБА_162 до агропромислового товариства з обмеженою відповідальністю „Дніпро про розірвання договорів оренди землі,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 та всі інші позивачі просять скасувати рішення Бобровицького районного суду від 20 травня 2011 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції прийняв рішення без повного, всебічного і обєктивного зясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також апелянти посилаються на те, що судом не було взято до уваги той факт, що державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, укладених 1 червня 2005 року між позивачами з одного боку та відповідачем з іншого боку, було здійснено лише 2 серпня 2007 року, тобто більш ніж як два роки після підписання договорів сторонами, що є грубим порушенням Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998 р. Згідно п.43 Договорів оренди, вони породжують юридичні наслідки з моменту державної реєстрації, а відповідач фактично користувався земельними ділянками позивачів з 1 червня 2005 року, проте суд не вжив жодних процесуальних заходів захисту прав позивачів, незважаючи на те, що земля є основним національним багатством і перебуває під особливою охороною держави.

Крім того, апелянт вказує, що відповідач не лише безпідставно користувався земельними ділянками позивачів протягом більше ніж двох років, а й позбавив останніх можливості укладання нових договорів оренди в 2010 році, оскільки своїми діями відповідач фактично одноособово пролонгував дію договорів на два роки, що суперечить принципу вільного волевиявлення до укладення договору, задекларованому в ст..627 Цивільного кодексу України.

Відповідач, надавши відомості по виплаті орендної плати за період 2008-2010 років зробив усе, щоб чітко визначити заборгованість по орендній платі стало неможливо, оскільки в наданих документах міститься неповна інформація, а саме у видаткових документах відсутні дати та розміри нарахованої та належної після утримання прибуткового податку з доходів фізичних осіб суми, яка підлягає виплаті в грошовій або у натуральній формі. Проте, навіть з наявних документів було зясовано, що виплата орендної плати проводилась з порушеннями вимог постанови Кабінету Міністрів України № 672 від 23 квітня 1999 року „Про проведення перерахунку обсягів натуральної та відробіткової форм плати за оренду земельної частки (паю) у грошову про те, що перерахунок обсягів натуральної та відробіткової форм плати за оренду земельної частки (паю) у грошову проводиться виходячи з фактичної собівартості визначених договором видів продукції, робіт (послуг), яка склалась в господарстві за минулий рік. З матеріалів справи вбачається, що видача позивачам пшениці в рахунок орендної плати за 2008 рік, цукру за 2009 рік проводилась явно не по собівартості. Таким чином, відповідач своїми діями в односторонньому порядку та на свій розсуд змінив умови, передбачені пунктом 12 договорів оренди землі, здійснюючи виплату орендної плати за значно завищеними цінами, чим фактично позбавив позивачів того, на що вони розраховували під час укладення договорів оренди, що відповідно до ст..651 ЦК України є прямою підставою для розірвання договорів.

Крім того апелянти зазначають, що при дослідженні даних, наведених у відомостях по виплаті орендної плати за 2008 рік було зясовано, що в графі „кредит проставлено суми, які належали до виплати позивачам, але при зіставленні із сумами, за отримання яких розписувались позивачі, було виявлено недоплати з боку відповідача по орендній платі позивачам у 2008 році. Такі відомості підтверджуються додатком № 1 до письмових пояснень відповідача від 16 травня 2011 року, що були надані представником відповідача в судовому засіданні.

Позивачі неодноразово звертали увагу суду на те, що відомості по виплаті орендної плати вони не підписували, а надані відповідачем відомості було підроблені з метою відвернення відповідальності за невиплату орендної плати. Крім того, деякі позивачі взагалі не отримували пшеницю в рахунок орендної плати за 2008 рік у звязку з відсутністю їх підписів у зазначеній відомості.

Зважаючи на наведене, апелянти вважають, що позивачами надані суду докази, що підтверджують неналежну виплату відповідачем орендної плати за договорами оренди землі, проте місцевим судом цим доказам не було надано належної оцінки.

Апелянти вважають таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права висновок суду першої інстанції щодо того, що позивачі приймали виплату орендної плати як належне виконання умов договорів, виходячи з того, що останні не звертались до суду з позовами про невірне нарахування орендної плати.

Позивачі також вважають, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, оскільки не врахував вимоги п.1 Указу Президента України № 725 „Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) від 19 серпня 2008 року щодо збільшення плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) з 1,5 % до 3 %

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано відповідних доказвів на підтвердження заявлених вимог. Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Судом по справі встановлено, що 01 червня 2005 року позивачі уклали із АТОВ „Дніпро договори оренди належних позивачам на праві власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Новобиківської сільської ради Бобровицького району, строком на 5 років. В той же день, 01.06.2005 р. позивачі передали відповідачу земельні ділянки, про що сторонами були підписані акти прийому-передачі земельних ділянок.

Відповідно до п. 43 укладених договорів, вони набирають чинності після підписання сторонами та державної реєстрації.

Державна реєстрація даних договорів була здійснена 02.07.2007 року, що підтверджується відмітками Бобровицького районного відділення Чернігівської регіональної філії ДП „Центр ДЗК.

Оскільки ні чинним законодавством, ні умовами укладених договорів оренди земельних ділянок не передбачено обовязків орендаря здійснити державну реєстрацію таких договорів протягом певного строку після їх підписання, не можуть бути підставою для розірвання договорів оренди посилання позивачів на те, що здійснення державної реєстрації договорів оренди понад два роки після їх підписання порушило права позивачів, оскільки це призвело до пролонгації договорів ще на два роки.

Суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що позивачами не доведено відповідними доказами наявність заборгованості з боку відповідача з виплати позивачам орендної плати за вказаними договорами оренди, і доводи апеляційної скарги правильності таких висновків місцевого суду не спростовують.

Також у справі відсутні будь-які докази на підтвердження доводів позивачів про те, що орендовані у позивачів земельні ділянки використовує не відповідач АТОВ „Дніпро, а інше підприємство або інші особи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвалене 20 травня 2011 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області рішення відповідає наявним в матеріалах справи доказам та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56 Андрійовича, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_105, ОСОБА_106 Андріївни, ОСОБА_107, ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_110, ОСОБА_111, ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_114, ОСОБА_115, ОСОБА_116, ОСОБА_117, ОСОБА_118, ОСОБА_119, ОСОБА_120, ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_123, ОСОБА_124, ОСОБА_125, ОСОБА_126, ОСОБА_127, ОСОБА_128, ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131, ОСОБА_132, ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_135, ОСОБА_136, ОСОБА_137, ОСОБА_138, ОСОБА_139, ОСОБА_140, ОСОБА_141, ОСОБА_142, ОСОБА_143, ОСОБА_144, ОСОБА_145, ОСОБА_146, ОСОБА_147, ОСОБА_148, ОСОБА_149, ОСОБА_150, ОСОБА_151, ОСОБА_152, ОСОБА_153, ОСОБА_154, ОСОБА_155, ОСОБА_156 Миколайовича, ОСОБА_157, ОСОБА_158, ОСОБА_159, ОСОБА_160, ОСОБА_161, ОСОБА_162 відхилити.

Рішення Бобровицького районного суду від 20 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: