Справа № 2-2952/11
РІШЕННЯ

Іменем України

21.12.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Остролуцькій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу та зустрічним про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстрації,-

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, посилаючись, на те що 20.01.2009р.між ОСОБА_8,котрий діяв від імені ОСОБА_9 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння,що знаходиться за адресою: Київська обл. К-Святошинський р-н с. Білогородка, вул. Урицького, буд. №8.

Майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім»ї, є їхньою спільною сумісною власністю. Позивачі впродовж кількох років добудовували та поліпшували спірний будинок.

Спірний будинок є спільною сумісною власністю, яке за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат. ОСОБА_3, чоловік позивачки та сама позивачка ОСОБА_1 одружились 24 вересня 1966року, проживали однією родиною та проживають до сьогоднішнього часу в спірному будинку, мають трьох дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто позивачів; а також ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 донька позивачки ОСОБА_7, з моменту народження проживають в спірному будинку.

Рішення виконавчого комітету від 17.10.77 року де вказується про встановлення самовільного будівництва, яке здійснили ОСОБА_13, мати, ОСОБА_3, житловий будинок за старою адресою: Зелена 44, переїменовано адресу: на Урицького 8, загальною площею 60 кв.м. ОСОБА_13 (спадкодавець) померла 08 лютого 1988 року., свідоцтво про смерть отримав ОСОБА_3, чоловік позивачки ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_13 площа будинку збільшилась на 39 кв.м., згідно технічного паспорту на спірний житловий будинок.який складений 21.02.1990 року загальною площею 83.7кв.м., та технічного паспорту, який виданий 26.01.2002року загальною площею 99кв.м., також було встановлено газозабеспечення житлового будинку,якій є спільною сумісною власністю подружжя , тому вважає, що не міг бути проданий без згоди позивачів.

21.12.2007року був складений іпотечний договір №2 між Повне товариство «Ломбард»ОСОБА_14 автоіпотечних кредиторів ОСОБА_8 та компаніям однієї сторони та ОСОБА_3, предметом іпотеки був спірний будинок.

14.04.2011 року було надано усне попередження від відповідача позивачам про звільнення спірного будинку, посилаючись на договір купівлі-продажу.

Іншого житла вони не мають, та на вище вказаний договір згоду на його укладання не давали, про укладання вказаного договору їм було не відомо , також не були ознайомлені з умовами вказаного договору, відповідача не знають.

Тому просили визнати не дійсним договір від 20.01.2009р.купівлі-продажу домоволодіння, що знаходиться за адресою Київська обл. К-Святошинський р-н,с. Білогородка, вул. Урицького, буд№8.

Ухвалою суду від 10.11.2011 року провадження у справі за позовом в частині вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу закрито.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та уточнив , просив визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння, що знаходиться по вул. Урицького, 8 в селі по Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області, посвідчений 20 січня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 С, зареєстрований в реєстрі за номером 76; застосувати двосторонню реституцію, а саме зобов'язати: ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 214395 гривень, зобов»язати ОСОБА_2 повернути у власність ОСОБА_3 спірний будинок , оскільки вважає, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, що вартість будинку істотно змінилася за час сумісного проживання подружжя ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позов не визнали, та заявили зустрічний позов, посилаючись на те, що 20 січня 2009 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу спірного домоволодіння, який належав ОСОБА_3 на праві приватної власності. У встановленому законодавством порядку договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Згідно з п. 3.1 договору продавець ОСОБА_3, зобов'язаний до 20.02.2009 р. звільнити приміщення будинку, що відчужуються, від наявних у ньому речей та зняти з реєстрації осіб, які мешкають у ньому.

Станом на 23 червня 2011 року, у належному йому будинку без будь-яких законних підстав самовільно проживають та перебувають на обліку ОСОБА_3С, ОСОБА_5. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1

Самовільне перебування у ньому відповідачів всупереч умовам дійсного договору та його вимогам власника, зберігання в будівлі власних речей відповідачів створює перешкоди у користуванні належним майном та фактично унеможливлює його використання за призначенням, а перебування відповідачів на реєстраційному обліку тягне додаткові виграти, пов'язані з утриманням будинку, робить неможливим користування та ускладнює розпорядження майном, перешкоджає реалізації його законного права власності на будинок.

Тому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов'язати їх не чинити йому перешкод у користуванні спірним будинком шляхом зняття з реєстрації місця проживання за даною адресою. Усунути перешкоди у користування житловим будинком та виселити відповідачів зі спірного будинку. Судові витрати покласти на відповідачів.

В ході судових засідань відповідач ОСОБА_2 уточнив свої вимоги, та просив зобов'язати відповідачів ОСОБА_3С, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 не чинити перешкод у розпорядженні належним йому будинком шляхом зняття з реєстрації місця проживання спірного будинку Усунути перешкоди у користування належним йому житловим будинком та виселити відповідачів з будинку.

Відповідачі ОСОБА_3ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилися про день слухання справи повідомлені належним чином. причини неявки суду не повідомили.

Відповідачі ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_1 та її представник позов не визнали.

Треті особи приватний нотаріус ОСОБА_4 та орган опіки та піклування із захистом прав дитини Києво-Святошинського району, Київської області в судове засідання не з»явилися , про день слухання справи повідомлені належним чином .

Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, в позові ОСОБА_1 відмовляє а зустрічний задовольняє з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу домоволодіння посвідчений 20 січня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 С, зареєстрований в реєстрі за номером ОСОБА_15 є власником будинку № 8 по вул. Урицького с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, який належав у 1988 році померлій мати ОСОБА_3, ОСОБА_13. Після її смерті відкрилась спадщина на спірний жилий будинок з надвірними будівлями, Спірний будинок дерев'яний, обкладений цеглою, житловою площею 47,1 кв. м., позначений літерою «А», при ньому будівлі і споруди: погребник літ. «Б», погріб літ. «Б-1», літня кухня, літ. «В», прибудова літ. «Г», огорожа № 1-6, свердловина 1, вбиральня літ. «И», зливна яма II, розташовані на земельній ділянці,,22 березня 2002 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірний будинок. з надвірними будівлями, тобто є його особистою приватною власністю.

Стверджуючи, що спірний будинок є сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 , представник позивачки наголошував, що в період з 1990 року по 2002 рік у будинку були зроблені поліпшення та добудови: у 1991 році будинок підключений до системи газопостачання, в ньому встановлено водяне опалення, що працює на природному газі. На розробку проекту газопостачання та підключення будинку до газопровідної мережі були витрачені значні на той час кошти, Крім того, у будинку самовільно побудована кухня 1-6 площею 9,8 кв. м., а також на прилеглий до будинку земельній ділянці самовільно збудовані сарай «З» площею 2,30 кв. м. х 1,75 кв. м. та гараж «К» площею 3,15 х 6,15 кв. м.

Те, що вартість будинку істотно збільшилась за рахунок проведених у ньому поліпшень і добудов, в судовому засіданні не доведено.

В пункті 1.4 оспорюваного договору зазначено: що спірне домоволодіння, належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину...

Слід зазначити, що на підставі свідоцтва про право на спадщину продавцю належало лише те майно, обсяг якого визначений у свідоцтві про право на спадщину за заповітом і наведений в абз. 5 арк. 2 цієї заяви, тому приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 правомірно посвідчив оспорюваний договір.

Позивачка не повинна була давати згоду на розпорядження ОСОБА_3 С спірним будинком, оскільки спірний будинок належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину , посвідченого ОСОБА_16 20.03.2002 року спірний будинок згідно з даними викладеними у у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно , виданому КП БТІ Києво-Святошинськогої РДА 26.11.08 року за № 21054643 будинок 1972 року побудови, загальною площею 99, 0 кв. м. житловою 47, 1 кв. м. не змінені на момент укладення оспорюваного договору, тому вимагати згоду позивачки на відчуження спірного будинку у нотаріуса не було необхідності.

При посвідченні оспорюваного договору при наявності наданих документів , не встановлено істотного поліпшення будинку, які б давали підстави вимагати згоду іншого з подружжя на відчуження спірного домоволодіння.

Право приватної власності відповідача ОСОБА_3 виникло на підставі свідоцтва на право на спадщину від 20.03. 2002 г., видане державним нотаріусом Першої державної обласної нотаріальної контори ОСОБА_16, спадкова справа №151 за 2002 p., реєстраційний № 4-951, право власності зареєстроване Києво-Святошинським БТІ 27.03.2002 p., реєстровий № 995 у книзі №3, тобто під час перебування ОСОБА_3 з ОСОБА_1 в шлюбі є достовірним, та не оспорювалося в судовому засіданні.

У відповідності до п.2 ч.І ст. 57 Сімейного кодексу України майно, набуте особою під за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, особистою приватною власністю особи, а не спільною власністю подружжя.

За правилами ст.. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також інтересам держави і суспильства його моральним засадам.

Згідно ст.. 215 ЦК України підставо ю недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог які встановлені частинами 1-3, 5 , 6 ст. 203 ЦК України.

За правилами ст. З ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду саме за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як свідчать матеріали справи, а також твердження представника позивачки , позивачем та її представником не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які б вказували на правові підстави для визнання недійсним оспорюваного договору.

Позивачем не вказано, підстав позову, а саме - які саме права позивача були порушені в зв'язку з відчуженням спірного будинку відповідачем ОСОБА_3 , який належить йому на праві власності в порядку спадкування.

Під час укладання договору купівлі-продажу від 20.01.09 р. право приватної власності ОСОБА_3 було підтверджене витягом №21054643 від 26.11.08 р. з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Посилання позивачки на те, що нею зроблені поліпшення спірного будинку не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Представником позивачки не надано документів, які б підтверджували поліпшення якості будинку, площі його , витрати системи енергопостачання, водопроводу, газопроводу.

Тому ОСОБА_3 на законних підставах набув права власності на домоволодіння, та згідно діючому законодавству має розпорядитися їм на власний розсуд, участь інших осіб у утриманні житлового приміщення не дає підстави для виникнення права власності на таке майно .

Також судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2010 р. ОСОБА_3 було повністю відмовлено в задоволенні позову щодо визнання вказаного договору недійсним. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29.12.2010 р. вказане рішення залишено без змін та вступило в законну силу.

Таким чином, на підставі договору купівлі-продажу, у ОСОБА_2 виникло право власності на нерухоме «майно - домоволодіння, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район , село Білогородка, вул. Урицького, 8 . Державну реєстрацію права власності проведено та підтверджено Витягом №21865810 від 13.02.2009р., що виданий КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошиньскої районної ради Київської області».

Згідно з п. 3.1 Договору продавець, ОСОБА_3, зобов'язаний до 20.02.2009 р. звільнити приміщення будинку, що відчужуються, від наявних у ньому речей та зняти з реєстрації осіб, які мешкають у ньому.

До даного часу відповідачі без будь-яких законних підстав самовільно проживають та перебувають на реєстраційному обліку ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1Т.в спірному будинку.

Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.ст.383,391 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб та право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування, розпорядження своїм майном.

Самовільне перебування у будинку відповідачів всупереч умовам дійсного договору та вимогам власника, створює йому перешкоди у користуванні належним майном та фактично унеможливлює його використання за призначенням, а перебування відповідачів ОСОБА_17, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_14 на реєстраційному обліку за вказаною адресою тягне додаткові витрати, пов'язані з утриманням будинку, робить неможливим користування та ускладнює розпорядження майном.

Відповідно до ч.З ст. 116 Житлового кодексу України, особи, які самовільно зайняли житлове приміщення, виселяються без надання їм іншого житлового приміщення.

Зважаючи на те, що у відповідачів відсутні правові підстави на користування жилим приміщенням, про що свідчить договір купівлі-продажу від 20 січня 2009 року, вони підлягають виселенню та зняттю з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно ст.. 319 ЦК України власник коволодіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов»язує.

Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставаї, що не заборонені законом , зоокрема їз правочинів.

Згідно ст.. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів вказана стаття відносить, зокрема, припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Відмовляючи позивачці ОСОБА_1Т в позові, суд враховує конкретні обставини, а саме те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду від 24.01.2011 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 стягнуто борг за кредитним договором за невиконання ОСОБА_3 зобов»язань за кредитним договором , за невиконання якого згідно договору поруки зобов»язалася відповідати ОСОБА_7 , та як вбачається з цього рішення предметом іпотеки, якій був укладений 21.12. 2007 року є спірний будинок.

Тобто неодноразові звернення сім»ї ОСОБА_7 до суду з різних підстав для визнання недійсним договорів купівлі-продажу спірного будинку, суд розцінює як уникнення їх від відповідальності по виконанню зобов»язань, які виникли з укладеного 21.12.2007 року договору кредиту.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наполягаючи на своїх вимогах про визнання спірного будинку спільним майном подружжя ОСОБА_7, представник позивача не надав підтверджуючих документів які б свідчили про істотне поліпшення спірного будинку , зміни вартості спірного будинку, та не спростував тих документів, які буди надані нотаріусу для посвідчення оспорюваного договору купівлі-продажу.

Тобто представник позивачки ОСОБА_1 не довів тих обставин на які посилався як на підставу позовних вимог її, не надав докази в обґрунтування вимог не спростував тих обставин на які посилалися відповідач та його представник в обґрунтування зустрічних вимог, є його обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював представнику позивачки його права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України, та задоволення вимог ОСОБА_2 за зустрічним позовом, оскільки його вимоги відповідають обставинам справи та вимогам закону...

Керуючись ст.. ст.. 231, 391, ЦК України, ст.. 116, 155 ЖК України, ст.. 57 СК України, ст.. ст.. 10, 11, 209, 214-215, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння №8 по вул.. Урицького, села Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області, відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні будинком №8 по вул.. Урицького, села Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області.

Виселити та зняти з реєстрації ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 з будинку №8 по вул.. Урицького, села Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: