Справа № 2-29/11р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2011 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Веселова В.М.,

секретаря Максимюк М.А.,

позивача ОСОБА_1

відповідачів :

представника ОСОБА_2 міської ради - ОСОБА_3

представника ОСОБА_2 МБТІ ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_5,ОСОБА_1 до ОСОБА_6,ОСОБА_2 міської ради,ОСОБА_7, Обласного комунального підприємства ОСОБА_2 міжрайонне бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на нерухомість, приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_8 ,третя особа без самостійних вимог ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на самочинне будівництво,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, в якому вказують, що згідно договору купівлі-продажу від 16.05.1969 року ОСОБА_10 (чоловік позивачки ОСОБА_1,батько позивача Т.Д.,відповідача ОСОБА_6Д.) придбав житловий деревяний будинок за адресою м.Коломия,вул..Моцарта,47. В подальшому згідно договору купівлі-продажу від 19.11.1979 року право власності на вказаний будинок перейшло до відповідача ОСОБА_6 Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради №196 від 16.08.1996 року позивачу ОСОБА_6 та відповідачу ОСОБА_5 було дозволено побудувати зблоковані житлові будинки на земельній ділянці по вул..Моцарта,47, на підставі відповідної заяви ОСОБА_5 на земельній ділянці, якою користувався ОСОБА_6 Позивачем ОСОБА_5 було збудовано новий житловий будинок,а ОСОБА_6 було зобовязано знести старий житловий будинок. Рішенням ОСОБА_2 міської ради №198 від 20.08.1997 року відповідачу ОСОБА_6 було виділено у приватну власність безоплатно 600 кв.м.,позивачу ОСОБА_5- 500 м.кв. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Відповідно 20.03.1998 року позивач отримав Державний акт на право приватної власності на землю, відповідач ОСОБА_6 своїм правом на приватизацію не скористався,державного акту на право приватної власності на землю не отримав. З 1995 року відповідач ОСОБА_6 виїхав в Росію на роботу і в подальшому там залишився. Після його відїзду за земельною ділянкою доглядала та несла витрати позивачка ОСОБА_1 Оскільки подарований батьком будинок відповідачу у 1979 році був деревяний,то у 2002 році він зруйнувався. В період з 2002 по 2008 рік позивачі за власні кошти побудували на земельній ділянці ,що належала відповідачу одноповерховий однокімнатний будинок,дозволу на це будівництво позивачі не отримували,в експлуатацію його не ввели,право власності на цей будинок не отримувалось. Вважають ,що укладеним договором купівлі-продажу від 11.02.2009 року відповідач порушив моральні засади суспільства,оскільки жодних зусиль щодо його будівництва не застосовував. Просять суд припинити право власності відповідача ОСОБА_6 на будинок №47 по вул..Моцарта в м.Коломия,подарований йому за договором дарування від 19.11.1979 року, визнати договір купвлі-продажу будинку по вул.Моцарта,47 в м.Коломия,укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 недійсним та визнати за позивачами право спільної часткової (у рівних частках) власності на новозбудований житловий будинок,розташований на земельній ділянці №47 по вул..Моцарта в м.Коломия,загальною площею 31.2 км.м,що складається з коридору площею 6.3 кв.м.,кухні площею 10.4 кв.м. та кімнати площею 14.6 кв.м., а також літню кухню площею 30.2 кв.м.,колодязь та огорожу. В судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали.

Відповідач ОСОБА_6 був допитаний за окремим дорученням суддею Радужинського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри, позовні вимоги не визнав, вказав,що жодної згоди на будівництво будинку він не надавав і не знав про те,що позивачем було побудовано будинок. Будинок в м.Коломия вул.Моцарта,47 був подарований йому у 1979 році,він в ньому не проживав,а тимчасово дозволив проживати в ньому позивачці ОСОБА_1, яка була дружиною його батька. В подальшому земельна ділянка була розподілена на три частини, одна з яких дісталась йому,у 2008 році він надав доручення ОСОБА_11 на право управління і розпорядження будинком та земельною ділянкою, який і уклав від його імені договір купівлі-продажу майна. Майно нікому не залишав,а дав тимчасовий дозвіл на тимчасове користування майном позивачці ОСОБА_1

Відповідач представник ОСОБА_2 міської ради позовні вимоги заперечила, вказала,що позивачі не мають жодного Державного акту на землю, відповідно не можуть претендувати на земельну ділянку,так само відсутні будь-які документи,які б підтверджували факт самочинного будівництва.Просить в позовних вимогах відмовити.

Відповідач ОСОБА_7І - в судове засідання не зявилась без поважної причини,хоча про день,час і місце слухання справи була належним чином повідомлена.

Відповідач ОСОБА_2 МБТІ вказав,що вся реєстрації МБТІ здійснювались на підставі нотаріально посвідчених договорів,угод правочинів,які були представлені сторонами по справі. В матеріалах інвентаризаційної справи є акт обстеження будинку від 12 грудня 2008 року, в якому зазначено,що будинок частково змінив конструктивні елементи в межах 5%.Просить в позовних вимогах відмовити.

Відповідач приватний нотаріус ОСОБА_8 в судове засідання не зявився без поважної причини,хоча про день,час і місце слухання справи був належним чином повідомлений.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_9 в судове засідання не зявилась без поважної причини,хоча про день,час і місце слухання справи була належним чином повідомлена.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника , відповідачів ,дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Будинковолодіння , що знаходиться в м.Коломия по вул.Моцарта,47 належало ОСОБА_12,який доводився батьком позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_6 та чоловіком позивачки ОСОБА_1. У відповідності до договору дарування від 19.11.1979 року право власності на даний будинок перейшло відповідачу ОСОБА_6 20 березня 1998 року позивач ОСОБА_5 отримав Державний акт на право приватної власності на землю. Відповідач ОСОБА_6 з 1995 року перебуває в Російській Федерації має там постійне місце проживання та роботу,в м.Коломия приїжджав рідко, тому тимчасово дав право користуватись будинком по вул.Моцарта,47, який належав йому позивачці ОСОБА_1 В подальшому відповідач ОСОБА_6 надав довіреність ОСОБА_11 на право розпорядження будинком та земельною ділянкою за адресою м.Коломия,вул.Моцарта,47. Угода про купівлю-продаж даного будинку з господарськими спорудами була укладена 11.02.2009 року у відповідності до якої новим власником будинку ,що належав відповідачу ОСОБА_6 стала відповідач ОСОБА_7 В подальшому відповідач ОСОБА_7 подарувала даний будинок третій особі ОСОБА_9 згідно договору дарування від 25.03.2009 року.

У відповідності до ст.316,317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном,на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства.Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.ст.386,387 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст.376 ЦК України право власності на самочинне будівництво може бути за рішенням суду визнане за особою,яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці,що не була їй відведена для цієї мети,за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно. У позивачів відсутній документ,передбачений ст..126 ЗК України що посвідчує право на земельну ділянку - Державний акт на право власності або Державний акт на право користування земельною ділянкою,договір оренди земельної ділянки. У відповідності до рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 квітня 2010 року визнано незаконним та недійсним рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 20.08.1997 року №198 в частині передачі у приватну власність позивачу ОСОБА_5 земельної ділянки площею 500 кв.м. в м.Коломия по вул..Моцарта ,47-а та визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю виданий 20 квітня 1998 року ОСОБА_2 міською радою позивачу ОСОБА_5 на земельну ділянку в м.Коломия,вул.Моцарта,47-а площею 500 кв.м.,зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6832. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2010 року дане рішення залишено в законній силі.

Позивачами не надано суду доказів того,що будинок було збудовано саме за їх рахунок, суду не представлено жодного документу, який би підтверджував факт самочинного будівництва будинку,що складається Державною інспекцією архітектурно-будівельного контролю до повноважень якої відноситься виявлення фактів самочинного будівництва. Представлена позивачкою постанова №55 від 25.11.2003 року про накладення штрафу в сумі 170 грн. за самовільне будівництво зазначає накладення штрафу за влаштування фундаменту,а не будинку,про що зазначає позивачка в своїй позовній заяві. Крім цього в даній постанові зазначено,що частина фундаменту знаходиться на земельній ділянці ,яка не належить позивачу ОСОБА_5 Представлені позивачкою фотографії суд не бере до уваги,оскільки вони є без вихідних даних, з них не зрозуміло де і коли вони були зроблені.

В представленому в судовому засіданні представником КМБТІ акті обстеження будинку за адресою м.Коломия,вул.Моцарта,47 від 12.12.2008 року зазначено, що будинок побудовано у 1900 році і що в будинку частково змінено конструктивні елементи в межах 5%.

Вищенаведене підтверджується наступними документами копіями договору купівлі-продажу від 16.05.1969р., договору дарування від 19.11.1979р.,копією інформаційної довідки Коломийського МБТІ,,схемою земельної ділянки житлового будинку в м.Коломия,вул.Моцарта,47,копіями договору купівлі-продажу від 11.02.2009 року, договору дарування від 25.03.2009 року,копією акту обстеження будинку за адресою м.Коломия,вул..Моцарта,47 від 12 грудня 2008 року.

На підставі наведеного та ст. ст.319,321, 386,387,376 ЦК України, ст.ст.125,126 ЗК України, керуючись ч.4 ст.169, ст.ст. 213-215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовної заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подана протягом десяти днів, з дня проголошення рішення через Коломийський міськрайонний суд.

СУДДЯ Веселов В.М.