АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2003/11 Номер провадження 22-ц/1480/11Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Гальонкіна С.А.

Суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С.

при секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 квітня 2011 року

за позовом Миргородського комунального житлово-експлуатаційного управління до ОСОБА_2 про стягнення плати на утримання будинку та прибудинкової території

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Миргородського комунального житлово-експлуатаційного управління про усунення порушень прав споживача з надання , житлово-комунальних послуг, про зобовязання вчинити перерахунок за неналежне надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території та відшкодування моральної шкоди ,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 квітня 2011 року позов Миргородського комунального житлово-експлуатаційного управління задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Миргородського комунального житлово-експлуатаційного управління 659 грн. 80 коп. заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території та 30 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 51 грн. судового

збору.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу. Вважає що суд при винесенні рішення не взяв до уваги надані ним докази та доводи.

Просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно встановлено, що Миргородське КЖЕУ є балансоутримувачем багатоквартирного девятиповерхового будинку №139 по вул.. Гоголя в м. Миргороді.

Відповідно до свідоцтва про вправо власності на спадщину ОСОБА_2 з 2000 року є власником квартири АДРЕСА_1.

При нарахуванні послуг з утримання будинку та прибудинкової території використовувалися тарифи, затверджені рішеннями виконавчого комітету Миргородської міської ради.

Згідно довідки Миргородського КЖЕУ №134 віт 11 лютого 2011 року технічне обслуговування будинку №139 по вул.. Гоголя в м. Миргороді здійснювалося в повному обсязі.

Відповідно до витягу з особового рахунку №3634 ОСОБА_2, підприємством проведено нарахування суми заборгованості останнього по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території.

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1)комунальні послуги(централізоване постачання холодної та гарячої води,

водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2)послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання

внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3)послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків

(балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4)послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтею 526 ЦК України встановлено, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням викладеного, Миргородське КЖЕУ просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по оплаті з утримання будинку та прибудинкової території з 1996 року по серпень 2010 року.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суту з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та встановлюється тривалістю в три роки.

Враховуючи вищезазначені норми та той факт, що сторони просили застосувати строк позовної давності, суд прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог Миргородського КЖЕУ виключно в межах строків позовної давності.

При цьому, районний суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 посилаючись на наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_2 став споживачем послуг Миргородського КЖЕУ з 26 лютого 2007 року, а саме з моменту підписання з позивачем договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

ОСОБА_2 не надав до суду жодних доказів в підтвердження неналежного надання послуг Миргородським КЖЕУ.

Також суд вірно не прийняв до уваги при винесенні рішення надані ОСОБА_2 документи датовані до 26.02.2007 року, посилаючись на те. що він на той час хоча і отримував послуги, але не був юридичним споживачем цих послуг.

Правомірно не прийнято до уваги судом і претензії ОСОБА_2 щодо необхідності встановлення металевого відливу, непрацюючого вентиляційного каналу в туалеті та ванній кімнаті та вимога щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 602 грн. Дані претензії та вимога жодним чином не підтверджено останнім.

Пунктом 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди у разі, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров»я людей продукцією.

В даному випадку ця норма не може застосовуватися, а тому вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для зміни чи скасування рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 квітня 2011 року не вбачається. Задоволенню апеляційна скарга не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 квітня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1