Справа № 22-ц-425/11 Головуючий у І інстанції Пархоменко В.М.
Провадження № 22-ц/1090/470/12 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 16.05.2011
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Іванової І.В., Верланова С.М.,

при секретарі Мироненко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрінбанк" на рішення Миронівського районного суду Київської області від 18 листопада 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, органу опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації Київської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Акціонерного товариства "Укрінбанк", треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Мир-Сем і Ко", Миронівська районна державна нотаріальна контора Київської області, приватний нотаріус Миронівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, Миронівська міська рада Київської області про визнання недійсним договору іпотеки, визнання права власності на спадкове майно, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановила:

У грудні 2008 року позивачі звернулися до Миронівського районного суду Київської області з даним позовом, який доповнили в ході розгляду справи, і в яком посилалися на те, що 15 березня 2005 року загинув їхній батько ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина на автомобіль марки "Тойота", грошовий вклад, корпоративні права в ТОВ "Агрофірма "Мир-Сем і Ко" та ? частину житлового будинку № 68 по вул. Горького в м. Миронівка Київської області, який набутий в шлюбі спадкодавцем та відповідачкою ОСОБА_4 і є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Після смерті ОСОБА_6 сторони прийняли спадщину, про що одержали свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2005 року. Однак державний нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частину зазначеного житлового будинку, оскільки він переданий ОСОБА_4 в іпотеку згідно іпотечного договору № 2006-41 від 31.03.2006 року, укладеного між останньою та Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" в особі Дніпровської філії, відповідно до якого відповідачка ОСОБА_4 є майновим поручителем третьої особи ТОВ "Агрофірма "Мир-Сем і Ко" по кредитному договору № 2006-39 від 31.03.2006 року, заборгованість за яким становить 1 662 744,86 грн.

В даний час ТОВ "Агрофірма "Мир-Сем і Ко" визнана банкрутом і проводиться ліквідаційна процедура, а Дніпровська філія АТ "Укрінбанк" звернулась до відповідачки ОСОБА_4 з вимогою погасити заборгованість по кредитному договору в сумі 1662744,86 грн. і до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про вчинення нотаріального напису на спірний будинок, який переданий в іпотеку.

Позивачі вважають, що договір іпотеки є недійсним, оскільки відповідачка ОСОБА_4 вчинила його в порушення вимог ч. 6 ст. 203 ЦК України всупереч правам та інтересам малолітньої дочки ОСОБА_3

Крім того, приватний нотаріус при посвідченні договору іпотеки в порушення ст. 6 Закону України "Про іпотеку" та п. п. 91, 96, 99 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 3 березня 2004 року № 20/5 не перевірив, що земельна ділянка, на якій розташований будинок, передана у власність відповідачки ОСОБА_4 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 11.08.2005 року, і в п. 2.1 даного договору зазначив, що земельна ділянка знаходиться в користуванні іпотекодавця на підставі акту про відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 31.03.1994 року.

У звязку з чим нотаріус не мав права посвідчувати 31.03.2006 року договір іпотеки та вчиняти виконавчий напис 19 грудня 2008 року № 7786 про звернення стягнення на житловий будинок № 68 по вул. Горького у м. Миронівка.

Просили визнати недійсним іпотечний договір № 2006-41 від 31 березня 2006 року, укладений між ОСОБА_4 та Акціонерним товариством "Український інноваційний банк", Дніпровська філія АТ "Укрінбанк" про передачу в іпотеку будинку № 68 по вул. Горького у м. Миронівка Київської області. Визнати виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом ОСОБА_5 від 19 грудня 2008 року номер реєстру 7786 про звернення стягнення на спірний житловий будинок таким, що не підлягає виконанню, та зняти заборону, накладену на будинок іпотечним договором.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частині зазначеного будинку за кожною, а за ОСОБА_4 визнати право власності на 2/3 частин спірного будинку.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 18 листопада 2010 року позов задоволено частково, визнано недійсним іпотечний договір, визнано іпотечний напис, таким, що не підлягає виконанню, визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частині спірного будинку за кожною. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Укрінбанк" в особі Дніпровської філії просить скасувати зазначене рішення і ухвалити нове по суті позовних вимог, відмовити повністю у задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд обгрунтовував свої висновки тим, що при укладенні іпотечного договору відповідачкою ОСОБА_4 було поставлено під загрозу житлові права і охоронювані інтереси її малолітньої на той час дочки ОСОБА_3, зміст іпотечного договору суперечив актам цивільного судочинства та моральним засадам суспільства.

Проте такі висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом п. п. 1-4 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 15 березня 2005 року помер ОСОБА_6, після смерті якого спадкоємці за законом позивачі та відповідачка ОСОБА_4 прийняли спадщину в установленому законом порядку.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.10.2005 року спадкоємцями по 1/3 частині майна ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_4, дочка ОСОБА_2 та малолітня дочка ОСОБА_3, спадкове майно складається з автомобіля марки "ТOYOTA Camry", грошового вкладу в ощадбанку та корпоративних прав в тому числі в ТОВ "Агрофірма "Мир-Сем і Ко", що належало померлому ОСОБА_6 на підставі статуту товариства, що підтверджується копією спадкової справи. (а. с. 11, 124-145)

Встановлено, що згідно кредитного договору № 2006-39 від 31.03.2006 року АТ "Український інноваційний банк" надав кредит ТОВ "Агрофірма "Мир-Сем і Ко" 2 500 000 грн. строком до 30 березня 2007 року. (а. с. 14-19)

Згідно договору поруки № 2006-21 від 31.03.2006 року, укладеного між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" Дніпровська філія та відповідачкою ОСОБА_4, остання є майновим поручителем ТОВ "Агрофірма "Мир-Сем і Ко" (а. с. 23-24)

Згідно іпотечного договору № 2006-41 від 31.03.2006 року, укладеного між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк", Дніпровська філія, та відповідачкою ОСОБА_4, яка є майновим поручителем ТОВ "Агрофірма "Мир-Сем і Ко", у забезпечення зобовязань за кредитним договором останнього ОСОБА_4 передала в іпотеку житловий будинок № 68 по вул. Горького в м. Миронівка Київської області, який належить їй на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності від 30.09.1999 року. (а. с. 9, 20-22)

Тобто, даною іпотекою відповідачка забезпечила виконання дійсного зобовязання за кредитним договором відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про іпотеку", за змістом якої іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобовязання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Як убачається з вимоги про виконання зобовязань за кредитним договором від 31.03.2006 року ТОВ "Агрофірма "Мир-Сем і Ко" не повернула частину кредиту в сумі 1 295 000 грн.

Згідно ухвал господарського суду Черкаської області від 26.10.2007 року та від 19.02.2008 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрофірма "Мир-Сем і Ко" і визнано конкурсним кредитором в тому числі АТ "Укрінбанк" в особі Дніпровської філії.

Як убачається з позовної заяви, позивачі просили визнати недійсним іпотечний договір з тих підстав, що відповідачка ОСОБА_4 вчинила його в порушення вимог ч. 6 ст. 203 ЦК України згідно якої правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Стаття 17 Закону України "Про охорону дитинства" регулює право дитини на майно. Згідно частини третьої цієї статті, яка діяла на час виникнення даних правовідносин, батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Тобто, вимоги вказаної статті регулюють правовідносини щодо майна дитини й не можуть бути застосовані до правовідносин із відчуження жилого приміщення, стосовно якого в дитини є право користування.

1 січня 2006 року набрав чинності Закон України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", відповідно до статті 12 якого для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Встановлено, що відповідачка, приймаючи спадщину після смерті ОСОБА_6 та укладаючи іпотечний договір, діяла в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 на підставі рішень виконавчого комітету Миронівської міської ради Київської області № 62 від 22.03.2005 року про надання дозволу на управління спадщиною, № 239 від 26.10.2005 року про надання дозволу на передачу прав управління корпоративними правами та № 46 від 28.02.2006 року про передачу в іпотеку будинку, яким користується малолітня ОСОБА_3 (а. с. 26-27)

З урахуванням наведеного, оскільки після набрання чинності цим Законом законодавство України передбачає обовязкову згоду органу опіки та піклування на відчуження нерухомого майна батьків, відносно якого їх діти мають право власності або право користування, то на час укладення іпотечного договору відповідачка діяла на підставі рішень виконавчого комітету Миронівської міської ради Київської області № 239 від 26.10.2005 року про надання дозволу на передачу прав управління корпоративними правами та № 46 від 28.02.2006 року про передачу в іпотеку будинку, яким користується малолітня ОСОБА_3

Крім того, визнаючи іпотечний договір недійсним, суд не звернув уваги на положення ч. 4 ст. 3 Закону України "Про іпотеку", згідно якої іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Також суд не звернув уваги, що спірний житловий будинок належить відповідачці на праві власності згідно правовстановлюючого документу, який в установленому порядку не визнаний недійсним чи незаконним і позивачі не надали суду належних та допустимих доказів тому, що він є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя та ? його частина належала спадкодавцю.

Посилання позивачів на порушення приватним нотаріусом при посвідченні іпотечного договору ст. 6 Закону України "Про іпотеку" та п. п. 91, 96, 99 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 3 березня 2004 року № 20/5 не заслуговують на увагу, оскільки за змістом ч. 4 ст. 6 Закону України "Про іпотеку" якщо в іпотеку передається будівля (споруда), яка розташована на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю, то іпотека поширюється й на належну іпотекодавцю земельну ділянку або її частину, на якій розташована відповідна будівля (споруда).

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про те, що зміст іпотечного договору суперечить актам цивільного судочинства та моральним засадам суспільства, оскільки позивачі всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надали суду доказів цим обставинам.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову, які не відповідають обставинам справи, рішення суду в частині задоволення позову ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрінбанк" задовольнити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 18 листопада 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2, органу опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації Київської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Акціонерного товариства "Укрінбанк", треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Мир-Сем і Ко", Миронівська районна державна нотаріальна контора Київської області, приватний нотаріус Миронівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, Миронівська міська рада Київської області про визнання недійсним договору іпотеки, визнання права власності на спадкове майно, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді