АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/744/11 Справа № 22ц-9193/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Куценко Т.Р.

при секретарі: Коляді О.І.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну спра-ву за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2011 року

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

В с т а н о в и в :

У травні 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення посилаючись на те, що що 15 травня 2008 року між ЗАТ «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк зобовязався надати грошові кошти у розмірі 36475,00 доларів США, а відповідач зобовязався використати кредит на визначені договором цілі, забезпечити його повернення, сплату нарахованих відсотків у встановлений термін. Договір був укладений строком до 15 травня 2018 року, за користування кредитом була встановлена процента ставка у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань по договору, між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, у відповідності до якою ОСОБА_3 передала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок за по вул. Вокзальній, 4 в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, а відповідач, в порушення умов договору, не сплачує кошти за кредитом та відсоткам, які вона повинна сплачувати щомісяця, в результаті чого станом на 16 серпня 2010 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 58494,98 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 36834,89 доларів США, заборгованості зі сплати процентів у розмірі 10351,80 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 6343,49 доларів США, а також штрафних санкцій у розмірі 2815,93 доларів США. Позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 299368,30 грн., що по курсу 7,70 становить 38879,00 доларів США, та виселити відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 та її неповнолітню дитину ОСОБА_4 з будинку по вул. Вокзальній, 4 у с. Губиниха Новомосковського району, зобов'язати відділ у справах ГІРФО Новомосковського ГУ УМВС зняти відповідачів з реєстраційного обліку в будинку (а.с.2-3,48-50,74-76).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, звернено стягнення на предмет іпотеки житловий будинок по вул. Вокзальній, 4 у с. Губиниха Новомосковського району з визначенням способу його реалізації шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з наданням дозволу від імені ОСОБА_3 укладати договори купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, а також надання банку всіх повноважень для здійснення продажу предмету іпотеки, в іншій частині позову відмовлено (а.с.232-235).

В апеляційній скарзі (а.с.237-242) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки:

- суд не прийняв до уваги те, що в звязку з суттєвим курсу іноземної валюти сума боргу значно зросла і виконання боргових зобовязань за кредитним договором стало великим фінансовим навантаженням для боржника;

- умови кредитного договору щодо несення ризиків знецінення національної валюти України позичальником порушують засади принципу справедливості, передбаченого ст.3 ЦК України;

- суд не врахував, що надання кредиту в доларах США значно погуршує стан позичальника і дає право позичальнику для визнання умов договору недійсними;

- суд не перевірив вірність нарахованої позивачем штрафних санкцій та заборгованості, в яку не було включено декілька платежів, що у сумі складають близько 10000,00 грн.;

- суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про проведення бухгалтерської експертизи, чим позбавив сторону надати докази щодо необгрунтованості нарахування суми заборгованості;

- позивач намагається застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність нараховуючи одночасно і пеню, і штраф, що суперечить вимогам ч.1 ст.61 КУ та ч.3 ст.509 ЦК України;

- додержання позивачем визначеного Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» порядку звернення на предмет забезпечувального обтяження судом не перевірялось;

- суд вийшов за межі своєї компетенції, фактично видав доручення банку від імені позичальника на реалізацію майна, що порушує положення ч.3 ст.203 ЦК України;

- судом не визначена початкова ціна предмета забезпечувального обтяження.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що між позивачем та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким внаслідок непогашення платежів виникла заборгованість, та договір іпотеки, на предмет якого слід звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з наданням дозволу від імені ОСОБА_3 укладати договори купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, а також надання банку всіх повноважень для здійснення продажу предмету іпотеки.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

З наданих відповідачем ОСОБА_3 ксерокопій квітанцій вбачається, що нею здійснювались періодичні платежі на користь банку в погашення заборгованості за спірним кредитним договором (а.с.90-103).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 16 серпня 2010 року не містить відомостей про погашення позичальником платежів за кредитним договором, що не дає суду можливості перевірити правильність розрахунку та розмір заборгованості.

Ухваливши рішення про задоволення позову банку в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції не зазначив в резолютивній частині рішення суму заборгованості, яка підлягає погашенню за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як вбачається з позовної заяви з подальшими уточненнями та з наданого банком розорахунку, заборговність позичальника ОСОБА_3 перед банком станом на 16 серпня 2010 року становить 58494,98 доларів США, в тому числі заборгованість за кредитом - 36834,89 доларів США, за відсотками 10351,80 доларів США, з пені 6343,49 доларів США, з комісії 2149,14 доларів США, штраф 31,69 доларів США, штраф 2783,97 доларів США (а.с.48-50,51-52,74-76).

При цьому банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборговності за кредитним договором у розмірі 299368,30 грн., що по курсу 7,70 становить 38879,00 доларів США, без надання обгрунтування та розрахунків з яких платежів складається зазначена сума заборговності.

Задовольняючи позовні вимоги у вказаній сумі, суд першої інстанції це питання не з'ясував та в своєму рішенні не зазначив, з яких платежів складається сума заборговності.

Ухваливши судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» не за-значив в рішенні загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; не вказав початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Дані вимоги Закону судом першої інстанції не дотримані.

Відповідно до абзацу п'ятого ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у рішен-ні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюд-них торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Зако-ну.

Згідно зі ст.38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному до-говорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, то дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору ку-півлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотеч-ного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

ОСОБА_5 України «Про іпотеку» не передбачає продаж іпотекодержателем предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця.

З укладеного між банком та позичальником ОСОБА_3 договору іпотеки вбачається, що умовами договору іпотеки взагалі не передбачено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком предмету іпотеки (а.с.8-10).

З огляду на це колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, то порушенням норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладене та оскільки відсутні правові підстави для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, не передбачений законом, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу банком з наданням дозволу від імені ОСОБА_3 укладати договори купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, а також надання банку всіх повноважень для здійснення продажу предмету іпотеки слід відмовити.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2011 року в частині задоволення позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з наданням дозволу від імені ОСОБА_3 укладати договори купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, а також надання банку всіх повноважень для здійснення продажу предмету іпотеки скасувати.

В задоволенін позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки у зазначений позивачем спосіб відмовити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: