АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 45(1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_2

Дмитровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Селянського фермерського господарства «Добробут» в особі голови ОСОБА_4, третя особа Відділ Держкомзему у Софіївському районі Дніпропетровської області, про припинення договору оренди земельної ділянки та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Селянського фермерського господарства «Добробут» (далі СФГ «Добробут») про припинення договору оренди земельної ділянки та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 15,9043 га., яку після отримання державного акту у 2007 році передала у користування відповідачу, обумовивши строк оренди - 5 років. 14 грудня 2009 року вони підписали договір оренди землі № 55, однак, отримавши договір через рік після його підписання, коли він був уже зареєстрований у Софіївському відділі ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», вона дізналась, що в договорі зазначено строк дії - 10 років та зроблено дописку, що він дійсний з 14 грудня 2009 року по 14 грудня 2019 року. Вважає, що перший аркуш договору було підмінено, тому такий правочин є укладеним під впливом обману, та до нього повинні бути застосовані наслідки, передбачені ст. 230 ЦК України. Крім того, відповідачем не в повному обсязі проведено розрахунок по орендній платі за 2010 рік, що є також підставою для розірвання договору оренди. Тому просила суд припинити договір оренди землі шляхом його розірвання, зобовязати відділ Держкомзему у Софіївському районі Дніпропетровської області анулювати державну реєстрацію зазначеного договору оренди землі, а також зобовязати відповідача повернути належну їй ділянку.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2011 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні її позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, судом помилково до спірних правовідносин не застосовано положення ст. 230 ЦПК України та залишено поза увагою, що вона не надавала згоди на укладення договору оренди своєї земельної ділянки на 10 років і що це суперечить її волевиявленню, оскільки спірна земельна ділянка є єдиним джерелом існування та прожитку для її сімї. Крім того, суд не звернув увагу на те, що відповідачем не в повному обсязі проведено з нею розрахунок по орендній платі за 2010 рік, що також є підставою для розірвання договору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 грудня 2009 року між позивачем ОСОБА_3 та СФГ «Добробут» укладено договір оренди №55 земельної ділянки площею 15,9043 га, яка належить позивачу на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯГ №559756 від 12 січня 2007 р., виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №571 від 26.05.2006 року.

Згідно п.10 договору оренди землі строк дії договору складає 10 років.

14 квітня 2010 р. договір зареєстровано у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у книзі записів державної реєстрації договорів вчинено запис № 90.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 просила припинити договір оренди земельної ділянки та витребувати її з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що у 2010 році орендарем самовільно встановлено строки оренди земельної ділянки та не виконані в повному обсязі обов'язки по орендній платі (не проведено розрахунок в натуральній формі).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в судовому засіданні не встановлено істотних порушень з боку відповідача при укладенні та виконанні умов договору оренди земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та наданим сторонами доказам.

Згідно до ст.. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як убачається із матеріалів справи, докази на підтвердження того, що при укладенні договору сторонами була досягнута домовленість про іншій строк його дії (5 років), тому правочин вчинено під впливом обману, а також що відповідачем порушені умови договору в частині орендної плати, позивачем не надано.

Так, під час розгляду справи суд першої інстанції оглянув у судовому засіданні примірник договору оренди №55 від 14 грудня 2009р., наданий відділом Держкомзему, з підписом позивача, в якому зазначено термін дії договору в п. 8 на 10 років з допискою від руки з 14.12.2009 р. по 14.12.2019 року, при цьому позивач в суді підтвердила, що це її підпис, а коли підписувала договір, то не звернула увагу на термін, який було зазначено в договорі.

При огляді відомості виплати орендної плати орендодавцем за 2010р. під №8 судом першої інстанції встановлено та визнано позивачем, що вона отримала три тони ячменя і гроші 4750 грн.

Відповідно до п. 9 Договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій або в натуральній та відробітковій формі.

Як убачається із матеріалів справи, у 2010 році позивач отримала орендну плату у грошовій формі у розмірі 4750,00 грн. за власним бажанням, що підтверджується її підписом у відомості на виплату орендної плати. В рахунок орендної плати за погодженням з відповідачем позивач закультивувала та посіяла суданку, вартість даної послуги становить 250 грн. Окрім того, за позивача був сплачений податок з доходів фізичних осіб у сумі 1002,28 грн.

Правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів, у той час як право оцінки доказів на підставі ст.. 212 ЦПК України надано виключно суду.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування судового рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_5