АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-5942/2011р. Головуючий 1 інст. Гордієнко Д.А.
категорія відшкодування шкоди Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

17 травня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А.

суддів Кукліної Н.О., Черкасова В.В.

при секретарі: Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27 грудня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И Л А :

17 квітня 2008 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду, в якому зазначив, що 5.12.2007 року він керував своїм автомобілем марки «Опель-Сенатор» д.з. 68065 ХК та рухався по Московському проспекту м.Харкова в сторону м.Чугуїв. В цей час з боку м.Чугуїв в м.Харків по Московському проспекту на перехресті шляхів біля проспекту Московському, б.300 рухався відповідач ОСОБА_1 на своєму автомобілі марки «ДЕУ-Нубіра» д.з. 261-04ХК. Відповідач не дотримався правил дорожнього руху, а саме п.10.4 не пропустив автомобіль позивача, а сам став робити лівий поворот в результаті чого сталося зіткнення автомобілів сторін та автомобіль позивача ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження, а позивач ОСОБА_2. -тілесні ушкодження, внаслідок чого позивач знаходився на лікуванні з 5 грудня по 27 грудня 2007 року з черепно- мозковою травмою в лікарні. Позивачу завдано діями відповідача матеріальну шкоду, яка складає 26436,75 грн.-вартість відновлення автомобілю, 465,49грн. та 559,94грн. - вартість затрат н алікування, 637грн.- витрати за знаходження автомобілю вимушено на стоянці, яку позивач просив стягнути з відповідача.Також, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати за надання юридичної допомоги-500грн., витрати за проведення автотоварознавчої експертизи всумі 600 гривен, судовий збір 264,36грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляджу справи-30 грн. Моральну шкоду позивач оцінює в 20000 гр та просив стягнути з відповідача. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27 грудня 2010 року позов було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 28099 гривень 18 копійок, судові витрати в розмірі 1394 гривні 36 копійок та моральну шкоду у розмірі 1000 гривен.

Не погоджуючись з цим рішенням суду ОСОБА_1 у апеляційній скарзі просить його скасувати, оскільки вважає,що рішення є незаконним, необгрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своєї скарги зазначає, що позивач по справі сам винен у дорожньо-транспортній пригоді, а його вини в цій ДТП не має.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд, задовольняючи позов обґрунтовано виходив з того, що дії відповідача ОСОБА_1 знаходяться в причинному зв'язку з настанням ДТП та відповідач ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст.1166, 1167,1187 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати позивачу ОСОБА_2, понесену їм внаслідок ДТП шкоду: вартість ремонту автомобіля позивача, що складає 26436,75 грн., витрати понесені позивачем на лікування, що складають 465,5грн. та 559,94 грн., витрати позивача за знаходження автомобілю вимушено на стоянці, що складають 637 грн. та судові витрати по спраі у сумі 1394,36 грн.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам по справі та вимогам, викладеним в Постанові Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992р. № 6 із змінами.

Як вбачається з матеріалів справи, 5 грудня 2007 року о 18 годині 30 хвилин по проспекту Московському з боку м.Чугуєва в напрямку вулиці Плиточної в м.Харкові відбулася дорожно транспортна пригода.

Причиною ДТП було порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху. Відповідач ОСОБА_1І не дотримався правил дорожнього руху, а саме п.10.4 не пропустив автомобіль позивача ОСОБА_2, а сам став робити лівий поворот в результаті чого сталося зіткнення автомобілів сторін, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобіля марки «Опель-Сенатор» держ.знак. 680-65 ХК, який належить позивачу ОСОБА_2 та автомобілем НОМЕР_1, який належить відповідачу ОСОБА_1 Автомобіль позивача ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження, а позивачу ОСОБА_2 було спричинено тілесні ушкодження, внаслідок чого позивач знаходився на лікуванні з 5 грудня по 27 грудня 2007 року з черепно- мозковою травмою в лікарні.

Ці обставини підтверджуються копією постанови старшого слідчого відділу розкриття ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області від 26 березня 2008 року про закритті кримінальної справи відносно відповідача ОСОБА_1І.(а.с.7), довідкою Харківської міської клінічної лікарні скорої невідкладної допомоги (а.с.6), матеріалами кримінальної справи № 57070915, яка була порушена за фактом ДТП від 5 грудня 2007 року за ч.1 ст.286 УК України, яку суди оглянули та дослідили.

Судом 1 інстанції призначалися за справою автотехнічні експертизи, в тому числі, і комісійна. На розгляд експертів Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім.засл. проф. Бокаріуса ставилися питання, зокрема, чи знаходяться дії водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1І.з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням дорожньо - транспортної пригоди. Експертами надано декілька висновків з урахуванням пояснень як позивача ОСОБА_2, так и відповідача - ОСОБА_1

Судова колегія погоджується з висновокм суду 1 інстанції, що винним в дорожньо - транспортної пригоді, яка мала місто 5 грудня 2007 року між учасниками дорожнього руху внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів під керуванням позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1, є відповідач ОСОБА_1

Суд 1 інстанції дійшов до цього висновку правильно вважаючи, що пояснення водія ОСОБА_2 більш відповідають обставинам дорожньо - транспортної події. Автомобіль ОСОБА_1 повертав ліворуч, тому превага була за водієм ОСОБА_2, оскільки він рухався прямо в зустрічному напрямку. В любому випадку, на яке б світло світлофору не рухався би водій ОСОБА_2, водій ОСОБА_1 відповідно до п.п. 16.5, 16,6 Правил дорожнього руху повинен був уступити йому дорогу.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає правильним висновок суду, що дії відповідача ОСОБА_1 знаходяться в причинному зв'язку з настанням ДТП та відповідач ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст.1166, 1167,1187 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати позивачу ОСОБА_2, понесену їм внаслідок ДТП шкоду.

На підставі ст.1187 ЦК України, та п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992р. № 6 із змінами, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Суд правильно вказав, що у відповідності до діючого законодавства особа чи установа, яка відповідальна за шкоду, повинна повністю відшкодувати заподіяні збитки.

Внаслідок ДТП автомобілю позивача «Опель-Сенатор» держ. знак НОМЕР_2 було заподіяно ушкодження та вартість ремонту автомобіля позивача складає 26436 гривен 75 копійок. Витрати понесені позивачем на лікування складають 465 гривен 49 копійок та 559 гривен 94 копійок. Витрати позивача за знаходження автомобілю вимушено на стоянці складають 637 гривен.

Суд 1 інстанції обгрунтовано вважав позов в частині спричинення позивачу матеріальних витрат відповідачем доведеним та таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем були понесені судові витрати за надання юридичної допомоги - 500 гривен, витрати за проведення авто- товарознавчої експертизи в сумі 600 гривен, судовий збір 264 гривен 36 копійок та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляджу справи 30 гривен, які також суд правильно стягнув з відповідача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 23,1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України N5 від 25.05.2001 року із змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд 1 інстанції визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди обґрунтовано керувався загальними засадами розумності, виваженості та справедливості для визначення розміру цієї шкоди, враховував стан здоров'я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунків та правильно визначив його у сумі 1000 гривень.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, судова колегія підстав для скасування рішення не вбачає.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судова колегія, керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст. 307, 308,312, 314, 315, 317 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді