АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1004/11 Головуючий у 1-й інстанції Крикливий Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Пікуля В.П., Петренка В.М.

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 вересня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь 110 698 грн. боргу.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що у жовтні 2007 року позивач передав відповідачці 14 000 доларів США у рахунок придбання належного їй автомобіля, проте відповідачка відмовилася переоформити автомобіль, отримані кошти не повертає.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 вересня 2010 року позов задоволений: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 110 789 грн. боргу.

Додатковим рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 грудня 2010 року вирішене питання про судові витрати.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд безпідставно не застосував для вирішення спору норми ст.235 ЦК України.

Окрім того, суд у порушення вимог ст.36 ІДЖ України не притягнув до участі у справі орган Державної виконавчої служби.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.І ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2007 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 у рахунок придбання належного їй автомобіля 14 000 доларів СІЛА, про що була складена розписка.

Того ж дня ОСОБА_2 видала на ім'я ОСОБА_3 генеральну довіреність на право керування та розпорядження належним їй автомобілем.

У 2010 році Держаною виконавчою службою на вказаний автомобіль накладений арешт у зв'язку з виконанням рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 боргів перед третіми особами.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані сторонами докази, належно їх оцінив і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

При цьому суд першої інстанції правомірно виходив з того, що довіреність, видана ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_3 не породжує у останнього права власності на спірний автомобіль.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ч.І ст.303 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.І ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно роз'яснень, викладених у п.5 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06 листопада 2009 року, вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Таким чином, суд вправі ухвалити рішення про застосування наслідків удаваного правочину одночасно з визнанням правочину удаваним або ж за наявності попереднього рішення суду про визнання цього правочину удаваним.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_3 не заявляв вимоги про визнання удаваним правочину щодо видачі ОСОБА_2 на його ім'я довіреності, відповідно у суду не було правових підстав для застосування при вирішенні цього спору норм ст.235 ЦК України.

Безпідставним є також твердження апеляційної скарги про невиконання судом вимог ст.36 ЦПК України, оскільки, зважаючи на підстави і предмет спору, ухвалене у справі рішення не породжує ні у третьої особи (Державної виконавчої служби), ні у сторін по справі будь-якого права заявити певні зимоги одне одному.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду є законним, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ЗОЗ, ст.307 ч.І п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: О.А.Лобов

Судді: В.М.Петренко

ОСОБА_5