Справа № 2-1504/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Заочне

24 червня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

про секретарі - Галин Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. В обґрунтування позову посилається на те, що 05.03.2008 р. відповідач ОСОБА_2 отримав у неї позику в сумі 10000 доларів і зобовязувався повернути ці кошти в термін до 01 січня 2010 року, про що була підписана боргова розписка. Однак, жодних коштів від відповідача вона не отримала, на її прохання про добровільне повернення боргу відповідач не реагує, уникає зустрічей з нею, не відповідає на телефонні дзвінки, чим підкреслює своє небажання повернути борг.

Вважає, що з відповідача слід стягнути суму боргу в розмірі 10000 доларів США, що по офіційному курсу НБУ станом на 08.06.2011 року становить 79735 (сімдесят девять тисяч сімсот тридцять пять) гривень та понесені нею судові витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, послався на обставини, викладені у позовній заяві, просить позов задоволити, провівши заочний розгляд справи, оскільки відповідач не бажає зявлятись в судове засідання.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Як вбачається з матеріалів справи, то згідно боргової розписки від 05.03.2008 року відповідач ОСОБА_2 позичив у позивачки ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10000 доларів США, які зобовязувався повернути до 01 січня 2010 року.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Враховуючи вище наведене, той факт, що відповідачем взятих на себе зобовязань по поверненню позики не виконано, суд вважає, що позов є підставним, оскільки позикодавець вправі вимагати повернення позики, так як позичальник - відповідач, отримавши у власність передані йому позикодавцем позивачем гроші в сумі 10000 доларів США, став зобов'язаним повернути позикодавцю предмет позики в обумовлений розпискою строк.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимога позивачки про стягненням з відповідача в її користь суму боргу в розмірі 10 000 доларів США, що еквівалентно 79735 грн. по курсу НБУ станом на день звернення позивачки до суду, є підставною та підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 79, 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн., та в дохід держави 797,35 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 79, 81, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 625, 1046, 1047, 1049-1050 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 10000 доларів США, що еквівалентно 79735 грн. по курсу НБУ станом на 08.06.2011 року та 120 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 797,35 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя