Справа №22Ц-3123/2010 р. Головуючий у І інстанції Володька І.С.
Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого : Яворського М.А.,

суддів: Коцюрби О.П., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Соловйову А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2010 року по цивільній справі за позовною заявою Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія» «Дженералі Гарант» в особі Білоцерківської філії Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія» «Дженералі Гарант» до ОСОБА_2, третя особа Акціонерне страхове товариство «Вексель» про відшкодування матеріальних збитків в порядку регресу, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом просив стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 9065 грн. 78 коп., та судові витрати в сумі 343 грн. 20 коп. вартість експертизи, 94 грн. 09 коп. сплата державного мита та 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього 9623 грн. 07 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що 28.04.2009 року приблизно о 15 годині 10 хвилин по проспекту Князя Володимира в м. Біла Церква відбулась дорожньо-транспортна пригода і дана ДТП відбулась внаслідок порушення Правил дорожнього руху з вини відповідача ОСОБА_3, який керуючи автомобілем "OPEL VECTRA" державний номерний знак АІ 5876 BE допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 Так як, автомобіль НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 і був застрахований і згідно висновку експертизи вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становила 11547 грн. 94 коп., а згідно ремонтної калькуляції затрати на ремонт автомобіля складають 12562 грн. 06 коп., при цьому згідно калькуляції відділу оцінки позивача вартість ремонту автомобіля складає 9390 грн. 78 коп. Позивач відповідно до калькуляції відділу оцінки виплатив ОСОБА_5 страхове відшкодування в сумі 9065 грн. 78 коп. а також сплатив вартість проведеної експертизи у розмірі 343 грн. 20 коп.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2010 року позовну заяву задоволено. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ВАТ „Українська страхова компанія „Дженералі Гарант" в особі Білоцерківської філії ВАТ „Українська страхова компанія „Дженералі Гарант" матеріальні збитки - страхове відшкодування в сумі 9408 грн. 98 коп., та судові витрати в сумі 94 грн. 09 коп. сплата державного мита і 120 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнути 9623 грн. 07 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Позивач вказує на те, що судом першої інстанції було зроблено висновки на неповно з'ясованих обставинах справи, не надано належної правової оцінки доказам, на які посилався відповідач, що призвело до ухвалення незаконного, необґрунтованого належними доказами, неправильного по суті та несправедливого рішення, в якому неповно відображені обставини, що мають значення для справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріалами справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що в момент скоєння ДТП володільцем джерела підвищеної небезпеки являвся відповідач ОСОБА_2 і як було встановлено в суді саме з його вини сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого були пошкоджені автомобілі і відповідач ОСОБА_2 заподіяв збитки і тому він повинен відшкодовувати завдані збитки.

Між тим колегія суддів вважає, що такий висновок суду зроблений не зовсім вірно.

Суд фактично повністю дослідив матеріали справи, провів їх аналіз та надав оцінку доказам по справі.

В судовому засіданні встановлено, що 28.04.2009 року приблизно о 14 годині на проспекті ОСОБА_6 в м. Біла Церква відбулась дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення Правил дорожнього руху з вини відповідача ОСОБА_2, який керуючи автомобілем "OPEL VECTRA" державний номерний знак АІ 5876 BE (власник якого є ОСОБА_7П.) допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, в результаті чого були пошкоджені транспортні засоби.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України і до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

09 вересня 2008 року ОСОБА_8, як власником автомобіля "OPEL VECTRA" державний номерний знак АІ 5876 BE та Білоцерківською агенцією АСТ «Вексель» був укладений договір (полісу) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/0975735 строком до 09 жовтня 2009 року, відповідно до якого Страховик взяв на себе зобовязання відшкодовувати в межах страхової суми страхове відшкодування третім особам у разі настання страхового випадку.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, в разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За ч. 22.1 та ст. 22 Закону від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно рішення господарського суду м. Києва, яке є чинним, від 16.12.2010 року у справі №20/31 за позовом ВАТ „Українська страхова компанія „Дженералі Гарант" в особі Білоцерківської філії ВАТ „Українська страхова компанія „Дженералі Гарант" до Акціонерного страхового товариства «Вексель» про відшкодування матеріальної шкоди в регресному порядку у розмірі 9408,98 грн., суд відмовив у задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що позивач не є стороною за договором обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів та не являється особою, яка постраждала внаслідок ДТП, а отже, між позивачем та відповідачем відсутні будь-які правовідносини. Також суд у даному рішенні вказав, що чинним законодавство не передбачено право регресу за договором обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів у особи страховика, який сплатив страхове відшкодування за майновим видом страхування.

Крім цього, господарський суд м. Києва в даному рішенні вказав, що позивач не позбавлений права звернутись із позовом про відшкодування матеріальної шкоди в регресному порядку до особи яка відповідальна за заподіяння шкоди автомобілю НОМЕР_2 ОСОБА_2 (а.с.36-39).

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ „Українська страхова компанія „Дженералі Гарант" в особі Білоцерківської філії ВАТ „Українська страхова компанія „Дженералі Гарант" матеріальні збитки - страхове відшкодування в сумі 9408 грн. 98 коп., та судові витрати в сумі 94 грн. 09 коп. сплата державного мита і 120 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 9623 грн. 07 коп. районний суд врахував зазначені положення закону, врахувавши при цьому рішення господарського суду м. Києва, яке є чинним, від 16.12.2010 року та матеріали справи, встановивши, що ОСОБА_2 і АТ АСТ «Вексель» уклали договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до якого страховик взяв на себе обовязок з відшкодування шкоди, заподіяної транспортним засобом страхувальника життю, здоровю та майну третіх осіб поклав відповідальності на ОСОБА_2

Згідно ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній, господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

За таких обставин апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, оскільки суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Тому колегія суддів, перевіряючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А. Яворським

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_9