Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/1736/11 Головуючий у 1-й інст. Грубія
Категорія 19,27 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Сведбанк", ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Сведбанк"

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 травня 2011 року, -

встановила:

У березні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними:

кредитний договір № 0501/0908/88-213 укладений 24.09.2008 року між

ОСОБА_4 та ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк";

іпотечний договір № 0501/0908/88-213-Z-1, укладений 24.09.2008 року між

ВАТ "Сведбанк", ОСОБА_4 та ОСОБА_6;

договір поруки № 0501/0908/88-213-Р-1, укладений 24.09.2008 року між ВАТ

"Сведбанк" та ОСОБА_6

В порядку застосування недійсності іпотечного договору, позивач також просив виключити з Державного реєстру іпотек запис про реєстрацію вказаного договору,та з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - запис про реєстрацію заборон відчуження нерухомого майна за іпотечним договором.

В обґрунтування позову посилається на те, що грошовою одиницею України є лише гривня, а іноземна валюта або валютні цінності вважаються речами з родовими ознаками. Відповідно до ст. 524, 533 ЦК України зобов'язання має бути виражене та виконано у грошовій одиниці України - гривні. Статтями 47, 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що операції з валютними цінностями не відносяться до кредиторських операцій, а тому цей вид діяльності не регулюється банківською ліцензією. Пунктом 2 ч. 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що договір позики вважається безпроцентним, якщо позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Таким чином відповідач не мав права укладати кредитний договір у доларах США та отримувати за таким договором відсотки, пеню та винагороду у доларах США.

Крім того, під час укладення іпотечного договору відповідачами порушено майнові та житлові права малолітніх дітей, оскільки ОСОБА_4 на вимогу банку, напередодні підписання договору зняла дітей з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1. Тим самим, вона позбавила їх житла, вчинивши правочин в супереч їх інтересам.

Рішенням Житомирського районного сулу Житомирської області від 25 травня 2011 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Сведбанк", посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з 16.03.1990 року перебувають у шлюбі (а.с. 14), під час якого народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 (14, 15).

24.09.2008 року між ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Сведбанк" (а.с. 60-62), та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 0501/0908/88-213 (а.с. 52-56) про надання грошових коштів у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, з лімітом кредитування 70000 доларів США на строк з 24.09.2008 року по 23.09.2018 року зі сплатою процентів у розмірі 12,5 річних (п.п. 1.1., 1.3.). Сторонами було погоджено та підписано графік погашення кредиту (а.с. 57-58).

Даний договір підписано уповноваженою особою Банку, ОСОБА_4 та позивачем (а.с. 56).

В цей же день між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_6 підписано договір поруки № 0501 /0908/88-213-Р-1 (а.с. 59), відповідно до умов якого Поручитель зобов'язується перед Банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих Банком Позичальнику згідно з кредитним договором № 0501/0908/88-213 від 24.09.2008 року (п. 1). При цьому Поручитель підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами кредитного договору № 0501/0908/88-213 від 24.09.2008 року та повністю погодився з ними (п. 15).

Крім того, в забезпечення виконання кредитного договору 24.09.2008 року між ВАТ "Сведбанк та ОСОБА_4, ОСОБА_6 укладено іпотечний договір № 0501/0908/88-213-Z-1 (а.с. 8-9), відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов'язання, Іпотекодавці передали в іпотеку Іпотекодержателю квартиру № 14, яка знаходиться у м. Житомирі по вул. Гетьмана Самойловича в будинку № 4 (п. 2).

Задовольняючи вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності у ПАТ "Сведбанк" індивідуальної ліцензії на вчинення валютних операцій, Банк не мав права укладати з ОСОБА_4 кредитний договір у іноземній валюті, а тому вказаний-договір, та похідні від нього договори, є недійсними.

Проте, погодитися з такими висновками не можна, виходячи з наступного.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" № 15-93 від 19.02.1993 року.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та

49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких:

неторговельні операції з валютними цінностями;

операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами;

ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України;

залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України;

залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках;

інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

Встановлено, що 07.12.2007 року ВАТ "Сведбанк" отримано банківську ліцензію № 38 на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (а.с. 63).

Також 07.12.2007 року Банком отримано Дозвіл № 38-2 на право здійснення операцій, визначених п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (а.с. 64). У додатку до вказаного Дозволу визначено Перелік операцій, які має право здійснювати ВАТ, зокрема, і перелік операції з валютними цінностями (а.с. 65-66).

З вищенаведеного вбачається, що ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог підпункту "в" п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на даний час законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14.10.2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Також, є безпідставними доводи ОСОБА_6 про порушення прав малолітніх дітей під час укладення договору іпотеки, оскільки на час його підписання в квартирі № 14, яка знаходиться у м. Житомирі по вул. Гетьмана Самойловича в будинку № 4, ні позивач, ні ОСОБА_4 із малолітніми дітьми не були зареєстровані.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 разом з дружиною і малолітніми дітьми на час укладення іпотечного договору були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 31, 42). Вказаний будинок належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 10.08.2007 року (а.с. 72, 73).

За таких обставин, згода органу опіки та піклування на вчинення 24.09.2008 року договору іпотеки № 0501/0908/88-213-2-1 не була потрібна.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність заявленого ОСОБА_9 позову, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Сведбанк" задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 травня 2011 року скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Сведбанк", ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді