справа № 2-101/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2011 року Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої, судді Ведмідської Н.І.

при секретарі Серженко М.М.

за участю представників ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Скадовська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до приватного підприємця ОСОБА_5 про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, моральну шкоду, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача із зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що позивач працював у відповідача по трудовій угоді з 23.05.2008 року до 30.04.2009 року в якості водія 2 класу. Згідно договору отримував мінімальну заробітну плату. Через порушення відповідачем законів про працю, а саме через незабезпечення безпечних умов праці, не зарахування надмірного робочого часу, незабезпечення справності автомобіля на якому працював позивач, він був змушений звільнитися за ст.. 38 КзПП України, тобто через порушення роботодавцем законодавства про працю. Однак до теперішнього часу не отримав заробітну плату за березень-квітень 2009 року в сумі 1230 грн., компенсації за невикористану відпустку в розмірі 625 грн. Просить стягнути з відповідача зазначені виплати та вихідну допомогу в сумі 1875грн, середній заробіток за затримку розрахунку в сумі 10625 грн., 2000 моральну шкоду так як через відсутність грошей він був змушений виїхати з міста, не міг допомагати сім»ї, діями відповідача порушений його звичайний спосіб життя та судові витрати в тому числі 1000грн. витрати на правову допомогу.

Відповідач позов визнав частково та пояснив, що березень та квітень 2009 року позивач перебував у відпустці за власний рахунок, тому будь-які нарахування заробітної плати йому не здійснювалися. Компенсацію за невикористану відпустку він визнає, однак в меншому розмірі. Інші вимоги є необґрунтованими.

Представник відповідача вважає частково обгрунтованою вимогу про стягнення компенсації за невикористану відпустку. Вважає, що позивач умисно тривалий час не звертався до суду з метою збільшення розміру можливого стягнення за затримку розрахунку.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що як працівник центру зайнятості посвідчила розірвання трудового договору між сторонами за власним бажанням позивача. Інші підстави звільнення сторони не обговорювали.

Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Як вбачається з трудової книжки позивача, він працював у відповідача який є приватним підприємцем, по трудовій угоді з 23.05.2008 року до 30.04.2009 року в якості водія 2 класу. Звільнений 30.04.2009 року за ст. 38 КзПП України без зазначення частини статті Кзпп.

Як передбачено трудовою угодою, отримував мінімальну заробітну плату. Також угодою передбачено надання відпустки тривалістю не меншу 24 дня.

Позивач вимагає стягнути з відповідача заробітну плату за період березень-квітень 2009 року згідно статті 116 КзПП України, однак надана представником відповідача заява позивача про надання йому з 01.03.09. до 30.04.2009 року відпустки без збереження заробітної плати та відомості пенсійного фонду за формою ОК-5 свідчать, що позивач в зазначений період трудові функції не виконував, заробітна плата йому не нараховувалася.

Відповідно до ст.. 94 КзпП України, заробітна плата це винагорода , обчислена у грошовому виразі яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що відповідачем при оформлені позивачеві відпустки за власний рахунок допущені порушення, а саме не виданий наказ про надання такої відпустки, та не витриманий строк надання такої відпустки, яка не може перевищувати 15 календарних днів, однак враховуючи, що згідно наданого табелю виходів працівників за квітень та березень 2009 року у позивача зазначена відпустка, позивач доказів виконання в зазначений час трудових функцій не надав. Доводи представника позивача стосовно неналежності позивачеві підпису на заяві про надання відпустки, суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, так як від призначення почеркознавчої експертизи підпису представники відмовилися. Таким чином, вимогу про стягнення з відповідача заробітку за березень-квітень 2009 року слід вважати безпідставною.

Позивач просить стягнути з відповідача вихідну допомогу в сумі 1875 грн., яка згідно ст.. 44 КзПП України підлягає стягненню у разі звільнення працівника через порушення власником чи уповноваженою особою працедавця законодавства про працю, однак доказів звільнення позивача з цієї підстави судові не надано. Трудова книжка не містить зазначення частини 3 ст. 38 КзПП України як підставу звільнення, тоді як п. 2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачає посилання на відповідну статтю, пункт закону. При розірванні договору з причин за яких законодавство пов»язує надання пільг та переваг, запис про звільнення вноситься із зазначенням цих причин. Таким чином, у разі звільнення позивача за власним бажанням через порушення власником законодавства про працю трудова книжка має мати запис такої причини звільнення так як це надає право на отримання вихідної допомоги. Представникам позивача роз»яснено право позивача звернутися з позовом про уточнення запису в трудовій книжці, однак таким правом позивач не скористався. За таких обставин, підстави вважати позивача звільненим через порушення відповідачем законодавства про працю, відсутні як відсутні підстави стягувати вихідну допомогу.

Не підлягає також задоволенню вимога позивача щодо стягнення компенсації за завдану моральну шкоду докази завдання якої судові не надані.

Відповідач визнав, що не сплатив позивачеві компенсацію за невикористану відпустку, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.. 116 КзпП України, при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому провадиться в день звільнення., Якщо працівник в день звільнення не працював, не пізніше наступного дня.

Як передбачає ст.. 117 КзпП , у разі невиплати з вини власника виплат передбачених ст.. 116, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Однак враховуючи, що позивач звільнений 30.04.2009 року, звернувся до суду з вимогою про стягнення заробітку за час затримки розрахунку лише 12.10.2010 року, суд погоджується з доводами представника відповідача, що через умисне зволікання позивача розмір виплат середнього заробітку за час затримки розрахунку, підлягає зменшенню.

Витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. не підлягають стягненню з відповідача так як ОСОБА_1 представляла інтереси позивача за довіреністю в якості представника, без надання ордеру та договору на правові послуги, які дають право на відшкодування таких витрат.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 212 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 частково задовольнити.

Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 прож. в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4 прож. за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. вул..К.Маркса,11 компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 625 грн. та 5312,5грн. за затримку розрахунку при звільненні.

В задоволенні інших вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 прож. в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в сумі 59,37грн., витрати пов»язані з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи в сумі 120 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.І. Ведмідська