Справа №2-1925/11
РІШЕННЯ

іменем України

19 вересня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні жилим примішенням та вселення та зустрічним позовом ОСОБА_5 до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання незаконними та скасування наказу Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві, розпоряджень Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, визнання недійсним ордеру на жиле приміщення та зобовязання змінити договір найму

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом з вимогою до відповідача про усунення перешкод в користуванні жилим примішенням та вселення.

До початку розгляду справи по суті відповідач подав зустрічну позовну заяву до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи Деснянське РУГУ МВС України в м. Києві, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання незаконними розпоряджень Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації (далі по тексту Деснянська РДА), визнання недійсним ордеру на жиле приміщення та зобовязання змінити договір найму, яку було уточнено протягом судового розгляду справи в частині скасування наказу Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом підтримав позовні вимоги, просив винести рішення щодо його задоволення, посилаючись на ст.ст. 58, 122 ЖК України та на те, що відповідно до ордеру, виданого Деснянською РДА було надано службову квартиру, яка складається з 1 ї кімнати жилою площею 19, 1 кв.м та знаходиться в АДРЕСА_1 (далі по тексту спірна кімната). В даній квартирі проживає відповідач ОСОБА_5, який категорично відмовляться впускати його та його дітей. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити, посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не мають під собою правового підґрунтя.

Відповідач ОСОБА_5 за первісним та позивач за зустрічним позовом та його представники в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили задовольнити зустрічний позов, посилаючись на те, що Деснянська РДА, прийнявши розпорядження про включення спірної кімнати до числа службових та надання її третій особі, порушила право позивача за зустрічним позовом та членів його сімї на отримання додаткової житлової площі. Зазначають про те, що відповідно до п. 1.4 Положення, затвердженого наказом МВС України від 10.09.2004 № 1039, жиле приміщення включається до числа службових за рішенням органу місцевого самоврядування за наявності на це дозволу МВС України. В порушення вказаного нормативно правового акту Деснянська РДА прийняла розпорядження „Про включення до числа службових кімнати у АДРЕСА_2 від 05 серпня 2009 року № 739 за відсутності такого дозволу МВС України. Начальник Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві в односторонньому порядку без засідання житлово-побутової комісії цього органу прийняв наказ про надання службового житла ОСОБА_3 Крім того, при наданні службових жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за 9 років, крім подружжя. У зв'язку з тим, що Деснянським РУ ГУ був порушений порядок надання ОСОБА_3 та його родині службового житла, незаконним є також розпорядження Деснянської РДА від 12 серпня 2009 року № 760, яким затверджено наказ про надання ОСОБА_3 та його родині службового житла» від серпня 2009 року за № 218 о/с.

Представник відповідача Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації зустрічний позов не визнала, мотивуючи тим, що позивач ОСОБА_5 звернувся до суду м. Києва за захистом прав та інтересів, які на його думку порушені у звязку з прийняттям Деснянською РДА розпоряджень та видачею ОСОБА_3 і членам його сім'ї ордеру на право зайняття жилого приміщення (спірної кімнати). Ордер був виданий виконавчим комітетом Дніпровської районної ради народних депутатів м. Києва 30.05.1990 р. на імя ОСОБА_7 У відповідності з даним ордером, ОСОБА_7 та члени її родини, чоловік ОСОБА_5 (позивач) та мати ОСОБА_8 отримали право на зайняття житлового приміщення. У 1996 році мати ОСОБА_7 ОСОБА_9 померла. Таким чином, у квартирі залишились проживати квартиронаймач ОСОБА_7 та її чоловік ОСОБА_5 У 2001 році шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було розірвано. У грудні 2007 року ОСОБА_7 звернулась до Деснянської РДА з заявою про зміну договору найму спірної квартири. На підставі розпорядження Деснянської РДА від 25.12.2007 р. № 1869 договір найму квартири змінено, укладено окремі договори найму як з ОСОБА_7, так і з ОСОБА_5 Отже, з 25.12.2007 року квартира фактично стала комунальною. У листопаді 2008 року ОСОБА_7 померла. Твердження позивача ОСОБА_5 про те, що він доглядав за хворою колишньою дружиною, а також узяв на себе всі витрати, повязані з її похованням, в жодному разі не заперечуються та не оспорюються Деснянською РДА, проте, посилання позивача на ті обставини, що за життя ОСОБА_7, остання та ОСОБА_5 фактично проживали однією сімєю і вели спільне господарство є недоцільними. З відповідними заявами до Деснянської РДА ОСОБА_7 не зверталась. Сам ОСОБА_5 неодноразово звертався з заявами про обєднання особових рахунків у спірній квартирі на його імя, однак вже після смерті ОСОБА_7 За результатами розгляду йому надавались ґрунтовні відповіді, у яких з посиланням на відповідні норми діючого законодавства України заявнику розяснювалось, що надавати йому кімнату, яка залишилась після смерті ОСОБА_7 немає правових підстав. При цьому спірна кімната не була приватизована, а отже безпосередньо відноситься до державного житлового фонду та включається до числа службових у відповідності до ст. 118 ЖК України, на підставі чого у серпні 2009 року Деснянською РДА було видано розпорядження, у відповідності з яким спірну кімнату було включено до числа службових приміщень Деснянського РУГУ. Розпорядженням Деснянської РДА від 12.08.2009 р. № 760 було затверджено наказ Деснянського РУ ГУ про надання майору міліції ОСОБА_3 та його родині службової кімнати у спірній квартирі, після чого ОСОБА_3 було видано ордер на право зайняття спірної кімнати.

Представник відповідача Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві просить відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на те, що спірна кімната знаходиться на балансі у КП „Житлорембудсервіс та її включено до обєктів комунальної власності територіальної громади Деснянського району м. Києва. Тому Деснянське РУГУ жодним чином не зазначає, що спірна кімната знаходилася чи знаходиться у його віданні чи передавалася на баланс районному управлінню. Вирішення питання про надання звільненої кімнати відноситься до компетенції Деснянської РДА, тому адміністрація за клопотанням районного управління і включила до числа службових жилих приміщень Деснянського РУ дану кімнату.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, просив розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного та частковому задоволенні зустрічного позову, а саме щодо відмови у задоволенні зустрічного позову щодо визнання незаконним наказу, скасування розпорядження Деснянської РДА про включення до службових, зобовязання змінити договір найму та задоволенні позову в частині скасування розпорядження Деснянської РДА про затвердження наказу Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві про надання спірної кімнати ОСОБА_3, визнання недійсним ордеру на жиле приміщення, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.10, ч. 2 ст. 27 і ст. 60 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При розгляді справи судом встановлено наступне.

Ордер на АДРЕСА_3 був виданий виконавчим комітетом Дніпровської районної ради народних депутатів м. Києва 30.05.1990 р. на імя ОСОБА_7

У відповідності з даним ордером, ОСОБА_7 та члени її родини, чоловік ОСОБА_5 (позивач) та мати ОСОБА_8 отримали право на зайняття житлового приміщення, що складалось з двох кімнат за адресою: АДРЕСА_4.

У 1996 році мати ОСОБА_7, ОСОБА_9 померла. Таким чином, у квартирі за вищевказаною адресою залишились проживати квартиронаймач ОСОБА_7 та її чоловік ОСОБА_5

19 грудня 2001 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 розірвано.

31 січня 2003 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та стала проживати разом з ним у спірній квартирі.

У грудні 2007 року ОСОБА_7 звернулась до Деснянської РДА з заявою про зміну договору найму спірної квартири.

На підставі розпорядження Деснянської РДА від 25 грудня 2007 року № 1869 договір найму квартири за вище вказаною адресою було змінено, укладено окремі договори найму: з ОСОБА_7 на кімнату житловою площею 19,10 кв. м., з ОСОБА_5 кімнату житловою площею 11,50 кв. м.

Отже, з 25 грудня 2007 року у звязку з укладанням двох окремих договорів найму квартира фактично стала комунальною.

10 жовтня 2008 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за рішенням суду розірвано, а 29 листопада 2008 року ОСОБА_7 померла.

В судовому засіданні ОСОБА_5 визнав, що за життя ОСОБА_7 ні він, ні померла ОСОБА_7 жодного разу не звертались до Деснянської РДА з письмовими заявами щодо обєднання особових рахунків у спірній квартирі. При цьому останній зазначив, що з його боку мали місце усні звернення до Деснянської РДА з приводу обєднання особових рахунків.

Проте такі твердження жодним чином не підтверджуються, тому суд не бере їх до уваги.

29 листопада 2008 року ОСОБА_7 померла і лише через декілька днів після її смерті, ОСОБА_5 вперше, а саме 04 грудня 2008 року звернувся до Деснянської РДА з письмовою заявою про обєднання особових рахунків у спірній квартирі на його імя, про що свідчать матеріали справи. Але, ці заяви свідчать лише про бажання позивача користуватись всією квартирою і жодним чином не доводять, що померла ОСОБА_7 також мала бажання і намір обєднати особові рахунки.

Твердження ОСОБА_5 про те, що він доглядав за хворою колишньою дружиною, а також узяв на себе всі витрати, повязані з її похованням, в жодному разі не заперечуються та не оспорюються Деснянською РДА, проте посилання позивача на ті обставини, що за життя ОСОБА_7, остання та ОСОБА_5 фактично проживали однією сімєю і вели спільне господарство є недоцільними. Адже, з правової точки зору ці обставини, якщо і мали місце, юридичного значення для вирішення справи по суті не мають.

Зокрема, ОСОБА_5 не було надано до суду доказів того, що за життя його колишня дружина ОСОБА_7 мала намір укласти один договір найму, тобто повернути все до попереднього стану, що мав місце до укладення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 окремих договорів найму. Тобто, з відповідними заявами до Деснянської РДА ОСОБА_7 не зверталась.

За результатами розгляду заяв ОСОБА_5 надавались відповіді з посиланням на відсутність правових підстав надання йому кімнати, яка залишилась після смерті ОСОБА_7

Необхідно зазначити, що ОСОБА_5 на момент смерті ОСОБА_7 на квартирному обліку не перебував, а також не був віднесений до категорії осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Отже, позивачу законно було відмовлено у наданні спірної кімнати.

Допитані свідки в судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_5, ситуацію, що склалась не прояснили.

Зокрема, свідок ОСОБА_11 пояснив, що приблизно один раз на тиждень бачив, як ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 приходили на богослужіння. При цьому, як зазначив свідок, позивач піклувався про померлу ОСОБА_7 Через рік свідок помітив, що ОСОБА_5 став зявлятись на богослужіннях з іншою жінкою.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що знає про спільне життя ОСОБА_5 з ОСОБА_7 виключно зі слів позивача.

Свідок ОСОБА_13 надала суду пояснення, що за період перебування нині померлої ОСОБА_7 у лікарні, ОСОБА_5 усіляко піклувався і надавав останній допомогу.

Свідок ОСОБА_14 повідомив суду, що є сусідом, у звязку з чим йому відомо про взаємини ОСОБА_5 з ОСОБА_7 та з нинішньою дружиною ОСОБА_5, з якою він проживає з квітня 2009 року.

Свідок ОСОБА_15 надав пояснення щодо сімейного життя ОСОБА_5, зокрема зазначив, що як йому відомо, ОСОБА_5 мешкав разом з ОСОБА_7 до дня смерті останньої, а з травня 2009 року почав жити з нинішньою дружиною.

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що знайома з ОСОБА_5 з 2007 року. Саме зі слів позивача їй відомо про те, що у ОСОБА_5 була тяжко хвора дружина.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що знайома з позивачем у звязку зі спільними інтересами. Відносно стосунків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 свідок зазначила, що неодноразово гостювала у позивача та нині померлої ОСОБА_7, взаємини останніх були дружні і доброзичливі.

Виходячи з наведеного, пояснення, надані свідками, жодним чином не доводять обставин, на які посилається ОСОБА_5 у своїй позовній заяві, як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 54 ЖК України, ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (ст. 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі.

29 травня 2007 року ОСОБА_3 звернувся до відділу по обліку та розподілу житлової площі Деснянської РДА з заявою про прийняття його на квартирний облік по категорії „працівник міліції. Розглянувши заяву ОСОБА_3 на підставі ст. 39 ЖК УРСР та „Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених ОСОБА_18 Міністрів Української РСР та Української ОСОБА_19 професійних спілок від 11.12.1984 р. № 470, Деснянською РДА було видано Розпорядження від 04 липня 2007 року № 559 „Про розгляд заяв громадян та організацій Деснянського району з квартирних питань, у відповідності з яким ОСОБА_3 було прийнято на квартирний облік.

12 лютого 2008 року ОСОБА_3 звернувся до відділу обліку та розподілу житлової площі Деснянської РДА з заявою про внесення змін до справи квартобліку, про включення до квартирної справи його дітей сина ОСОБА_6 та дочки ОСОБА_4

07 березня 2008 року було видане Розпорядження від № 282 „Про розгляд заяв громадян та організацій Деснянського району з квартирних питань, згідно з яким в облікову справу були внесені зміни, у відповідності з якими сина та дочку ОСОБА_3 було включено до квартирної справи.

Як вбачається з листа за підписом в.о. директора КП „Житлорембудсервіс, станом на 30 січня 2009 року за адресою: АДРЕСА_5 зявилась кімната поточного звільнення, власник особового рахунку ОСОБА_7, яка померла. Кімната не приватизована.

13 квітня 2009 року на імя Голови Деснянської РДА надійшов лист за підписом в.о. начальника Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві, який містив клопотання щодо поліпшення житлових умов сімї ОСОБА_17.

На зазначений лист була надана відповідь від 23 квітня 2009 року за підписом начальника відділу обліку та розподілу житлової площі Деснянської РДА, у якій зазначалось, що питання поліпшення житлових умов родини ОСОБА_17 буде розглянуто райдержадміністрацією при наявності відповідного житла.

У відповідності з Розпорядженням Деснянської РДА від 05 серпня 2009 року № 739, спірну кімнату включено до числа службових жилих приміщень Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Порядок надання службових жилих приміщень регулюється ЖК України та Положенням „Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим ОСОБА_18 Міністрів УРСР від 04.02.1988 р. № 37.

Зокрема, у п. 1 зазначено, що це Положення визначає порядок надання службових жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду і користування ними.

Встановлено, що спірна кімната не була приватизована, а отже безпосередньо відноситься до державного житлового фонду.

Статтею 118 ЖК України передбачено,що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ОСОБА_18 народних депутатів.

У відповідності до п. 3 ОСОБА_18 Міністрів Української РСР від 04.02.1988 р. № 37 „Про службові жилі приміщення, жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ОСОБА_18 народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації.

У серпні 2009 року в.о. начальника Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві був підписаний наказ № 218 „Про надання службового житлового приміщення працівнику управління, у відповідності з яким ОСОБА_3 була надана спірна кімната, що включена до числа службових жилих приміщень Деснянського РУ ГУ.

Розпорядженням Деснянської РДА від 12 серпня 2009 року № 760 зазначений наказ був затверджений.

На підставі зазначеного розпорядження ОСОБА_3 було видано ордер на право зайняття спірної кімнати.

Статтею 121 ЖК України передбачено, що порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

У статті 122 ЖК України зазначено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ОСОБА_18 народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

П. 16 ОСОБА_18 Міністрів Української РСР від 04.02.1988 р. № 37 „Про службові жилі приміщення визначено, що службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ОСОБА_18 народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація.

19 серпня 2009 року на імя голови Деснянської РДА надійшов лист за підписом в.о. обовязки начальника Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві, у якому містилось клопотання щодо виключення кімнати з числа службових жилих приміщень та закріпити її в установленому порядку за сімєю ОСОБА_17 у звязку з тим, що ОСОБА_17 працює в МВС України більше 20 років.

На підставі Розпорядження Деснянської РДА від 06 жовтня 2009 року № 935 „Про виключення із числа службових жилих приміщень, спірна кімната була виключена з числа службових жилих приміщень Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві.

У п. 6 ОСОБА_18 Міністрів Української РСР від 04.02.1988 р. № 37 „Про службові жилі приміщення вказано, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті ОСОБА_18 народних депутатів.

Статтею 64 ЦПК України передбачено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням має право вимагати подання оригіналу.

Справа неодноразово відкладалася у звязку з наданням на запит суду оригіналу наказу Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві „Про надання майору міліції ОСОБА_3 та його родині у складі: він, син ОСОБА_6, дочка ОСОБА_4 службової кімнати житловою площею 19,1 кв.м. у загальній АДРЕСА_6 ОСОБА_20 від серпня 2009 року № 218 о/с суду. Жоден з відповідачів не надали цього документа в оригіналі. Суду також невідомо якою датою винесено наказ.

При перевірці службової документації канцелярії Деснянського РУГУ накази та реєстраційні журнали перевірено за 2009 2010 р.р., однак інформації стосовно наказу щодо надання житлового приміщення ОСОБА_3 не знайдено. (а.с.116)

При перевірці архівних матеріалів Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві, наказ про надання ОСОБА_3 та його родині службової кімнати відсутній, в журналі реєстрації наказів даний наказ не зареєстровано. (а.с.154)

Деснянська РДА надала суду засвідчену копію оскаржуваного наказу, який містився у квартирній справі ОСОБА_3 Вказана обставина дає підстави стверджувати, що Деснянська РДА своїм Розпорядженням від 12 серпня 2009 року № 760 затвердила не сам наказ, а його копію, що також є суттєвим порушенням порядку надання службового житла ОСОБА_3, оскільки закони та підзаконні нормативно-правові акти передбачають затвердження рішень адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, а не їх копій.

Виходячи з наведеного, відсутність зазначеного вище наказу не є підставою визнання незаконним та скасування неіснуючого наказу, на підставі якого в подальшому було видано Розпорядження Деснянської РДА від 12 серпня 2009 року № 760 про затвердження зазначеного вище наказу начальника Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві про надання спірної кімнати ОСОБА_3, яке і підлягає визнанню незаконним, оскільки винесене за відсутності самого наказу.

Підстави і порядок визнання недійсним ордера на жиле приміщення викладені у ст. 59 ЖК України, згідно з якою ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним зокрема, у випадках подання громадянами не відповідних дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Таким чином, дослідивши обставини справи, з урахуванням вище викладених правових норм, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення зустрічного позову, виходячи з вище наведених підстав та відмову у задоволенні первісного позову про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення на підставі ордеру, оскільки за визнанням незаконним розпорядження слідує визнання недійсним ордеру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 88, 212 215 ЦПК України, ст.ст. 34, 54, 59 ЖК України, Положенням „Про порядок надання службових приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженим ОСОБА_18 Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 р. № 37, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення, - відмовити.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати незаконним розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 12 серпня 2009 року № 760 „Про затвердження наказу начальника Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві про надання жилої кімнати площею 19,1 кв.м. у загальній квартирі АДРЕСА_7 ОСОБА_20.

Визнати недійсним ордер на жиле приміщення, виданий Деснянською районною у м. Києві державною адміністрацією ОСОБА_3 та його родині у складі двох осіб на право зайняття службової кімнати житловою площею 19,1 кв.м. у загальній квартирі АДРЕСА_8.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1