Справа № 22-ц-1832/2011 Головуючий у I інстанції Логвіна Т.В.
Категорія цивільна Доповідач - Шевченко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2011 року 11 липня 2011 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова 16 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення суду змінити і визначити розмір утримання аліментів на користь обох синів рівної частки доходів в розмірі 1/6 кожному.

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова 16 травня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.04.2011 року та до досягнення дитиною повноліття; та на користь держави 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи і судовий збір 51 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Так, судом не було залучено до участі у справі в якості третьої особи мати старшого сина апелянта ОСОБА_8, на користь якої на утримання сина стягуються аліменти в розмірі ј частини доходів. До того ж, стягнувши на молодшого сина 1/6 частини всіх видів доходів, судом було надано перевагу старшому сину перед молодшим в розмірі аліментів.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення Миро ненка О.Є., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2005 року, про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с.4), від якого мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідач являється батьком неповнолітньої дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

Відповідно до ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Апеляційний суд погоджується з обґрунтованістю судового висновку відносно мотивів та розміру стягнутих аліментів в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу щомісячно, на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_9, оскільки відповідач являється працездатною особою, працює, може надавати матеріальну допомогу.

Крім того, син потребує матеріальної допомоги, а аліментні зобовязання передбачені законом як обовязкові платежі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9, які повинен сплачувати у частці від заробітку(доходу) відповідач, як батько дитини, суд у відповідності із положенням ст.182 СК врахував матеріальне становища останнього як платника аліментів, наявність у нього іншої дитини, на яку з нього стягуються аліменти, та обґрунтовано присудив із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_9 у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку(доходу).

Клопотання апелянта про те, що слід зменшити розмір стягуваних аліментів на старшого сина також до розміру 1/6 частини всіх видів доходу, не може бути задоволено апеляційним судом, оскільки відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи у звязку із відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, ОСОБА_6 звернулася до суду з відповідним позовом, в якому просила винести рішення про стягнення із відповідача, аліментів на утримання сина ОСОБА_9, та не просила визначити розмір аліментів на старшого сина відповідача від іншого шлюбу- Назара.

Виходячи з вищенаведеного, та положень ст.11 ЦПК, суд правильно розглянув справу в межах заявлених вимог, і визначив спосіб виконання відповідачем свого обовязку щодо утримання сина ОСОБА_9 і не міг суд вийти за межі заявлених позовних вимог та не міг самостійно визначити розмір аліментів на іншу дитину відповідача.

Посилання апелянта на те, що суд мав залучити до участі у справі в якості третьої особи мати старшого сина апелянта ОСОБА_8, є безпідставним, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Не залучення до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_8 не призвело до неправильного вирішення справ.

Суд першої інстанції у повному обсязі дослідив надані сторонами докази, перевірив доводи сторін, правильно встановив фактичні обставини справи; рішення суду ґрунтується на матеріалах справи, постановлене відповідно до вимог матеріального та процесуального закону і доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова 16 травня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: