АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2011 року року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. Позивачка вказувала на те, що 28 липня 2008 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4, їй були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, у зв'язку з чим тривалий період часу вона знаходилась на стаціонарному лікуванні, перенесла декілька складних операцій. За висновком травматологічної МСЕК №1 їй з 25 листопада 2008 року встановлено другу групу інвалідності.

Відносно вказаних осіб за фактом ДТП було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2009 року вказана справа за обвинуваченням ОСОБА_4 була закрита у зв'язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а у відношенні ОСОБА_2 закрита на підставі Закону України "Про амністію".

Посилаючись на те, що унаслідок ДТП їй завдано матеріальної шкоди в розмірі 16 239,77 грн., яка складається з понесених витрат на лікування в сумі 10 499,77 грн. та витрат на послуги доглядальниці в сумі 5 740 грн., а також моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., позивачка просила стягнути вказані суми з ОСОБА_2

Ухвалою суду від 23 лютого 2010 року до участі в справі в якості співвідповідача був залучений ОСОБА_4

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2010 року позов задоволено частково, на користь позивачки стягнуто з ОСОБА_2 4 219,79 грн. матеріальної і 15 000 грн. моральної шкоди, а також з ОСОБА_4 - 2 219,79 грн. матеріальної і 15 000 грн. моральної шкоди,

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про зміну рішення, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 липня 2008 року сталося зіткнення автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 з автомобілем "Мітсубісі Спейс Стар" реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Відносно обох водіїв було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2009 року вказана справа за обвинуваченням ОСОБА_4 була закрита у зв'язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а у відношенні ОСОБА_2 закрита на підставі Закону України "Про амністію".

В результаті ДТП ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Діденко), яка знаходилась в якості пасажира в автомобілі "EAGLI MD 1043", спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів верхньої третини правої стегнової кістки, рани правого передпліччя, правого колінного суглобу, черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, які відносяться до середнього ступеня тяжкості. За висновком травматологічної МСЕК №1 від 25 листопада 2008 року їй встановлено другу групу інвалідності.

За правилами ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції керувався тим, що шкоду ОСОБА_3 завдано внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, а тому відповідальність за неї повинні нести обидва відповідачі в рівних частках за виключенням раніше сплаченої позивачці суми відповідачем ОСОБА_4

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, тому суд дійшов до правильного висновку про стягнення з відповідачів на користь позивачки сум завданої їй матеріальної та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка, посилаючись на втрату роботи та заробітної плати, не надала про це документів, а також на те, що надані копії чеків на придбання продуктів харчування, бензину та інше свідчать про придбання їх до ДТП, безпідставні, оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 щодо викладеного не заявлялись і не були предметом судового розгляду.

Не можуть бути прийняті до уваги й доводи апеляційної скарги стосовно неправдивості доказів про витрати на послуги доглядальниці, оскільки в задоволенні позову в даній частині позивачці відмовлено.

Посилання апеляційної скарги на нез'ясування судом факту виплати страхового відшкодування за страховим договором №02/01-118627 від 2 січня 2008 року не є підставою для зміни рішення, оскільки об'єктом страхування за вказаним договором (а.с.48) є майнові інтереси не позивачки, а іншої застрахованої особи.

Інші доводи апеляційної скарги не мають суттєвого значення для вирішення спору і висновки суду не спростовують, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: