АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку, відшкодування збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення завдатку, відшкодування збитків та моральної шкоди. Вказував на те, що у вересні 2009 року він домовився з відповідачкою про придбання у неї квартири АДРЕСА_1, на яку на той момент були відсутні документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

15 вересня 2009 року вони уклали нотаріально посвідчений попередній договір про укладання договору купівлі-продажу квартири, за умовами якого відповідачка зобовязалася продати йому вказану квартиру до 01 листопада 2009 року за 28 000 доларів США, а він мав сплатити їй 2 000 доларів США в рахунок виконання своїх зобовязань за договором купівлі-продажу. В той же день між ними було укладено нотаріально посвідчений договір про завдаток, за умовами якого він сплачує, а ОСОБА_2 приймає завдаток в розмірі 2 000 доларів США в рахунок належних з нього за попереднім договором платежів на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.

23 вересня того ж року відповідачка повідомила його, що вже немає наміру продавати квартиру та повернула йому суму завдатку.

Посилаючись на те, що невиконання зобовязань за попереднім договором сталося з вини відповідачки, позивач просив стягнути з неї на свою користь додаткову суму у розмірі сплаченого завдатку 15 993,80 грн., спричинені збитки - 1 700,00 грн. та моральну шкоду - 1600,00 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 листопада 2010 року позов задоволено частково у розмірі 15 993,80 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов в частині стягнення суми завдатку, суд першої інстанції виходив із того, що порушення зобовязання сталося з вини кредитора, тому вона повинна додатково сплатити боржникові суму у розмірі повернутого завдатку 15 993,80 грн., що еквівалентно 2 000 доларам США.

З таким висновком погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Завдаток одночасно є доказом самого факту існування зобовязання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобовязання.

З огляду на зазначене та положення ст.ст.546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобовязання.

Натомість згідно з ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Необгрунтоване ухилення однієї із сторін попереднього договору від укладення основного договору може бути підставою лише для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, оскільки зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором (ч.2,3 ст.635 ЦК України).

Судом встановлено, що 15 вересня 2009 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений попередній договір, за яким вони зобовязалися до 01 листопада 2009 року укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за 28 000 доларів США. Крім того позивач мав сплатити відповідачці 2 000 доларів США в рахунок виконання своїх зобовязань за договором купівлі-продажу.

В той же день між сторонами було укладено договір про завдаток за умовами якого ОСОБА_3 сплачує, а ОСОБА_2 приймає завдаток в розмірі 2 000 доларів США в рахунок належних з нього за попереднім договором платежів на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.

Також установлено, що у визначений попереднім договором строк основний договір купівлі-продажу укладений не був.

Зазначена в попередньому договорі та в договорі про завдаток сума позивачем відповідачці не передавалась і останньою не поверталась позивачеві, проти чого сторони не заперечували в суді, тому у суду не було підстав для стягнення додаткової суми.

В суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що він передавав представникові агенції нерухомості грошову суму на покриття обумовлених витрат, яку останній повернув йому після відмови ОСОБА_2 від укладення договору купівлі-продажу квартири. Проте зазначена сума не є завдатком, котрий повинен повертатися в подвійному розмірі.

Враховуючи те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини та норми закону, що регулюють встановлені правовідносини, висновки суду суперечать матеріалам справи, постановлене судове рішення, на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині задоволення позову та стягнення судових витрат з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в даній частині.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 листопада 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_2 15 993,80 грн. та судових витрат скасувати і в задоволенні позову в цій частині ОСОБА_3 відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: