Справа № 2-690/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2011 року Комсомольський районний суд м.Херсона у складі:

судді Радченко Г.А.

при секретарі Колдуновій Ю.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

представника 3-ї особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, 3-1 особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів,

встановив:

До суду звернулася позивач з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 309750,0 грн. В обґрунтування позову посилалася на ту обставину, що їй на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1, яка була в поганому стані. Відповідач запропонував їй продати цю трьохкімнатну квартиру та купити іншу меншою площею. Вона погодилася, і 13.05.2008 року її квартира була продана ОСОБА_6 за 314750,0 грн. Угода посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_7. Восени 2008 року відповідач повідомив її, що купив для неї на гроші, отримані від продажу трьохкімнатної квартири однокімнатну за адресою: АДРЕСА_2, в яку вона вселилася. На вимогу повернути залишок грошей відповідач передав їй лише 5000 грн. Вважає, що ОСОБА_5 неправомірно утримує та відмовляє у повернені безпідставно набутих грошових коштів та відповідно до положень ст.1212 ЦК України зобовязаний провернути їй 309750,0 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що домовилася з сином, що він продасть трьохкімнатну квартиру, яку вона одержала у спадок після смерті чоловіка, та купить однокімнатну. Згодом її повезли до нотаріуса, де вона підписала договір купівлі-продажу своєї квартири ОСОБА_6, але за скільки пройшла купівля-продаж квартири не знає, гроші від продажу квартири особисто не отримувала. Через деякий час син повідомив її, що купив однокімнатну квартиру, в яку вона вїхала для проживання. Син віддав їй 5000 грн. різниці між продажем та купівлею квартир, але через деякий час вона дізналася, що квартира зареєстрована не на ній, а на синові. Тому хоче, щоб син або переписав квартиру на неї, або повернув гроші, що без її дозволу взяв за продаж її трьохкімнатної квартири.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що Хотін дійсно за проханням його сестри та матері займався підбором варіантів продажу кімнати його матері, оскільки мати бажала проживати разом зі своєю донькою. Він знайшов ОСОБА_6, який виявив бажання купити квартиру та надав матері завдаток у розмірі 1000 доларів США, які мати передала йому для оформлення договору купівлі-продажу. ОСОБА_6 отримав кредит в банку для купівлі квартири та передав ці кошти його матері. Вони поїхали до приватного нотаріуса ОСОБА_7, де мати підписала заяву про повний розрахунок ОСОБА_6 з нею за квартиру та оформили договір купівлі-продажу. Мати переїхала проживати на дачу. Однокімнатну квартиру Хотін купив на свої гроші та для себе, оскільки не мав власного житла. Після ремонту в цій кімнаті він запропонував матері пожити в його квартирі, доки вона з донькою вирішать квартирне питання. Грошей від продажу квартири ОСОБА_6 не брав. Мати лише віддала йому 10600 доларів США як його частку від спадщини після смерті батька. Просила в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Представник 3-1 особи в судовому засіданні вважала, що позов не підлягає задоволенню з підстав, викладених у письмових поясненнях її доверителя.

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_6 вказує, що всі домовленості про купівлю-продаж квартири проводив лише з власником квартири ОСОБА_4, якій особисто передав в руки отримані в банку гроші в сумі 314750,0 грн., з яких частково в доларах США в розмірі 56000 в банківських упаковках. Вона особисто підписала у нотаріуса заяву про повний розрахунок та договір купівлі-продажу та передала йому ключі.

3-я особа приватний нотаріус ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що в травні 2008 року до нього звернулася ОСОБА_4 та ОСОБА_6 для посвідчення договору купівлі-продажу квартири позивача. Він витребував оригінали документів про право власності на квартиру, перевірив відсутність обтяжень та зареєстрував договір. Обставин підписання договору він не памятає, але за його практикою він обовязково зясовує, особливо у літніх людей, чи правильно вони розуміють значення правочину, чи проводився розрахунок, бо оскільки на купівлю квартири брався кредит в банку, то можливо розрахунок проходив у банку. ОСОБА_4 була ознайомлена з договором та ціною угоди, власноруч підписала розписку про отримання коштів від ОСОБА_6. Таку розписку він обовязково надає в руки продавцю, щоб він обміняв її на гроші у покупця. Тому таку заяву він надав ОСОБА_4.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, зазначена норма закону вкрай широко визначає підстави виникнення зобовязаннь у звязку з набуттям, збереженням майна без додаткової правової підстави. Але, на думку суду, це не означає, що в усіх випадках безпідставного отримання чи забережня майна внаслідок зазначених дії (події) виникають зобовязання, передбачені ст.1212 ЦК. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 13.05.2008 року ОСОБА_4 продала ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_3 за 314750 грн. Відповідно п.2.2. вказаного договору продавець зобовязується скласти і нотаріально посвідчити заяву про повний розрахунок. Із заяви, підписаної 13.05.2008 року ОСОБА_4, вбачається, що остання одержала гроші від ОСОБА_6 в сумі 314750 грн за продаж належної їй квартири і ніяких претензій майнового та немайнового характеру до ОСОБА_6 не має та не буде мати. Ці ж обставини зазначені в письмових поясненнях ОСОБА_6.

В договорі купівлі-продажу від 13.05.2008 року зазначено, що ОСОБА_8 продала ОСОБА_5 однокімнатну квартиру АДРЕСА_4. Продаж цей вчинено за 7400,0 грн., які продавець отримав повністю до підписання цього договору.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Косатий, ОСОБА_12 пояснили, що відповідач давно мав наміри купити собі однокімнатну квартиру. Окрім того, ОСОБА_13 пояснила, що розрахунок за придбану ОСОБА_5 квартиру відбувся до підписання договору, а саме в квітні 2008 року.

Вказані договори не були визнані в судовому порядку недійсними, тому заперечення виконання зобовязання по такому договору, тобто отримання грошей, або оспорювання окремих його частин, як ціна та інш., укладеної в нотаріальній формі, згідно вимог закону, не можуть встановлюватися на підставі показів свідків.

За таких підстав покази свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 стосовно того, що ОСОБА_4 не знала ціну угоди про продаж її квартири, гроші за продаж квартири не отримувала, а гроші від ОСОБА_6 взяв її син відповідач по справі та купив на них собі однокімнатну квартиру, не можуть бути взяти судом до уваги згідно вимогам ст.59 ЦПК України як беззаперечний та допустимий доказ обставин, на які посилається позивач в своєму позові. Окрім того, вказані свідки не були присутніми при укладені угоди, а їм стало відомо про обставини, про які вони повідомили суд, саме зі слів позивачки.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис новосілля в квартирі АДРЕСА_4 також не спростовує пояснення представника відповідача.

Позивач та його представник в судовому засіданні наполягали, що відповідач заволодів коштами від продажу квартири позивача шахрайським шляхом, зловживаючи її довірою, що припускає лише умисну вину відповідача.

Положення ж глави 83 ЦК застосовуються незалежно від того, чи було безпідставне набуття чи збереження майна результатом поведінки особи, яка його безпідставно набула. З цього можна зробити висновок, що зобовязання, які регулюються ст..1212 ЦК України, відрізняються від зобовязань, що виникають в результаті завдання шкоди та передбачені главою 82 ЦК, а саме ст.1166 ЦК, в якій зазначені підстави відповідальності особи за завдану майнову шкоду саме її неправомірними діями.

Таким чином, на погляд суду, позивачем вибраний не той спосіб захисту своїх порушених прав.

Керуючись ст.ст.10,11,59,60,88,213 ЦПК України, ст..ст.1212 ЦК України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення 309750,0 грн. відмовити за необґрунтованістю.

На рішення можуть бути подані апеляційні скарги до Херсонського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_18