АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого Ремеза В.А.

Суддів Можелянської З.М., Прозорової М.Л.

при секретарі Косенко І.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2011р. за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСКО РЕСУРСИ" до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2011р. ТОВ "ПРОСКО РЕСУРСИ" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, та ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу сукупних валових активів рекреаційного підприємства від 19.11.2010р. товариство є власником 3/4 частин комплексу будівель та споруд пансіонату "Каштан", які розташовані за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Макарова, 24. У травні 2011р. товариству стало відомо, що 11.05.2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений та нотаріально посвідчений договір дарування, згідно якого ОСОБА_2 подарувала 1/10 частину вказаного комплексу будівель та споруд ОСОБА_4, і оскільки на думку Товариства вказаний договір порушує їх права та інтереси, і не відповідає вимогам ЦК України, а тому позивач просив визнати недійсним укладений між відповідачами договір.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2011р. позовні вимоги ТОВ "ПРОСКО РЕСУРСИ" задоволені, і визнано договір дарування 1/10 частини комплексу будівель та споруд по вул. Макарова, 24 у м. Бердянську, Запорізької області, укладений 11.05.2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідчений Приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької обл. ОСОБА_5 за реєстровим № 994, недійсним, та стягнуто зі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 судові витрати на користь ТОВ "ПРОСКО РЕСУРСИ" по 22,75 грн. з кожної.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, і ухвалити по справі нове рішення про відмову ТОВ "ПРОСКО РЕСУРСИ" у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з цим розглянувши справу за відсутності відповідачів, суд допустив грубе порушення ч. 1 ст. 224 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази про повідомлення їх про розгляд справи в порядку ст.ст. 74-76 ЦПК України, на 29.06.2011р.

Крім цього приймаючи до свого провадження, та розглядаючи по суті позовні вимоги ТОВ "ПРОСКО РЕСУРСИ" про визнання недійсним договору дарування 1/10 частини комплексу будівель та споруд, розташованих по вул. Макарова, 24 у м. Бердянську, Запорізької області, укладеного 11.05.2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, суд порушив правила виключної підсудності, які передбачені ст. 114 ЦПК України про те, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування 1/10 частини комплексу будівель та споруд, що знаходяться по вул. Макарова, 24 у м. Бердянську, Запорізької області, із зазначенням конкретних приміщень, які складають вказану частку комплексу, і які належали саме відповідачці ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2003р., тобто майно належало Дарувальнику на праві спільної часткової власності, із зазначенням конкретних приміщень, з яких воно складається.

З наданого позивачем договору купівлі-продажу сукупних валових активів рекреаційного підприємства від 19.11.2010р. також вбачається, що ним було придбано ? частини спірного комплексу з визначенням конкретних приміщень.

Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно положень ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Враховуючи, наведені норми права, та обставини справи, суд приходить до висновку, що посилання позивача про те, що договором дарування від 11.05.2001р. порушуються їх права, необґрунтовані, та не підтверджені належними доказами, у зв'язку з чим підстав для визнання оспорюваного договору дарування за позовом ТОВ "ПРОСКО РЕСУРСИ" не вбачається, оскільки сторони є співвласниками спільної часткової власності з визначенням конкретного майна, що належить кожному із співвласників, а переважне право перед іншими особами на придбання відчужуємого співвласником майна, позивач може мати лише у разі продажу частки у праві спільної часткової власності, а не у разі безоплатного відчуження майна.

Оскільки суд розглядаючи справу у відсутність відповідачів грубо порушив їх процесуальні права передбачені ст.ст. 6,10 ЦПК України, а також їх права на справедливий судовий розгляд передбачені ч.1, ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини, а також прийнявши справу до свого провадження, суд порушив правило виключної підсудності передбачене ст. 114 ЦПК України, не врахував наведені обставини, та норми права, якими регулюються виниклі між сторонами правовідносини, і висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення про відмову ТОВ "ПРОСКО РЕСУРСИ" у задоволені позовних вимог до ОСОБА_2, та ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2011р. скасувати.

ТОВ "ПРОСКО РЕСУРСИ" у задоволені позовних вимог до ОСОБА_2, та ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним відмовити.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів, з моменту проголошення.

Судді: