Справа № 2-320/10
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2011 року місто Маріуполь
Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Вайновського А.М.,
при секретарі Григор А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Будівельно-монтажний трест «Металургбуд» про стягнення належної до сплати при звільненні суми заробітку, середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди , -
У жовтні 2010 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення належної до сплати при звільненні суми заробітку, середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування вимог зазначив, що в період з 25 січня 1993 року по 01 липня 2010 року працював у ЗАТ «БМТ «Металургбуд» та був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Станом на день звільнення відповідач не здійснив повного розрахунку, заборгованість по заробітній платі склала 6675,30 гривень. Просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, вважає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні нормальних життєвих звязків, погіршенні матеріального стану, що потребувало додаткових зусиль для організації життя. Просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000,00 гривень.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив про згоду на розгляд справи у заочному порядку.
Представники відповідача ЗАТ «БМС «Металургбуд» до судового засідання не зявився за невідомими суду причинами, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.
Таким чином, суд, керуючись ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та у відсутність представника відповідача, постановивши заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 в період з 25.01.1993 року по 01.07.2010 року працював у Закритому акціонерному товаристві «Будівельно-монтажний трест «Металургбуд» на посадах: з 25.01.1993 року по 25.08.2009 року електромонтажника; з 15.10.2009 року по 03.01.2010 року сторожа; з 04.01.2010 року електрика 6 розряду. Наказом № 13 від 01.07.2010 року звільнений з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.
Як вбачається з довідки, наданої ЗАТ «Будівельно-монтажний трест «Металургбуд», за період трудової діяльності ОСОБА_1, йому нарахована, але не виплачена заробітна плата у загальній сумі 6675,30 гривень, а саме за серпень 2009 року 1795,30 гривень, за жовтень 2009 року 288,00 гривень, за листопад 2009 року 748,00 гривень, за грудень 2009 року 1132,00 гривень, за січень 2010 року 430,00 гривень, за лютий 2010 року 452,00 гривень, за березень 2010 року 497,00 гривень, за квітень 2010 року 475,00 гривень, за травень 2010 року 384,00 гривень, за червень 2010 року 474,00 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
За змістом ст. 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника, в даному випадку звільненої за власним бажанням ОСОБА_2, видати їй копію наказу про звільнення.
Проте, всупереч вимогам ст. 47 КЗпП України у день звільнення ОСОБА_1 повний розрахунок із ним проведено не було.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Таким чином, суд вважає, що позивач правомірно звернувся до суду з вимогою про стягнення належної до сплати при звільненні суми заробітку за період з серпня 2009 року по червень 2010 року у загальному розмірі 6675,30 грн., а тому стягує з відповідача зазначену суму у повному обсязі, як доведену в ході розгляду справи.
Вважаючи обґрунтованою вимогу позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд вирішує питання про розмір стягуваної суми виходячи з наступного.
Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (з подальшими змінами):
- 3741,31 гривень становлять середній заробіток позивача за весь час затримки до дня постановлення судового рішення (23,83 грн. - розмір середньоденної заробітної плати позивача х 157 днів - кількість днів затримки розрахунку) і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За керівними розясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 17-1 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995р. (з подальшими змінами від 25.05.2001р.), моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Суд знаходить переконливими доводи позивача щодо порушення його звичного образу життя через брак коштів, потребування додаткових зусиль для організації свого життя і побуту.
Таким чином, враховуючи обсяг і характер спричиненої шкоди, субєктивну оцінку самим позивачем ОСОБА_1 його порушених благ, і виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає адекватним стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 1000,00 гривень, задовольнивши позов й в цій частині.
Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 гривень, а також на користь держави судовий збір у сумі 112,66 гривень.
На підставі ст.ст. 38, 110, 116, 117, 232, 233, 238 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року № 13, п. 17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995р. (з подальшими змінами від 25.05.2001р.), керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Будівельно-монтажний трест «Металургбуд» на користь держави судовий збір у розмірі 112 (сто дванадцять) гривень 66 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Суддя А.М. Вайновський