2-о-5/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

17 лютого 2011 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області

В складі: головуючого судді - Кравчук В.П.

при секретарі - Лейченко О.Л.

з участю заявниці - ОСОБА_1

заінтересованих осіб

Миропільської селищної ради - ОСОБА_2

- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Романові

цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( заінтересовані особи - Миропільська селищна рада, ОСОБА_3) про встановлення факту належності і володіння на праві власності житловим будинком та господарськими спорудами за померлим ОСОБА_4,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій вказала, що 6 квітня 1998 року помер її дід ОСОБА_4 і після його смерті відкрилась спадщина на його майно, однак спадкоємці: її батько ОСОБА_5 та її дядько ОСОБА_6 спадкових прав не оформили. На день смерті діда у його власності та володінні був житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться в смт. Миропіль вул. Лесі Українки,59 Романівського району Житомирської області. 5 червня 2006 року помер її батько ОСОБА_5 3 жовтня 2009 року помер її дядько ОСОБА_6 Так як після смерті діда спадщину прийняли її батько та дядько, інших спадкоємців не було, заявниця звернулася до Романівської державної нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено і видачі такого свідоцтва в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та господарські будівлі, а тому заявниця просить винести рішення, яким встановити факт належності та володіння на праві приватної власності житловим будинком з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Л.Українки, 56 в смт. Миропіль, Романівського району на неприватизованій земельній ділянці її діду ОСОБА_4, який помер 06 квітня 1998 року.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала, пояснивши, що правовстановлюючих документів на житловий будинок в смт. Миропіль вул. Л.Українки,59 ніколи не було та вони не видавалися померлим; в теперішній час вона бажає оформити спадщину після смерті діда, а тому просить встановити факт належності йому спірного будинку.

В судовому засіданні представники заінтересованих осіб: Миропільської селищної ради - ОСОБА_2 та рідний брат заявниці ОСОБА_3, показали, що правовстановлюючих документів на житловий будинок в смт. Миропіль вул. Л.Українки, 59 на ОСОБА_4 не оформлялося, але в задоволенні заяви не заперечують.

Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб. дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи із вищевикладеного:

Судом встановлено, що 6 квітня 1998 року помер дідусь заявниці ОСОБА_4 Також померли його сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6, спадкових прав після смерті батька не оформляли. (а.с.5-10, 15, 23) Згідно відповіді наданої державним нотаріусом Романівської державної нотаріальної контори, після смерті померлого 6 квітня 1998 року ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася (а.с.23).

Із довідки виданої Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 20.05.2010 року (а.с.16) вбачається, що правовстановлюючі документи на житловий будинок №59 по вул. Лесі України смт. Мирополя Романівського району не зареєстровані.

В судовому засіданні заявниця та зацікавлені особи підтвердили, що правовстановлюючі документи на житловий будинок №59 по вул. Л.Українки смт. Мирополя Романівського району на померлих ОСОБА_4 та його синів ніколи не оформлялися та не видавалися. Суд не приймає до уваги та критично оцінює довідку Миропільської селищної ради №1916 від 17.09.2010 року в тім, що документи на житловий будинок, який належав померлому ОСОБА_4 не збереглися і відновити їх неможливо (а.с.21), оскільки, як пояснив в судовому засіданні селищний голова ОСОБА_2, дана довідка не відповідає дійсності, так як правовстановлюючі документи на спірний будинок не видавалися і їх ніколи не було у померлих.

Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»розяснив, що наведений у ст.. 256 ЦПК України перелік фактів, який встановлюється судом, не є вичерпним. За наявності умов, зазначених в ч.2 ст. 256 ЦПК України суд може встановлювати і інші факти, наприклад, володіння будівлею на праві приватної власності.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»зазначається, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Заяви про встановлення факту володіння будинком на праві власності не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, якщо будівництво не було закінчено і будинок не був прийнятий в експлуатацію, або його було збудовано самовільно чи зареєстровано за іншою особою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлення факту володіння будівлею на праві приватної власності можливе лише тоді, коли або зовсім втрачені основні правовстановлюючі документи на будівлю , і документи, що опосередковано підтверджують це право, або коли збереглись документи, які лише опосередковано підтверджують це право, але вони викликають сумнів у органів державної реєстрації будівель, яким вони предявлені.

Відповідно до п. 10 додатку № 1 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно від 07.02.2002 року № 7/5 суди розглядають заяви про встановлення фактів володіння будівлею на праві приватної власності фізичних осіб. Цей факт встановлюється судом відповідно до положень ст. 256 ЦПК, якщо у заявника був правовстановлюючий документ про належність йому будівлі, проте його втрачено , документ не може бути поновленим у позасудовому порядку і немає можливості підтвердити право власності.

З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що враховуючи, що у померлого ОСОБА_4 не було правовстановлюючих документів про належність йому будинку №59 по вул. Лесі Українки смт. Мирополя Романівського району, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 256, 257 ЦПК України, пунктами 1, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд -

Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 ( заінтересовані особи - Миропільська селищна рада, ОСОБА_3) про встановлення факту належності і володіння на праві власності житловим будинком та господарськими спорудами, що знаходиться в смт. Миропіль вул. Лесі Українки, 59 Романівського району за померлим 6 квітня 1998 року ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

.

Головуючий суддя В.П.Кравчук