Справа №2 -1389/2011 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді - Підкурганного В.В. при секретарі - Грищенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залі суду в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Вишгородська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

5 жовтня 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення права на спадкування на нерухоме майно. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона після смерті батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживав в с. Димер, Козаровицької с/р, Вишгородського району, Київської області та був батьком позивача та відповідача у справі.

Позивачка звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Крім позивачки з відповідною заявою звернувся і відповідач, який ухилявся від утримання померлого батька, який до смерті тривалий час тяжко хворів, а тому не має права на спадкування.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивачки до суду.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив суд проголосити рішення, яким усунути відповідача від права на спадкування нерухомого майна померлого ОСОБА_3

Відповідач - ОСОБА_2 та представник Вишгородської державної нотаріальної контори в судове засідання повторно не з'явилися: про день, час слухання справи повідомлений у встановленому порядку; причини неявки суду невідомі.

За таких обстави, з урахуванням думки позивача, суд вважає можливим розглянути справу, за відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів, постановивши заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного:

Спадкодавець був батьком позивачки та відповідача. До смерті постійно проживав за адресою: с. Димер, Козаровицької с/р, Вишгородського району, Київської області.

Судом встановлено, що останні роки перед смертю, ОСОБА_3 тяжко хворів, згідно з випискою - епікризом із медичної картки № 5035/3088 у нього було діагностовано: кардіосклероз атеросклеротичний, хронічна артеріальна гіпертензія II ст. СН II А ст. Хронічний бронхіт в стадії нестійкої ремісії, дифузний пневмосклероз, емфізема легень, ЛН 1 ст. Церебральний атеросклероз, Дисцикулярна енцефалопатія II - III ст., повна сліпота.

Згідно довідки № 506 від 23.06.2010 р., постійний догляд за ним здійснювала його донька - ОСОБА_1.

Після смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 93.8 кв. м., що знаходиться за адресою : Київська обл., Вишгородський район, с. Козаровичі, по вул. Щорса, 35, згідно витягу з реєстру прав власності на

нерухоме майно № 622 та земельна ділянка, площею 2,8 га., витягу із технічної документації № 1259.

Після смерті батька позивач у встановлений строк звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Окрім позивачки до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця, брат позивачки, який зі спадкодавцем та позивачем разом не проживав, та понад ЗО років виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, зареєстрований за адресою: вул. Масловського, буд.З, кв.37, м. Нижнеудинск, Іркутська область, Росія.

За життя спадкодавець перебував у безпорадному стані, тяжко хворів та потребував догляду і додаткових витрат на лікування, які несла та здійснювала позивачка. За хворим спадкодавцем доглядала позивачка постійно по день його смерті.

Відповідач декілька разів надсилав листи та привітальні листівки. В своїх листах до важкохворого батька, датовані 30.06.09 р. та 13.01.10 р. відповідач мало цікавився життям та здоровям батька, ніякої допомоги не надавав, вимагав від останнього, щоб той переписав на нього своє нерухоме майно перед смертю.

Відповідачу було відомо про важкий стан батька, однак не намагався надати йому допомогу, не приїхав на поховання, знаючи, що біля батька постійно знаходиться його донька, переклав увесь тягар по його догляду на сестру ОСОБА_1 , позивача у справі, яка постійно знаходилась біля нього, годувала, давала ліки, доглядала за ним, витрачала значні кошти, і яка за власний кошт, поховала батька.

Відповідач надіслав суду заяву у якій посилається на те, що він є інвалідом та має право на обовязкову частку у спадщині, позов ОСОБА_1 вважає необгрунтованим та просить відмовити.

Частиною 1 статті 1241 ЦК України, врегульовано, що право на обовязкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з ним у разі спадкування за законом.

Однак, як вбачається з матеріалів спадкової справи, спадкодавцем заповіт не складався.

Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У відповідності до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК) не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухилялися від надання допомога по утриманню та догляду за спадкодавцем, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.1224 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від ЗО травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 208-218, 224-233 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Вишгородська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування на нерухоме майно - задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом на майно померлого 02 лютого 2010 року ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 8 ( вісім ) грн. 50 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 ( сто двадцять ) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя