Справа № 22-ц-1675/2011 Головуючий у I інстанції Бабич О.І.
Категорія цивільна Доповідач - Хромець Н. С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2011 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника позивача ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Сумигаз Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України на рішення Талалаївського районного суду від 27 квітня 2011 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Сумигаз Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2011 року публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації „Сумигаз завило позов про стягнення з ОСОБА_6 26 414 грн. 48 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля „Хюндай Соната днз ВМ 5457 АО, який належить позивачеві, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилався на те, що 04 грудня 2010 року на автомобільному шляху Київ Суми Юнаківка сталася дорожньо-транспортна пригода з участю транспортного засобу позивача, названого вище, та автомобіля НОМЕР_1, що належить на праві приватної власності відповідачеві ОСОБА_6, який не забезпечив безпеки руху і визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, постановою суду. Позивач, посилаючись на документальне підтвердження витрат на ремонт транспортного засобу на суму 50131 грн. 48 коп., просив стягнути з відповідача різницю між фактичними витратами на ремонт та страховим відшкодуванням, виплаченим НАСК „Оранта страховиком цивільно-правової відповідальності відповідача, як власника транспортного засобу, яке становить 24 990 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем на послуги евакуатора, а також витрати, повязані з явкою представника позивача у судові засідання.

Відповідач у суді першої інстанції позов визнавав частково, посилаючись на звіт про незалежну оцінку завданих збитків ПП „Експерт та на невідповідність опису пошкоджень в акті огляду транспортного засобу страховим комісаром даним матеріалів ДАІ, „акту дефектовки, складеному приватним підприємцем ОСОБА_7

Рішенням Талалаївського районного суду від 27 квітня 2011 року позов публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Сумигаз Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України задоволений частково. З відповідача на користь позивача стягнуто 6230 грн. 27 коп. у відшкодування заподіяної шкоди, 164 грн. у повернення витрат на сплату судового збору, 100 грн. у повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Скасовані заходи забезпечення позову (заборона відчуження автомобіля ГАЗ2705).

В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, ухвалення рішення без належного дослідження матеріалів справи, на підставі неповно встановлених обставин, які мають значення для справи, і невірної оцінки наданих доказів. Зокрема, апелянт вважає, що суд, всупереч вимогам процесуального закону, керувався неналежними і недопустимими доказами, а саме „ОСОБА_8 дефектовки, складеним приватним підприємцем, припущенням про можливість отримання частини пошкоджень автомобілем за короткий час відсутності його на місці аварії. Крім того, на думку апелянта, безпідставним є висновок суду про порушення водієм автомобіля „Хюндай Соната Правил дорожнього руху та про причинно-наслідковий звязок такого порушення із заподіяною шкодою. Апелянт також вважає, що Звіт про незалежну оцінку завданих збитків, виконаний приватним підприємством „Експерт не є висновком експертизи і не може бути доказом у справі. Позивач також вважає необґрунтованою і незаконною відмову у стягненні витрат, повязаних з явкою представника позивача до суду.

Відповідач до апеляційного суду не з'явився, повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом вручення йому судової повістки 06 серпня 2011 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обґрунтована і підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 04 грудня 2010 року на автомобільному шляху Київ Суми Юнаківка сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок того, що у автомобіля НОМЕР_2, яким керував власник транспортного засобу ОСОБА_6 відкрутилося заднє ліве колесо і продовжило рух по зустрічній смузі проїзної частини до зіткнення з автомобілем „Хюндай Соната, який рухався назустріч під керуванням водія ОСОБА_9 В результаті зіткнення автомобіль „Хюндай Соната отримав механічні пошкодження. Обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджені даними матеріалами по факту ДТП Талалаївського ВДАІ УМВС України в Чернігівській області (а.с. 57-75).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що дії як відповідача, так і позивача, знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку із завданою автомобілю позивача шкодою, виходячи з того, що водій позивача порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху та залишив місце ДТП. Крім того, суд при вирішенні питання про розмір заподіяної шкоди взяв за основу „акт дефектовки від 04 грудня 2010 р. та звіт про незалежну оцінку завданих збитків, виконаний приватним підприємством „Експерт. Такі висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи і не ґрунтуються на наявних у справі доказах. Судом також порушені норми процесуального закону, зокрема ст. 59 ЦПК України.

Так, висновок суду про наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями водія ОСОБА_9 ґрунтується лише на поясненнях відповідача та свідка ОСОБА_10 про відсутність автомобіля „Хюндай Соната на місці зіткнення з колесом, що відкрутилось від автомобіля ГАЗ 2705, протягом деякого часу (за поясненнями цих осіб працівникові ДАІ 15-20 хв.). Будь-яких інших обєктивних даних про отримання пошкоджень транспортного засобу позивача за інших, ніж ті, на які посилається позивач, обставин в матеріалах справи немає. Відтак, висновок суду про часткове заподіяння пошкоджень автомобіля „Хюндай Соната під час його відсутності на місці ДТП належними доказами не підтверджене і є припущенням. Свідок ОСОБА_11, показаннями якого суд першої інстанції також обґрунтовував такий висновок, не був безпосереднім свідком зіткнення, а прибув на місце ДТП, коли обидва автомобілі стояли поряд, про що і пояснив у судовому засіданні, а також зазначив, що фотографував місце розвороту автомобіля „Хюндай приблизно за 100-150 м від місця аварії. Те ж саме стосується свідка ОСОБА_7, який також не був очевидцем зіткнення і про дії учасників ДТП йому відомо лише зі слів відповідача та свідка ОСОБА_10, який перебував у автомобілі відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана одній особі при взаємодії джерел підвищеної небезпеки з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. По даній справі встановлено, що винним у дорожньо-транспортній пригоді є відповідач ОСОБА_6 Його вина підтверджена даними матеріалами перевірки Талалаївського ВДАІ УМВС України в Чернігівській області (а.с. 57-75) та постановою Талалаївського районного суду від 20 грудня 2010 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про розмір заподіяної шкоди також не відповідають вимогам закону та зроблені на підстав недопустимих доказів.

„ОСОБА_8 дефектовки від 04 грудня 2010 року(а.с. 81), складений приватним підприємцем ОСОБА_7, який суд взяв за основу при вирішенні питання про заподіяні внаслідок ДТП пошкодження, не може бути доказом у справі, відповідно до приписів ст. 59 ЦПК України. З матеріалів ДАІ вбачається, що громадянин ОСОБА_7 був залучений до участі в огляді та перевірці технічного стану транспортних засобів в якості понятого.(а.с.60,61). До участі у цивільній справі в якості експерта дана особа не залучалась і її висновки не можуть бути доказами розміру заподіяної шкоди.

Звіт про незалежну оцінку, виконаний приватним підприємством „Експерт (а.с. 150-183), також не можна визнати допустимим доказом, оскільки даний документ здобутий поза процесом. Суд першої інстанції посилається на Звіт як на висновок експерта. Проте даний документ не є висновком експерта, позаяк експертиза судом першої інстанції за правилами ст.ст. 53, 143, 144, 147 ЦПК України не призначалась, а особа, яка склала Звіт, не має кваліфікації судового експерта.

По справі встановлено, що цивільна-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована НАСК „Оранта (а.с.14). Відповідно до вимог ст. 34 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначення причин настання страхового випадку та розмір збитків здійснюються аварійним комісаром або експертом, якого направляє страховик до місця настання страхового випадку або до місцезнаходження пошкодженого майна. Згідно з вимогами названого Закону страховий комісар НАСК „Оранта оглянув пошкоджений транспортний засіб та склав протокол від 08 грудня 2010 року, у якому зафіксував наявні пошкодження (а.с. 18). Даний протокол є належним і допустимим доказом, оскільки цей доказ здобутий у відповідності з вимогами закону. Відповідач ознайомлений з протоколом та засвідчив своїм підписом правильність записів про пошкодження. Дані довідки ДАІ щодо механічних пошкоджень транспортного засобу не спростовують даних протоколу огляду, складеного аварійним комісаром, оскільки працівником ДАІ зафіксовані лише зовнішні пошкодження, які ним встановлені шляхом огляду. Встановити наявність чи відсутність прихованих пошкоджень працівник ДАІ можливості не має, бо не оглядає автомобіль у відповідних умовах, про що і повідомив свідок ОСОБА_11 у судому засіданні суду першої інстанції. Крім того, як вже зазначалось вище, цей обовязок покладено у випадках страхування цивільно-правової відповідальності на аварійного комісара або експерта, направленого страховиком.

Висновком судової автотоварознавчої експертизи № 3250 від 28 липня 2011 року (а.с. 235-238) , яка була призначена відповідно до вимог ст.ст. 143-144, 147 ЦПК України, визначено, що механічними пошкодженнями автомобіля „Хюндай Соната позивачу заподіяна матеріальна шкода на суму 48212 грн. 19 коп. Страховиком цивільно-правової відповідальності ОСОБА_8 потерпілому відшкодовано 24 990 грн. Отже, відшкодуванню за рахунок особи, винної у заподіянні шкоди особи, тобто за рахунок відповідача по даній справі, підлягає різниця між розміром шкоди та отриманим від страховика відшкодуванням, а саме 23 222 грн. 19 коп. Крім того, відшкодуванню підлягають і витрати позивача на послуги евакуатора по доставці автомобіля з місця ДТП до м. Суми та до місця ремонту - спеціалізованої станції технічного обслуговування, відповідно 1093 грн. та 180 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача про відшкодування витрат, повязаних з явкою представника у судові засідання, суд першої інстанції послався на відсутність доказів про такі витрати, що не відповідає матеріалам справи. Так, стороною позивача надані посвідчення про відрядження представника позивача та водія до смт. Талалаївка у дні судових засідань та подорожні листи службового легкового автомобіля (а.с. 127-135, 143-145). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат, згідно з п. 3 ч.3 ст. 79 ЦПК України, віднесені і витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду. До цих витрат включаються також добові ( ч.2 ст. 85 ЦПК України)., які розраховані позивачем відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України № 98 від 02.02.2011 року та п. 140.1.7 Податкового Кодексу України. Відповідно до наданих позивачем документів витрати позивача, повязані з явкою його представника до суду становлять 2397 грн. 71 коп. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума сплаченого судового збору, відповідно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 244 грн. 95 коп. за розгляд справи у суді першої інстанції та 122 грн. 47 коп. за розгляд апеляційної скарги, 240 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в судах обох інстанцій та 607 грн. 70 коп. витрат на проведення експертизи, а всього судових витрат 1273 грн. 12 коп.

Керуючись ст.ст.85, 88, 303, 307, 309 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Сумигаз Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України задовольнити.

Рішення Талалаївського районного суду від 27 квітня 2011 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Сумигаз Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Сумигаз Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України 23 222 (двадцять три тисячі двісті двадцять дві) грн. 19 коп. у відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля, 1273 ( одну тисячу двісті сімдесят три) грн. у відшкодування витрат на послуги евакуатора, 1217 (одну тисячу двісті сімнадцять) грн. 12 коп. у повернення судових витрат та 2397 (дві тисячі триста девяносто сім) грн. 71 коп. у відшкодування витрат, повязаних з явкою представника позивача до суду.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: