АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-4136/2011 року Головуючий 1-ї інст. Гришин П.В.
Категорія: : визнання договору недійсним Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі - Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5,

на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 01 лютого 2011 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 ОСОБА_2», ОСОБА_7 про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2010 року ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, звернувся до суду з дійсним позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір, укладений 27.08.2007 року між ОСОБА_7 та ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_2», стягнути з ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_2» на його користь 1913,31 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що його дружиною ОСОБА_7 27.08.2007 року без його відома та згоди було укладено кредитний договір з ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_2», згідно умов якого ОСОБА_7 отримала кредит в розмірі 17969, 00 грн. строком на 24 місяці зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 29,5 % річних. Враховуючи значну суму кредиту, вважав, що вказаний договір не є дрібним побутовим і є таким, що стосується цінного майна, тому його згода на укладення договору мала бути надана письмово. Зазначені обставини є підставами для визнання кредитного договору недійсним та повернення кожною стороною іншій стороні всього, що було отримано за договором. Враховуючи, що станом на день звернення до суду з позовом ОСОБА_7 сплатила ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_2»за вказаним договором грошові кошти в загальній сумі 19882,31 грн., ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_2»зобовязаний виплатити позивачу різницю між наданими в кредит та отриманими на виконання кредитного договору коштами в розмірі 1913,31 грн.

Представник ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_2»проти позову заперечував, вважав що підстави для його задоволення відсутні.

ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, надала суду письмові пояснення та просила вирішити справу на розсуд суду.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 01 лютого 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення представників ОСОБА_5, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 27.08.2007 року між ОСОБА_7 та ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_2»було укладено кредитний договір ( а.с. 4- 9) за умовами якого ОСОБА_7 отримала кредит в розмірі 17969, 00 грн., який зобовязалася повернути до 27.08.2013 року відповідно до графіку погашення кредиту ( додаток № 2 до договору) зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 29,5 % річних. На час укладення зазначеного договору сторони у справі перебували у шлюбі ( а.с. 10).

Відмовляючи ОСОБА_5 у задоволенні позову суд першої інстанції правильно керувався ст. 65 СК України та обґрунтовано виходив, що для укладення відповідачкою спірного договору згода позивача потрібна не була, оскільки договір кредиту не є договором з розпорядження майном, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ст. 1054 ЦК України кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів і може створювати обовязки для другого із подружжя лише, якщо майно, одержане за цим двором, використане в інтересах сімї.

З п. 1.1. кредитного договору вбачається, що кошти видавалися ОСОБА_7 на споживчі цілі. В супереч вимог ст..ст. 10,60 СК України позивач доказів витрати відповідачкою кредитних коштів в інтересах сімї суду не надав.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини, що мають значення для справи і ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 01 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: