Справа №2-3517/11
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2011 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Скрипка О.І.

при секретарі Федорченко Г.В.

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Приватного підприємства «ОСОБА_1 Транс» до ОСОБА_2, треті особи: Приватний нотаріус Киїського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Відділ Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, який було уточнено під час розгляду справи, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що у ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві перебуває виконавче провадження № 19576908 від 04.06.2010 року з виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 № 2930 від 19.04.2010 року, про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 180692 грн. 60 коп. Позивач вказує на те, що вчиняючи виконавчий напис, не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст.88 ЗУ «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов»язань за договором позики, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позичальника, оскільки розрахунок не відповідає дійсності. Позивач посилається і на те, що згідно договору позики від 02.12.2008 року, на підставі якого вчинено виконавчий напис, позичені грошові кошти до ПП «ОСОБА_1 Транс» не надходили і жодних документів, який би підтверджував передачу коштів позикодавцем позичальнику нотаріусу не надавалось.

Також позивач вказує на те, що в порушення п.287 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у тексті виконавчого напису не вказано жодного документу, підтверджуючого суму безспірності заборгованості, документів, підтверджуючих факт настання кінцевого терміну виконання зобов»язань чи факт прострочення зобов»язань. Крім того, між сторонами було 12.12.2008 року укладено договір застави № 11806, звернення стягнення за яким може бути проведено лише за рішенням суду, оскільки згідно ст.26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких відсутній такий спосіб, як вчинення виконавчого напису.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав обставини викладені у позовній заяві, а також, в обґрунтування вимог, додатково вказав, що підстави для стягнення коштів з ПП «ОСОБА_1 Транс» відсутні, оскільки підприємство не може відповідати за дії ОСОБА_5, який у договорі позики від 02.12.2008 року не виступав від імені підприємства і кошти отримав, як фізична особа.

Представник відповідача ОСОБА_6 проти позову заперечував. При цьому вказав що договір позики і є документом, що підтверджує безспірність заборгованості боржника, оскільки відповідно до умов договору, після повного виконання боржником своїх зобов»язань позичальник мав повернути боржнику оригінал зазначеного договору, а наявність цього договору у відповідача свідчить про невиконання позивачем своїх зобов»язань, що і стало підставою для вчинення виконавчого напису. Також представник позивача вважає безпідставним посилання представника позивача на незаконність виконавчого напису як такого, що суперечить ст.590 ЦК України, ст.26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ЗУ «Про заставу, оскільки у виконавчому написі зазначено лише про необхідність стягнення боргу з підприємства без зазначення способу стягнення, зокрема і звернення стягнення на заставлене майно. Арешт на майно боржника було накладено ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві в рамках виконавчого провадження, а не на підставі безпосередньо виконавчого напису.

Представник позивача зазначив, що договір позики від 02.12.2008 року був підписаний відповідачем та ОСОБА_5, який виступав у якості посадової особи позивача, діяв від імені позивача і в його інтересах, на договорі є печатка відповідача, що свідчить про реальне укладання договору та передачу коштів відповідно до п.2 договору, тому посилання представника позивача на спірність договору та його безгрошовість представник відповідача також вважає безпідставним. Крім того, на думку представника відповідача, про передачу коштів свідчить також і те, що через 10 днів після укладання договору позики, між позивачем та відповідачем було укладено договір застави в якості засобу забезпечення виконання зобов»язань з боку позивача за укладеним договором позики.

Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Представник 3-ої особи ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві ОСОБА_7 залишила вирішення спору на розсуд суду. При цьому підтвердила факт перебування на виконанні у ВДВС виконавчого провадження про стягнення коштів з позивача на користь відповідача на підставі оспорюваного виконавчого напису.

3-я особа приватний нотаріус ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, в своїй заяві просить розглянути справу в його відсутність, проти позову заперечує (а.с.59).

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність 3-ої особи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, 02.12.2008 року між ОСОБА_2 та ПП «ОСОБА_1 Транс» в особі директора ОСОБА_5 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 180692 грн. 60 коп., а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до п.2 вказаного договору, грошові кошти, що є предметом договору, передані позикодавцем позичальнику під час підписання договору. Відповідно до п.4 цього ж договору, проценти за користування коштам не встановлювались, а відповідно до п.5 договору строк виконання зобов»язань було встановлено до 02.02.2009 року (а.с.9).

12.12.2008 року, на виконання умов договору позики та в його забезпечення між сторонами було укладено договір застави транспортних засобів (а.с.10-12).

Як вбачається з копії виконавчого напису, оригінал якого було оглянуто в судовому засіданні в матеріалах виконавчого провадження, 19.04.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис № 2930 про стягнення з ПП «ОСОБА_1 Транс» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 180692 грн. 60 коп. (а.с.13).

04.06.2010 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим написом, а також накладено арешт на майно боржника (а.с.14).

Представник позивача просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що його було вчинено на підставі договору позики, за яким кошти підприємство не отримувало, а тому існує спір щодо заборгованості, а також, що нотаріусом не дотримано всіх норм законодавства при його вчиненні.

Суд не приймає ці доводи представника позивача і вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Як вбачається з договору позики від 02.12.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «ОСОБА_1 Транс» в особі директора ОСОБА_5, відповідно до п.2 вказаного договору, грошові кошти, що є предметом договору, передані позикодавцем позичальнику під час підписання договору. На виконання зобов»язань за цим договором через 10 днів після його укладання сторонами було укладено договір застави, що також свідчить про отримання коштів позичальником.

Неспростовних доказів того, що вказана сума не була зарахована на розрахункові рахунки позивача, тобто підприємство ці кошти не отримало, представником позивача суду не було надано. До наданих представником позивача виписок з банківських рахунків ПП «ОСОБА_1 Транс», як доказ ненадходження коштів, суд ставиться критично, оскільки не надано доказів того, що в цих виписках відображено рух коштів по усім рахункам, що належать підприємству.

Судом враховано і те, що договір позики від 02.12.2008 року, як і договір застави від 12.12.2008 року, підписаний директором ПП «ОСОБА_1 Транс» ОСОБА_5, не як фізичною особою, а як посадовою особою підприємства.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, і проти цього не заперечував представник позивача, жодних погашень боргу за вказаним договором позивачем не проводилось.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає безпідставними вимоги представника позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з підстав наявності спору щодо заборгованості.

Також є безпідставними посилання представника позивача на порушення нотаріусом при вчиненні виконавчого напису п.287 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки вимоги вказаного пункту нотаріусом дотримані, зокрема визначено, що виконавчий напис вчинено на підставі договору позики від 02.12.2008 року № 11594.

Суд не приймає до уваги і посилання представника позивача в судовому засіданні, як в обґрунтування позовних вимог і на те, що виконавчий напис є незаконним, оскільки суперечить ЗУ «Про заставу», ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки, як це вбачається з виконавчого напису, він вчинений лише на підставі договору позики від 02.12.2008 року щодо стягнення коштів з позивача без зазначення порядку стягнення і не містить жодних вказівок щодо звернення стягнення на заставлене майно.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що виконавчий напис № 2930 від 19.04.2010 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 відповідає вимогам ЗУ «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинений на підставі дійсного договору, який у встановленому законом порядку не визнаний недійсним, а тому відсутні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.526 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Приватному підприємству «ОСОБА_1 Транс» в позові до ОСОБА_2, треті особи: Приватний нотаріус Киїського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Відділ Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: