Справа № 22-ц-2318/2011 Головуючий у I інстанції Короїд Ю.М.
Категорія цивільна Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2011 року 17 серпня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ІШУТКО В.М.
при секретарі:ОСОБА_3
за участю:представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2011 року по справі за позовом військового прокурора Деснянського гарнізону Чернігівської області в інтересах держави в особі Остерської квартирно-експлуатаційної частини смт Десна Козелецького району Чернігівської області до ОСОБА_6 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Козелецького районного суду від 17 червня 2011 року позов задоволено, зобовязано ОСОБА_6 звільнити та привести у первинний стан за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку площею 23 кв.м. поблизу будинку №16 по вул. І.Франка в смт Десна Козелецького району Чернігівської області шляхом знесення (демонтажу, розбирання) самовільно збудованого гаражу, позначеного на схемі №101.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 зводяться до того, що рішення суду є незаконним, таким, що винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права і грубим порушенням норм процесуального права. Апелянт посилається на те, що суд безпідставно взяв до уваги як доказ наданий прокурором та позивачем акт перевірки використання земель Міністерства оборони України з доданим до нього планом, при цьому не було перевірено його належність та допустимість. На думку апелянта даний акт з доданим до нього планом був складений із порушенням всіх встановлених законодавством норм, що стосуються перевірки земельних фондів та цільового їх використання. Також суд проігнорував заяву представника відповідача про пропущення строків позовної давності, оскільки ОСОБА_6 більше ніж 24 роки добросовісно, безперервно, відкрито використовувала сарай, наданий Будинкоуправлінням №1 її колишньому чоловіку при отриманні житла у гарнізоні для технічних потреб, як підсобне технічне приміщення для зберігання дров та вугілля, при цьому не проводячи на цій земельній ділянці самовільного будівництва, а лише поліпшивши нерухоме майно, яким користувалися, шляхом оббиття сараю металевими листами. Також, на думку апелянта, суд безпідставно прийшов до висновку, що ОСОБА_6 повинна знести самовільно збудований гараж, оскільки остання є неналежним відповідачем, адже не будувала і не будує жодної нерухомої речі на земельних ділянках, віднесених до земель оборони. Також суд припустився порушення, зобовязавши відповідача знести самовільно збудований гараж, адже насправді на місцевості мається не гараж, а сарай. Апелянт також посилається на те, що маються порушення при оформленні судового рішення, а також ухвали про відкриття провадження в справі, адже ця ухвала датована 11 травня 2011 року, а попереднє судове засідання по справі цією ухвалою призначено на 11 годину 10 травня 2011 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_5, представника позивача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги військового прокурора в інтересах Остерської квартирно-експлуатаційної частини району, суд визнав встановленим факт самовільного будівництва ОСОБА_6 гаража на самовільно зайнятій земельній ділянці, яка належить по праву користування позивачеві. Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам і вимогам закону, ґрунтуються на досліджених доказах, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Із змісту позовної заяви (а.с.1-3) встановлено, що позов заявлений щодо самовільно збудованого відповідачем металевого гаража на земельній ділянці площею 23 м2. Наявність такої споруди та місце її розташування підтверджується даними акту перевірки використання земельних ділянок від 14 січня 2011 р. (а.с.4), з якого вбачається, що ОСОБА_6 самовільно зайнята земельна ділянка площею 23 м2, на якій розташований металевий гараж. Не може бути підставою для скасування рішення суду посилання апелянта на те, що даний акт з доданим до нього планом був складений із порушенням всіх встановлених законодавством норм, оскільки доказів цього апелянтом не надано.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги і посилання апелянта на те, що дана земельна ділянка не відноситься до земель оборони, а надавалася її колишньому чоловіку при отриманні житла у гарнізоні для технічних потреб, як підсобне технічне приміщення для зберігання дров та вугілля. Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Довідка Остерської квартирно-експлуатаційної частини № 392 від 25.02.2011 р. (а.с.26) містить інформацію щодо спірної земельної ділянки, у тому числі і щодо належності цієї ділянки до земель Міністерства оборони України. Належність земельної ділянки до земель Міністерства оборони України і використання її Остерською КЕЧ району підтверджують і наявні в матеріалах справи документи щодо намагань вирішити питання про передачу цієї земельної ділянки до складу земель запасу селищної ради (а.с. 7, 8, 12-13).

Посилання апелянта на пропуск строку позовної давності обгрунтовано не було взято судом до уваги, оскільки порушення прав позивача встановлене актом перевірки використання земельних ділянок від 14 січня 2011 р., а отже строк позовної давності не пропущено.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення лише з формальних міркувань. Таким чином, доводи апелянта стосовно помилок в рішенні суду і ухвалі про відкриття провадження в справі не можуть бути підставою для скасування рішення суду. Статтею 219 ЦПК України передбачена можливість виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні як з власної ініціативи суду, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: