АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 44 (4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Соколан Н.О.

при секретарі Герасимчук І.І.

за участю позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2011 року по справі за позовом Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради до ОСОБА_4 (треті особи - Криворізьке міське управління УМВС України в Дніпропетровській області, Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 8») про визнання втратившою право на житлове приміщення та за позовом ОСОБА_2 до Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради, ОСОБА_4, Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання особи членом сімї наймача та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що квартира АДРЕСА_1 відноситься до державного житлового фонду і не перебуває у приватній власності. У вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_4 Оскільки відповідач у вищезазначеній квартирі більше року фактично не проживає та місце її знаходження невідоме, просило суд визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 42 у будинку № 29 по вулиці Костенка в м. Кривому Розі та зобовязати Криворізьке міське управління УМВС України в Дніпропетровській області зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради, ОСОБА_4, виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання особи членом сімї наймача та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що квартиру АДРЕСА_1 у 1970 році відповідно до розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської ради було надано у користування її чоловіку - ОСОБА_5 та членам його сімї, їй та їх сину ОСОБА_6 Так склалося, що вони вимушені були знятися з реєстраційного обліку у вказаній квартирі і на момент укладення договору найму житлового приміщення у квартирі була зареєстрована тільки її невістка - ОСОБА_4 яка є головним квартиронаймачем, разом із нею право користування житловим приміщенням також надавалося членам її сімї: ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 Незважаючи на те, що вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, весь час, починаючи з 1970 року, вона проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2, сплачувала комунальні платежі, здійснювала ремонт. Змінивши під час розгляду справи позовні вимоги, просила суд визнати її, ОСОБА_2 членом сімї ОСОБА_4 - наймача квартири АДРЕСА_1, визнати за нею право користування житловою площею вказаної квартири та право реєстрації у ній та зобовязати виконавчий комітет Дзержинської районної у місті ОСОБА_7 ради перереєструвати на її імя особовий рахунок квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2009 року вищезазначені позови обєднано в одне провадження.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2011 року позовні вимоги Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради до ОСОБА_4 про визнання втратившою право на житлове приміщення задоволено та визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2. Зобов`язано Криворізьке міське управління УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання особи членом сім`ї наймача та зобовязання вчинити певні дії відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Управління благоустрію та житлової політики виконкому Криворізької міської ради судові витрати: судовий збір у сумі 8 грн. 50 коп. та витрати з інфомаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 37 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, про відмову позивачу у задоволенні первісного позову та задоволення позовних вимог за зустрічним позовом, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо недоведеності ОСОБА_2 факту проживання однією сімєю з ОСОБА_4 та неправомірно зазначив, що вона не надала адресу проживання ОСОБА_4, оскільки вона неодноразово вказувала на адресу тимчасового перебування невістки, також, судом при розгляді справи не було витребувано інформацію від компетентних установ про членів сімї ОСОБА_4, які згідно договору найму житлового приміщення мають право на користування квартирою. Крім того, вважає що судом неправомірно позбавлено ОСОБА_2 квартири, яку вона отримала для користування разом із членами своєї родини та протягом більше 15 років (з 1985 року по 2001 рік) проживала в квартирі разом з наймачем ОСОБА_4 і була членом її сімї. Судом при цьому порушено вимоги ч.ч.1, 2 ст.106, ст.ст. 64, 65 ЖК України. Судом незаконно визнано ОСОБА_4 втратившою право на житлове приміщення, оскільки останню жодного разу не було повідомлено про заявлені до неї позовні вимоги, про час і місце розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4 відноситься до державного житлового фонду (житлового фонду місцевих Рад) і не перебуває у приватній власності.

20 червня 1985 року з ОСОБА_4 було укладено договір № 78 найму житлового приміщення спірної квартири, в якій вона була зареєстрована і була за договором відповідальним наймачем.

Право користування квартирою було надано членам сімї ОСОБА_4 в кількості чотирьох осіб.

Задовольняючи позовні вимоги позивача за первісним позовом, та визнавши ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_5 згідно ст.ст. 71 ч.1, 72 ЖК України, суд першої інстанції виходив із того, що наймач понад шість місяців не проживає в квартирі без поважної причини, тому зобовязав Криворізьке міське управління УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_4 за вказаною адресою.

Однак з таким висновком погодитися не можна, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в цьому випадку укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер (ч.2 ст.61 ЖК України).

Як убачається із договору № 78 від 20 липня 1985 року найму жилого приміщення у будинках місцевих рад депутатів трудящих, державних підприємств і установ кооперативних і громадських організацій Української РСР, який підписано керуючою Управління будинками ОСОБА_8 з одного боку і ОСОБА_4, яка далі іменується наймачем, з другого боку, Управління будинками здало ОСОБА_4 у строкове користування жиле приміщення, окрему квартиру, жилою площею 27,9 кв.м. та підсобні приміщення за адресою АДРЕСА_6. Договір укладено на пять років.

Згідно акту здачі і приймання від 20.07.1985 року ОСОБА_4 отримала від Управління будників №9 житлового управління (відділу комунального господарства) Дзержинського району м. Кривого Рогу у користування за договором найму квартиру 42 у будинку 29 в м. Кривому Розі. Склад сімї чотири чоловіка.

Із довідки, акту комунально-житлового підприємства № 8 убачається, що ОСОБА_4 була зареєстрована та мешкала у спірній квартирі до 20 серпня 2001 року. Дату зняття останньої з реєстрації за адресою з 20 серпня 2001 року підтверджено і довідкою адресного бюро м. Кривого Рогу (а.с. 68)

З огляду на відсутність реєстрації наймача в спірній квартирі, не проживання в ній, на думку колегії суддів, у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ст. 71 ЖК України, якою передбачено збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, та зобовязання відповідного органу зняти ОСОБА_4 з реєстрації за вищевказаною адресою.

Крім того, відповідно до п.6 Договору № 78 найму жилого приміщення, передбачено право Управління будинками достроково розірвати у судовому порядку цей договір найму жилого приміщення без надання наймачу іншого жилого приміщення й у випадках тривалої відсутності наймача і членів його сімї.

Відповідно до ст. 108 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом.

Розглядаючи первісний позов, суд першої інстанції невірно визначився зі спірними правовідносинами, не уточнив позовні вимоги Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради і ухвалив в цій частині рішення, яке не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, щодо законності і обгрунтованості рішення суду.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову, суд виходив із того, що позивач з 1985 року по теперішній час зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, яка належить їй на праві приватної власності, тобто житлом позивач забезпечена. У спірній квартирі мешкає одна, з наймачем ОСОБА_4 постійно не проживала, сумісного господарства не вела.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Як убачається із договору найму жилого приміщення, спірну квартиру було надано ОСОБА_4, склад сімї якої становив із 4-х чоловік 20 липня 1985 року. Конкретно осіб, які становили склад сімї наймача в договорі не зазначено. Доказів про те, що ОСОБА_2 на час укладення договору входила до складу сімї ОСОБА_4 позивач суду не надала.

В той час відповідно до довідки житлово-експлуатаційної організації №8, дільниці №1 ОСОБА_5 і його дружина ОСОБА_2 були зняті з реєстрації у АДРЕСА_7 у березні 1985 року, тобто до укладення із ОСОБА_4 договору найму житлового приміщення в цій квартирі.

Чоловік ОСОБА_4 ОСОБА_6 (син ОСОБА_2М.) після укладення договору був зареєстрований у квартирі 25 липня 1996 року і знятий з реєстрації 16 серпня 1996 року, після чого зі слів ОСОБА_2 виїхав мешкати до Російської Федерації. Позивач доказів про те, що наймач ОСОБА_4 в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживали з нею, вселила її у спірну квартиру з липня 1985 року суду не надала, як і не надала доказів на підтвердження конкретних періодів проживання наймача в квартирі та її у якості члена сімї невістки, чоловік якої і син позивача з 1996 року в квартирі не мешкає і не зареєстрований.

Ст. 106 ЖК України передбачена зміна договору найму жилого приміщення, внаслідок визнання наймачем іншого повнолітнього члена сімї, однак це право надається повнолітньому члену сімї наймача за згодою наймача та інших членів сімї, які проживають разом з ним.

Позивачем не надано суду доказів щодо надання наймачем та іншими членами її сімї згоди на визнання ОСОБА_2 наймачем за укладеним у липні 1985 року договору найму жилого приміщення замість попереднього наймача ОСОБА_4, як і доказів щодо відмови наймодавця у визнанні її наймачем за договором найму, оскільки у судовому порядку вирішується спір лише у разі відмови наймодавця у визнанні члена сімї наймачем за договором найму (ч.2 ст.106 ЖК України).

Інші доводи позивача спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні щодо цієї частини позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 та зобовязання Криворізьке міське управління УМВС України в Дніпропетровській області зняти її з реєстраційного обліку за даною адресою, підлягає скасуванню, з ухваленням, в порядку п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в цій частині нового рішення про відмову Управлінню благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради у позові.

В іншій частині рішення відповідно до ст. 308 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст.309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2011 року в частині задоволення позовних вимог Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради до ОСОБА_4, треті особи: Криворізьке міське управління УМВС України в Дніпропетровській області, комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №8» про визнання втратившим право на житлове приміщення за адресою АДРЕСА_8, та зобовязати Криворізьке міське Управління УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_4 за даною адресою скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: