Справа № 2-6/11р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2011 р. м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Веселова В.М.,

секретаря Максимюк М.А.

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, який представляє інтереси відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

представників відповідачів:

Коломийського МБТІ ОСОБА_5

Коломийської міської ради ОСОБА_6

Відділу земельних ресурсів у м.Коломия ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9 до ОСОБА_2, ОСОБА_10,ОСОБА_3,ОСОБА_4,Коломийської міської ради,Коломийського МБТІ, відділу земельних ресурсів у м.Коломия, про визнання незаконними рішення міської ради,визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,про продовження терміну звернення до суду щодо незаконних дій Коломийського МБТІ по фальсифікації документів на збільшення лишків земельної ділянки з 2176,3 м кв. на 3636 м.кв. до будинку №109 по вул.Міцкевича в м.Коломия, про скасування рішення №164 від 19.04.2001 року Коломийської міської ради та скасування рішення №1124-26/2008 від 26.03.2008 року Коломийської міської ради ,скасування додатку №5 до рішення Коломийської міської ради №64 від 24.02.1982р., повернення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 2700 кв.м. по вул.Чернівецька,40 в м.Коломия міському земельному фонду в м.Коломия і припинення права власності на земельну ділянку,повернення двох окремих частин площею 300 кв.м. само захопленого земельного садового участка громадянами ОСОБА_2 і ОСОБА_10, зобовязання позивача проводити забудову земельної ділянки по вул.Чернівецька,42-А в суворому до триманні будівельного паспорту на забудову земельної ділянки,зобовязання ОСОБА_1 передати Ѕ будинку позивачу ОСОБА_8,зобовязання Коломийської міської ради в місячний термін здійснити приватизацію земельних ділянок позивачів відповідно до ст.121 Земельного кодексу України, відшкодування моральної шкоди ОСОБА_8 ,ОСОБА_1 Коломийським МБТІ, Коломийською міською радою, гр.ОСОБА_2,гр.ОСОБА_10, і гр.ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, в якому вказують, що на підставі рішення виконкому Коломийської міської ради №262 від 22 червня 1960 року позивачу ОСОБА_11 було надано в безстрокове користування земельна ділянка площею 3821 кв.м. по вул.Міцкевича,111 в м.Коломия згідно договору від 15.01.1964 року для будівництва житлового будинку. Позивачі безперервно користувались даною ділянкою. Крім цього позивачі користувались лишками землі,які були зареєстровані рішенням виконкому №443 від 22.10.1953 року і не були вилучені. Вказують ,що у 1982 році лишки землі в розмірі 3421 кв.м., якими вони користувались не були внесені в рішення виконкому №64 від 24.02.1982 року,а Коломийське МБТІ зробило незаконні виправлення на збільшення земельних лишків з 2176,3 кв.м. на 3636 км.м. до будинку №109 по вул.Міцкевича без відповідної відмітки. Позивачі цього не знали до 2007 року і продовжували користуватись земельною ділянкою з відповідними лишками землі згідно межових знаків згідно рішення Коломийської міської ради від 22.10.1953 року, рішення №262 від 22.06.1960 року та Договору від 15.01.1964 року. Відповідно була виготовлена документація на приватизацію частини вищезгаданої земельної ділянки, де 1000 кв.м. (для будівництва) та 1200 кв.м. (для садівництва) відводились позивачці ОСОБА_8 по вул.Чернівецька,42-б. Відповідно 1000 кв.м. (для обслуговування будинку) та 807 кв.м. (для ведення садівництва),що по вул.Чернівецька,42-а залишались позивачу ОСОБА_1 Суміжним користувачем з позивачкою ОСОБА_8 є подружжя відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_3 Відповідачі подружжя ОСОБА_3 у 1981 році придбали Ѕ частини будинку,109 по вул.Міцкевича в м.Коломия,і їм для обслуговування будинку відводилось 1000 кв.м. земельної ділянки. Також біля цього ж будинку є земельна ділянка розміром 2700 кв.м. міського земельного фонду м.Коломия. Саме цією земельною ділянкою самовільно заволоділи відповідачі подружжя ОСОБА_3. Відповідно у 2001 році згідно рішення №164 виконкому Коломийської міської ради від 19.04.2001 р. відповідачі отримують незаконно в постійне користування 1000 кв.м. з площі 2700 кв.м..Позивачі про даний факт узнали тільки у 2007 році. Все це породжує певні конфліктні ситуації між позивачами та відповідачами. В подальшому 21 березня 2008 року спільною заявою між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 було погоджено нотаріально посвідчену заяву межі земельної ділянки по вул.Чернівцеька,42-б згідно кадастрового плану земельної ділянки між землекористувачами за відповідачем ОСОБА_10 100 кв.м. за позивачем ОСОБА_12 2200 кв.м. В подальшому відповідачі подружжя ОСОБА_10 за допомогою відповідача ОСОБА_2 здійснили спробу обманути позивачів,а саме обмінялись рівнозначними частинами землі і розширити виїзд до 11 метрів. Позивачка ОСОБА_12 погодилась на пропозицію відповідача ОСОБА_2,який на думку позивача,застосував шахрайську схему і самовільно приєднав дві частини землі площею в 300 кв.м. земельної ділянки загальною площею 3821 кв.м.,закріпленої за будинком №11 по вул.Міцкевича,обрізавши 26-метрову ширину ділянки до 15 метрів,забравши ділянку шириною 11 метрів на користь відповідача ОСОБА_10. Такими діями позивача ОСОБА_8 позбавлено можливості побудувати будинок і господарські споруди з дотриманням технологічних будівельних норм,унеможливлено зробити заїзд в подвіря за адресою вул.Чернівецька,42-б в м.Коломия. Віповідач ОСОБА_2 уникнув погодження з власником будинку №111 вул.Міцкевича.

Вказує,що Коломийська міська рада усунулась від вирішення проблеми, і 26.03.2008 року прийняла рішення №1124-26/2008р., яким надала приватну власність земельну ділянку відповідачу ОСОБА_10,який після приватизації продав її відповідачу ОСОБА_4 Вказує ,що рішення Коломийської міської ради №1124-26/2008р. повинно бути скасовано,оскільки відсутні погодження суміжної ділянки з позивачами,які фактично користувались даною ділянкою. Окрім цього, вказує,що у 2004 році позивачі звернулись до Коломийської міської ради з метою приватизації земельних ділянок,однак їм було відмовлено,оскільки земля була передана відповідачу ОСОБА_10 Вказує,що Коломийське МБТІ сфальсифікувало Додаток №5 до рішення №64 Коломийської міської ради від 24.02.1982 року,тобто залишки землі збільшені з 2176,3 кв.м. до 3636 кв.м. і приховано від державного обліку,а з площі 2249,4 кв.м., яка відноситься до обслуговування будинку №111 по вул.Міцкевича в м.Коломия було відібрано 400 кв.м.

Вказує на те ,що відповідач ОСОБА_10 неодноразово скандалив з позивачем,принижував честь і гідність позивачів. Просить суд скасувати рішення Коломийської міської ради №1124-26/2008 від 26.03.2008р. про передачу у приватну власність ОСОБА_10 земельної ділянки площею 1000 кв.м. за адресою вул..Чернівецька,40 в м.Коломия,визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки,що знаходиться в м.Коломия по вул.Чернівецька,40 з моменту його укладення, скасувати сфальсифіковані рішення Коломийської міської ради №64 від 24.02.1982 р., №164 від 19.04.2001р.,та продовжити термін позовної давності терміну звернення до суду щодо незаконних дій Коломийського МБТІ по фальсифікації документів на збільшення лишків земельної ділянки з 2176,3 м кв. на 3636 м.кв. до будинку №109 по вул.Міцкевича в м.Коломия, скасувати рішення Коломийської міської ради №1124-26/2008 від 26.03.2008 року, скасувати додаток №5 до рішення Коломийської міської ради №64 від 24.02.1982р., повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 2700 кв.м. по вул.Чернівецька,40 в м.Коломия міському земельному фонду в м.Коломия і припинити право власності на земельну ділянку,повернення двох окремих частин площею 300 кв.м. само захопленого земельного садового участка громадянами ОСОБА_2 і ОСОБА_10, зобовязати позивача проводити забудову земельної ділянки по вул..Чернівецька,42-А в суворому дотриманні будівельного паспорту на забудову земельної ділянки,зобовязати позивача ОСОБА_1 передати Ѕ будинку позивачу ОСОБА_8,зобовязати Коломийську міську раду в місячний термін здійснити приватизацію земельних ділянок позивачів відповідно до ст.121 Земельного кодексу України,зобовязати Коломийське МБТІ,Коломийську міську раду та відповідачів подружжя ОСОБА_10 відшкодувати на користь позивача ОСОБА_8 моральну шкоду - з Держкомзему в розмірі 250 000 гривень та 3 000 гривень майнової шкоди, з Коломийської МБТІ моральну шкоду в сумі 250 000 гривень та майнову шкоду 3000 гривень,з Коломийської міської ради моральну шкоду в сумі 250 000 грн.,з відповідачів-подружжя ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 300 000 гривень, з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 250 000 грн., пояснюючи це тим, що відповідачі своїми діями нанесли моральну шкоду позивачці ОСОБА_8,яка є особою похилого віку,тяжко переживає обман,який з нею вчинили відповідачі, внаслідок чого часто хворіє,змушена за власний кошт придбавати медикаменти та лікуватись. Представник позивачів в судовому засіданні підтримав вимоги позову, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

У судовому засіданні відповідачі та представники відповідачів з позовними вимогами не згідні.

Так,відповідач ОСОБА_2,який одночасно представляє інтереси відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов не визнав, вказав,що жодних накладок по земельним ділянкам між землями позивачів та відповідачів подружжя не має. Вказує на те,що існує рішення Коломийського міськрайонного суду, яким була поділена хата і земельна ділянка батьків позивача, з того часу жодних змін щодо земельних ділянок не відбувалось. Так само стверджує,що він жодних документів, для матері позивача ОСОБА_8 не виготовляв , оскільки такого права не має. Пояснив ,що нотаріальне погодження було саме від матері позивача ОСОБА_8 згідно якого і відбувались акти відбору земельних ділянок. Також вказує на той факт,що земельна ділянка не є у власності позивачів, жодних податків за цю землю вони ніколи не сплачували. На відміну від позивачів, відповідачі подружжя ОСОБА_3 сплачували відповідні податки, що підтверджується відповідними квитанціями. Повідомив,що на даний час відповідач ОСОБА_4 позбавлений можливості користуватись земельною ділянкою оскільки ведеться судовий спір.

Відповідач представник Коломийської міської ради позов не визнала, вказала,що обмір та облік земель було проведено згідно діючого порядку на час проведення таких дій. Рішення від 22.10.1953 року погашено прийнятим рішенням Коломийської міської ради від 24.02.1982 року,тобто не може бути діючим на даний час. Вказує на те,що позивачі ніколи не були зареєстрованими належним чином землекористувачами, тому їх право не може бути порушеним. Так само позивачі не набули права власності на земельну ділянку згідно ст.125 ЗК України і їх твердження про порушення їх права є нетактовним. Щодо оскарження рішень Коломийської міської ради №164 від 19.04.2001 року Коломийської міської ради та скасування рішення №1124-26/2008 від 26.03.2008 року, вказує на той факт,що позивачем було пропущено строк позовної давності звернення до суду. Вказує на те,що межі повинні погоджуватись тільки з власником,а оскільки позивач ОСОБА_8 добровільно підписала нотаріальну завірену заяву про погодження меж землекористування,то дана заява була прийнята в міській раді,зважаючи на поважний вік позивачки і її добровільне бажання. Вказує,що дана заява не була оскаржена в суді , тому має законну силу і обовязковість для всіх сторін, які її підписали та органів місцевого самоврядування.

Відповідач представник Коломийської МБТІ позов не визнала, вказала,що оскаржуваний позивачем додаток №5 до рішення Коломийської міської ради №64 від 24.02.1982р. друкувався на машинці,оскільки компютерів на той час не було. Можливо,що в текст, який містить цифри вкрадалась помилка, тому виправлення вносились ручкою. На той час всі механічні помилки підлягали виправленню тільки ручкою. Вказує,що у відповідності до чинного на той час земельного законодавства за будинком була зареєстрована земельна ділянка,а лишки знаходились в користуванні власника, тобто у Коломийської міської ради. Не вбачає жодних порушень в діях відповідачів, тому просить у позовних вимогах відмовити.

Відповідач,представник відділу земельних ресурсів м.Коломия позов не визнала,вказала,що відділ земельних ресурсів має погоджувальну,а не розпоряджувальну функцію, тому не може відповідати за правильність виділення тої чи іншої земельної ділянки. Земельні ділянки надані Коломийською міською радою відповідачам гр.ОСОБА_3 та гр.ОСОБА_4 у відповідності до норм чинного законодавства. Дані особи в належному порядку отримали всі необхідні документи на власність на земельні ділянки, незаконних дій органів місцевого самоврядування при наданні земельних ділянок представник відповідача не вбачає. Вважає,що набуття права власності гр.ОСОБА_3 та гр.ОСОБА_4 відбулось без порушення земельного законодавства. Просить у позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідачів ,представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Позивачі проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Коломийської міської ради від 28.01.2009 року ,позивачам передано у власність земельну ділянку , однак до цього часу вона не оформлена належним чином,Державний акт на право власності на цю земельну ділянку відсутній. Сусідами позивачів є відповідачі подружжя ОСОБА_3,які проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 і які користувались земельною ділянкою суміжною з земельною ділянкою позивачів, звернулись до Коломийської міської ради і отримали у власність земельну ділянку згідно рішення міської ради №1124-26/2008р. Після того як земельна ділянка була оформлена відповідачами належним чином у право власності, вони вчинили договір купівлі-продажу у відповідності до якого продали свою земельну ділянку гр.ОСОБА_4. Між позивачами та відповідачами з цього приводу довгий час триває конфліктна ситуація, з залученням правоохоронних органів. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.162 т.1) 24 серпня 1971 року Коломийським міським судом було винесено рішення у відповідності до якого було поділено земельну ділянку між співвласниками будинку по вул.Моцарта,111 в м.Коломия в рівних частинах між співвласниками будинку позивачкою ОСОБА_8 та ОСОБА_11

Так, щодо вимоги позивача щодо скасування додатку №5 до рішення виконкому Коломийської міської ради №64 від 24.02.1982 року,то суд приходить до висновку,що рішення з оспорюваним додатком №5 було прийнято у відповідності до діючої на той час Інструкції про порядок обміру та обліку земель міст і селищ міського типу Української РСР,затвердженої наказом Міністерства комунального господарства УРСР від 9.01.1970р. №8. Обмір та облік земель проводились з метою виявлення наявності земель,розподілу їх по угіддях і землекористувачах,а також з метою їх контролю за правильністю використання земель. Обмір всіх земель та реєстрація документів на право користування ділянками в забудованих кварталах покладалось на бюро технічної інвентаризації,а проведення по суті обміру земель не було фактом надання,вилучення, чи припинення права користування земельних ділянок,а метою здійснення державного обліку земель. Позивач на той час не був землекористувачем земельної ділянки по вул.Міцкевича,111 в м.Коломия,оскільки не представив суду жодного документу на право довгострокового користування земельною ділянкою у відповідності до ст.20 діючого на той час Земельного Кодексу УРСР в редакції 1970 року, який передбачав обовязковість наявності державного акту на право користування землею, форма якого встановлювалась Радою Міністрів СРСР.

Обгрунтування позивачем своєї позиції рішенням №433 від 22.10.1953 року та рішенням №262 від 22.06.1960р. суд до уваги не приймає,оскільки рішення міської ради №433 від 22.10.1953 року було погашено, проведеним новим обміром спірної земельної ділянки,який відбувся у 1982 році,а згідно рішення №262 від 22.06.1960 року (а.с.131 т.2) земельна ділянка надавалась у безстрокове користування ОСОБА_11, який не посвідчив договір про безстрокове користування земельною ділянкою в нотаріальному порядку у відповідності до діючого на той час Земельного законодавства та не отримав документу на право довгострокового користування земельною ділянкою. Таким чином, позивач на час проведення обміру земель не був землекористувачем земельної ділянки, тому його права додатком №5 до рішення виконкому не порушені. Окрім цього, в рішенні №262 від 22.06.1960 року не визначено розміру земельної ділянки,що надавалась ОСОБА_9,однак зазначено,що йому дозволено будівництво житлового будинку на місці старого будинку з зобовязанням розібрати аварійний будинок. Так само даних щодо фальсифікації додатку №5 в судове засідання позивачем не представлено,а представник МБТІ не заперечував,що оскільки текст додатку набирався друкованою машинкою, то в текст могли вноситись правки в ручному режимі, оскільки в той час компютери були відсутні. Крім цього у відповідності до матеріалів справи у 1971 році між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 (позивачкою в справі) проводився розподіл тільки присадибної земельної ділянки по вул.Міцкевича,111 згідно рішення Коломийського міського суду від 24 серпня 1971 року.

Щодо вимоги позивача про скасування рішення №164 від 19.04.2001 року «Про надання земельних ділянок в постійне користування для індивідуального житлового будівництва»в розмірі 1000 м кв.м гр.ОСОБА_10 (а.с.150 т.1), то суд приходить до висновку,що оскаржуване рішення було прийняте відповідно до ст.19 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, тому на думку суду дана вимога є безпідставна,оскільки Земельний кодекс України не виключав можливості передачі земельної ділянки громадянам у користування. Доводи позивача про те,що відповідачу ОСОБА_10 надана земельна ділянка на вже виділену йому земельну ділянку рішенням виконкому №75 від 9.03.1989 року без вилучення не заслуговують уваги, оскільки згідно ст.19 ЗК України в редакції 1990 року вилучення земельних ділянок провадилось тільки в тому випадку,якщо земельна ділянка перебувала у власності або в користуванні. ОСОБА_11 не оформив право користування земельною ділянкою в порядку,зазначеному ст.20 Земельного кодексу УРСР в редакції 1970 року, не мав державного акту на право користування землею, форма якого встановлювалась Радою Міністрів СРСР,не уклав договір на безстрокове користування земельною ділянкою і не посвідчив його у державній нотаріальній конторі. Так само він не оформив права власності земельною ділянкою згідно Земельного кодексу України в редакції 1990 року.

Щодо вимоги позивача про скасування рішення міської ради №1124-26/2008р. про передачу у власність земельної ділянки відповідачу ОСОБА_10 (а.с.159 т.1), то судом встановлено,що рішення прийняте у відповідності до ст.118 Земельного кодексу України, яка передбачає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок,а саме рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічної документації та документів,що підтверджують розмір земельної ділянки. Підставою для прийняття даного рішення була заява відповідача ОСОБА_10 та технічна документація по приватизації земельної ділянки,яка була виготовлена у відповідності до ст.56 Закону України «Про землеустрій»та виконана відповідно до рішення виконавчого комітету від 19.04.2001 року №164 «Про надання земельної ділянки в постійне користування для індивідуального житлового будівництва». Зауважень щодо передачі земельної ділянки у власність у висновках відділу архітектури та містобудування,відділу земельних ресурсів, які є складовими технічної документації відсутні. При прийнятті рішення норми ст.141 ЗК України не було порушено оскільки позивачі не набули права власності чи права користування на спірну земельну ділянку відповідно до ст.125 ЗК України. У відповідності до ст.198 ЗК України межі земельних ділянок погоджуються з суміжним власником та землекористувачами, однак позивач не є ні власником ні землекористувачем сусідньої земельної ділянки згідно ст.125 ЗК України. Однак, в матеріалах справи є копія нотаріально посвідченої заяви ,укладеної між позивачкою ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_10 про погодження межі земельної ділянки. Дана заява є чинною, в судовому порядку жодною з сторін позову не оскаржувалась (т.1 а.с.124).

Щодо вимог позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу, то у відповідності до ст.655 за договором купівлі-продажу продавець передає у власність другій стороні майно,товар, а покупець зобовязується прийняти це майно,товар та сплатити за нього певну суму.Згідно ст.657 ЦК України встановлено письмову форму укладання договорів купівлі-продаж нерухомого майна з нотаріальним посвідченням. Законодавцем не визначено третьої сторони при укладенні договорів купівлі-продажу, окрім покупця та продавця інтереси яких безпосередньо зачіпаються при укладанні такої форми договору. Інші особи можуть оскаржувати такі договори , якщо вони порушують безпосередньо їх права та інтереси , або майно (товар) не належали на праві власності подавцю на час їх відчуження. Представлений суду нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки від 13 травня 2008 року (а.с.59 т.4) по формі і змісту відповідає вимогам Цивільного кодексу України, інтересів,прав і свобод третіх осіб не порушує, на час укладання договору, дана земельна ділянка належала саме продавцям відповідачу ОСОБА_10,жодних порушених чи оспорюваних прав або спору щодо цього майна від третіх осіб на час проведення купівлі-продажу земельної ділянки не було,ділянка не знаходилась під арештом чи забороною.

Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні. У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна.У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою,може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право,згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. На час укладення договору купівлі-продажу позивачі не були власниками спірної земельної ділянки, договір купівлі-продажу щодо якої вони оскаржують до суду.

Посилання позивача на висновок експерта щодо того,що захоплено дві частини земельної ділянки, не можуть оцінюватись як предмет доказування,оскільки у відповідності до закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»повноваження у сфері державного контролю за використанням та охороною земель відноситься до державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель,однак жодного протоколу про адміністративні правопорушення зазначеними особами щодо відповідачів не складено, до суду не представлено. Так само у відповідності до ст.147 ЦПК України висновок експерта в цивільній справі не є обовязковим і оцінюється судом у відповідності до ст.212 ЦПК України.

У відповідності до ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Оспорювані позивачем рішення міської ради прийняті в межах повноважень міських рад. Як субєкт права власності міська рада має право володіти,користуватись і розпоряджатись землями комунальної власності в повному обсязі,встановленому для них нормами публічного права. Оскільки позивачі в справі не набули права власності або права користування спірною земельною ділянкою в порядку,визначеному ст..ст.125,126 Земельного кодексу України,тому їх права на земельну ділянку,передану у власність відповідачу ОСОБА_10 не порушені. У відповідності з ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати будь-яких порушень його права,навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Позивачі в справі не є власниками або землекористувачами спірної земельної ділянки.

Як вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи , рішенням міської ради від 28.01.2009 року №1779-36/2009 «Про передачу у власність земельних ділянок по вул.Міцкевича,111»у власність позивачу ОСОБА_9 передано у земельну ділянку по вул.Міцкевича,111 розміром 1000 м.кв.. та земельну ділянку розміром 1200 кв.м. для ведення садівництва по вул.Міцкевича. Рішенням Коломийської міської ради від 26.03.2008 року №1120-26/2008 (а.с.39 т.3) «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельних ділянок фізичним особам»позивачці ОСОБА_8 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 1000 м.кв. по вул.Чернівецькій,42-б для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд за рахунок земель міської ради,дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки 1200 м.кв. для ведення садівництва. Крім цього, у відповідності до рішення Коломийської міської ради від 20.06.2007 року №594-18/2007 позивачу ОСОБА_1 було надано погодження місця розташування та на складання проекту відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва за рахунок лишків землекористування (а.с.136 т.1).

Твердження позивача,що спірна земельна ділянка повинна їм належати на праві приватної власності за давністю користування відповідно до ст.119 ЗК України спростовується наступним. Так, у відповідності до розяснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»передача громадянам у власність або в користування земельної ділянки, якою він добросовісно користувався 15 років за відсутності документів на право власності на цю ділянку здійснюється в порядку,встановленому Земельним кодексом,зворотної дії в часі ця норма не має. Тому ,на думку суду, право вимоги про передачу у власність або надання в користування земельної ділянки з мотиву добросовісного,відкритого і безперервного користування земельною ділянкою у громадянина виникає після спливу 15 років з часу введення в дію Земельного кодексу України,прийнятого в редакції від 25 жовтня 2001 року,а не на даний час. Крім цього, позивачі не надали суду жодних документів,які б підтверджували той факт,що вони користувались спірною ділянкою більше 15 років,квитанції про оплату на землю та інших документів,які б підтверджували їх твердження. Наявна в справі нотаріально посвідчена згода між позивачкою ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_10 щодо меж землекористування, яка є в матеріалах справи (а.с.124 т.1) підтверджує відсутність будь-яких спорів сторін щодо права власності та меж земельної ділянки між сторонами позову,яка стала основою для подальшого виділення земельної ділянки відповідачам ОСОБА_10. В матеріалах справи є також акт встановлення і узгодження меж землекористування ,погоджений між позивачами ОСОБА_8 та відповідачами ОСОБА_10 (а.с.151,т.1 ; а.с.60 т.4).

Щодо вимоги позивачів про зобовязання позивача проводити забудову земельної ділянки по вул.Чернівецька,42-А в суворому дотриманні будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, то дана вимога є обовязком позивачів,оскільки недотримання будівельних норм при будівництві може призвести до накладення адміністративноі санкції з боку Державної архітектурно-будівельної інспекції, яка веде нагляд над будівництвом згідно чинного законодавства. Крім цього, позивачам слід набути права власності чи права користування на дану земельну ділянку. Щодо зобовязання передати позивачем ОСОБА_1 Ѕ будинку позивачу ОСОБА_8, то це є право позивача, яке передбачено ЦК України.

У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою,яка її завдала,за наявності вини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі неодноразово звертались до правоохоронних органів з приводу суперечок між ними та відповідачами подружжям ОСОБА_10 (т.2, а.с. 7-93) ,однак як прокуратурою м.Коломия так і Коломийським РВ УМВС виносились постанови про відмову в порушенні кримінальних справ щодо відповідачів у звязку з відсутністю складу злочину. З представлених довідок, які є в матеріалах справи, вбачається,що позивачка ОСОБА_8 є особою похилого віку,страждає певними захворюваннями. Визначені даними довідками діагнози,зважаючи на похилий вік позивачки, могли бути набуті внаслідок певних вікових змін організму. Оскільки,як вбачається з матеріалів справи,вина відповідачів відсутня, таким чином вимога позивачів про стягнення з відповідачів моральної шкоди не підлягає до задоволення.

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.3 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановлену цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. У відповідності до ст.64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам,права і свободи чи інтереси яких порушені,незнані або ос порені. Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права,свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб визначений законами України. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим у відповідності до норм ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом було надано рівні права сторонам процесу щодо подання доказів,їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості.

Суд приходить до висновку ,що позовні вимоги позивачів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні,тому в позові слід відмовити.

На підставі наведеного та ст.ст.319,321,326,381 ЦК України, ст.20 Земельного кодексу України в редакції 1970 року, ст.19 Земельного кодексу в редакції 1990 року,ст.ст.118,119,125,126,141,152,198 Земельного кодексу України в діючій редакції, Законів України «Про місцеве самоврядування», «Про землеустрій», керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовної заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подана протягом десяти днів, з дня проголошення рішення, через Коломийський міськрайонний суд.

СУДДЯ Веселов В.М.