Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/1444/11 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р.О.
Категорія 27 Доповідач Широкова Л.В
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2011 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Широкової Л.В.,

суддів Матюшенка І.В., Кочетова Л.Г.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу Публічного Акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк в особі філії „Житомирське регіональне управління Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2011 року

по цивільній справі за позовом Публічного Акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділу у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Коростишівського РВ УМВС України в Житомирській області, органу опіки та піклування Коростишівської РДА про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21.11.2006 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на будинок, виселення .

Зазначало, що відповідно до укладеного договору від 21.11.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 5967,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.11.2016 року.

В порушення умов договору та вимог закону відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав.

Станом на 17.08.2010 року відповідач має заборгованість в сумі 5292,80 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 4556,43 доларів США , заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 621,07 доларів США., 76,23 доларів США заборгованості по комісії, 39,07 долара США пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором .

Для забезпечення виконання зобовязань за договором, з відповідачем 21.11.2006 року було укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідач надав в іпотеку належний йому на праві власності будинок, №11 по вул.Пролетарській в с.Козіївка Коростишівського району Житомирської області.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором, на підставі ч.1 ст.33, ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» Банк просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на будинок та земельну ділянку шляхом продажу предмету іпотеки банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням Витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням „ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Банк просив також виселити відповідача з спірного будинку зі зняттям його з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в м.Коростишів. (а.с.2-3).

Ухвалою суду від 19 січня 2011 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 та відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в м.Коростишів (а.с.32) .

Ухвалою суду від 08.04.2011 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до вказаних відповідачів в частині виселення залишена без розгляду (а.с.61).

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається, зокрема, на те, що висновок суду про те, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки в будинку, який знаходиться в іпотеці прописані неповнолітні діти відповідача , є безпідставним.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в будинку, який знаходиться в іпотеці проживають малолітні діти відповідачів ОСОБА_4: Ростислав ,ІНФОРМАЦІЯ_1 та Антон,ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, позивач письмової вимоги відповідачу, як того передбачає ч.1 ст.35 Закону України „Про іпотеку та п.5.2. вищезазначеного договору іпотеки, про усунення порушень з виплати кредиту не направляв.

З висновком суду щодо безпідставності позову у звязку з тим, що в будинку, який знаходиться в іпотеці проживають неповнолітні діти відповідача, колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 листопада 2006 року між ЗАТ «ПриватБанк» і ОСОБА_5 укладено кредитний договір у сумі 5967,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.11.2016 року та договір іпотеки, згідно з яким відповідач передав Банку в іпотеку будинок №11 по вул.Пролетарській в с.Козіївка Коростишівського району Житомирської області. (а.с.9-13). У звязку з невиконанням умов кредитного договору ОСОБА_5 допустив заборгованість 5292,80 доларів США: за кредитом в сумі 4556,43 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 621,07 доларів США., 76,23 доларів США заборгованості по комісії, 39,07 долара США пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором.

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку з предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.33, ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобовязаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Звернення стягнення на передані в іпотеку будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, які проживають у цьому будинку чи житловому приміщенні на підставі ст.109 ЖК України.

Предметом договору іпотеки, укладеного сторонами, став будинок №11 по вул.Пролетарській в с.Козіївка Коростишівського району Житомирської області.

Спірний будинок належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, який зареєстрований в інвентарбюро 13.11.2006 року, тобто є його особистою власністю.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України).

Статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки та особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовитися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Встановлено, що ОСОБА_5 має малолітніх дітей синів ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 та Антона ,ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.62,63).

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, як зазначено у статті 203 ЦК України, у протилежному випадку такий правочин є нікчемним.

Власником спірного будинку є лише відповідач, майнові права малолітніх дітей на спірний будинок відсутні.

За таких обставин висновок суду про те, що ОСОБА_5 не мав права укладати договір іпотеки без дозволу органів опіки та піклування є безпідставним та таким, що спростовується матеріалами справи.

Рішення в частині відмови в задоволенні позову у звязку з тим, що позивач не виконав вимог ч.1 ст.35 Закону України Про іпотеку є правильним.

Згідно до ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно позовної заяви відповідач станом на 17.08.2010 року мав заборгованість за кредитним договором в сумі 5292,80 доларів США.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю і боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Вказаним вимогам відповідає і п.5.2 іпотечного договору, укладеного сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу для своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак позивачем не надано доказів, які б підтверджували виконання ним норм Закону та умов п.5.2 іпотечного договору, а саме направлення відповідачу письмової вимоги про усунення порушення зобовязань за кредитним договором до звернення з позовом до суду.

За таких обставин позов є недоведеним, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307,309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2011 року залишити без змін, виключити з рішення мотиви, щодо відмови в задоволенні позову у звязку з проживанням у спірному будинку неповнолітніх дітей відповідачів ОСОБА_5. В решті рішення суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: