АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Митрофанова Л. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Митрофанової Л. В.

суддів Соколан Н.О., Савіної Г. О.

при секретарі Євтодій К. С.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі Відділення Фонду) про стягнення моральної шкоди в розмірі 173 000 грн., спричиненої професійним захворюванням.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2011 року позов ОСОБА_3 частково задоволено. Стягнуто з Відділення Фонду на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. в останній частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позову, оскільки рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права; розмір моральної шкоди не відповідає обсягу моральних страждань позивача; не встановлено факту заподіяння моральної шкоди; суд не взяв до уваги, що Відділення Фонду є неналежним відповідачем по справі; позивач не підтвердив факт спричинення йому моральної шкоди,оскільки суд відмовив в задоволенні клопотання про призначення експертизи на предмет встановлення факту заподіяння шкоди; справа повинна розглядатися за нормами адміністративного судочинства, оскільки Відділення Фонду є субєктом владних повноважень.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_3 з 20.02.1970 року працював автослюсарем в РУ ім.. Дзержинського, з 14.09.1972 року по 14.03.1977 року водієм в «Криворізькому автотранспортному підприємстві», з 27.06.1977 року по 1978 рік підземним бурильником на ш. «Комунар», з 1978 року по 1979 рік підземним бурильником на ш. «Гігант», з 1979 року по 1983 рік - підземним бурильником на підприємстві «Якутзолото», ш. «Южна»; з 26.07.1983 року по 1987 рік підземним прохідником на ш. «Південна», з 1987 року по 1993 рік слюсарем з ремонту автомобілів, водієм, з 19.07.1994 року підземним прохідником на ш. ім. Фрунзе ВАТ «ОСОБА_5», з якого позивача було звільнено 07.12.1999 року.

Згідно висновку МСЕК від 17.12.2001 року, позивачеві було встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 45 %, з яких 34% - повторно по коні туберкульозу з 1987 року, а 10% - первинно по туговухості. Наступним переоглядом від 10.08.2005 року позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності» яка передбачає відшкодування Відділенням Фонду моральної шкоди за наявності факту його спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у звязку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи відповідача про незаконність стягнення моральної шкоди на користь позивача є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про відшкодування моральної шкоди Відділенням Фонду відповідає Рішенню Конституційного ОСОБА_5 України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування).

Доводи відповідача, що на підставі Закону України № 717-У від 23.02.2007 року внесено зміни до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності, відповідно до яких всі норми даного закону, якими передбачено виплата моральної шкоди виключено, згідно п.22 ч.71 Розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України Про державний бюджет на 2007 рік, у Законі України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності» у п.3 розділу Х1 «Прикінцеві положення» після абз. 3 доповнено новим абзацом «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 1 січня 2008 року» є безпідставними, спростовуються висновками суду.

На думку колегії суддів розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_5 України від 31.03. 1995 року, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань,з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд при постановлені рішення врахував характер професійного захворювання позивача, повязаних з ним фізичних і моральних страждань, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 17.12.2001 року встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості розгляду спору між сторонами в порядку цивільного провадження не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки позивач не оспорював дії чи бездіяльність субєкту власних повноважень, а звернувся до суду за захистом свого порушеного права на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, як це передбачено п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування позовної давності не ґрунтуються на законі, оскільки у зазначеному Законі строки позовної давності на звернення потерпілого із заявою про відшкодування моральної шкоди не передбачено.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: