Справа № 22-ц-3385/11 20.12.2011 28.12.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3385/11 Головуючий у 1-й інстанції Димитров В.І.
Категорія 6 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 грудня 2011 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Колосовського С.Ю., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

за участю: прокурора Волкожі С.В., представника Миколаївської міської ради ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Миколаївського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах Миколаївської міської ради ( далі прокурор)

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2006 року за позовом

ОСОБА_3 до обслуговуючого кооперативу „Бугський про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2006 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до обслуговуючого кооперативу „Бугський про визнання права власності.

Позивач зазначав, що йому як члену даного кооперативу належить рибацький будинок №8 зовнішніми розмірами (4.93 х 3.30)+(6.30 х 8.75), загальною площею 57.2 кв.м., основною площею 43.8 кв.м. Відповідач заперечує проти визнання за ним права власності на цей будинок.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати за ним право власності на рибацький будинок №8 доріжка №2зовнішніми розмірами (4.93 х 3.30)+(6.30 х 8.75), загальною площею 57.2 кв.м., основною площею 43.8 кв.м. за адресою м. Миколаїв, вул.Північна, 1 кооперативу „Бугський.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2006 року позов задоволено. Постановлено: визнати за ОСОБА_3 право власності на рибацький будинок №8 зовнішніми розмірами (4.93 х 3.30)+(6.30 х 8.75), загальною площею 57.2 кв.м., основною площею 43.8 кв.м. та доріжку №2 за адресою м. Миколаїв, вул. Північна, 1 кооперативу „Бугський.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, представника Миколаївської міської ради, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_3 є членом обслуговуючого кооперативу «Бугський».

Відповідно до даних МБТІ ОСОБА_3 на території кооперативу за адресою м. Миколаїв, вул. Північна, 1 самочинно, без отримання відповідного дозволу та затвердженої проектної документації побудував рибацький будинок зовнішніми розмірами (4.93х3.30) + (6.30х8.75) кВ.м., загальною площею 57.2 кв.м., основною площею 43.8 кв.м.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що ним належним чином зясовано обставини, що стосуються визначення субєктного складу спірних правовідносин, підсудності даного спору саме Ленінському районному суду м. Миколаєва та виконано вимоги закону щодо встановлення обставин, що мають значення для вирішення спору по суті.

Однак, з такими висновками погодитися не можна, оскільки суд дійшов до них внаслідок неналежного дослідження всіх обставин справи та неправильного застосування норм процесуального та матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини .

Як вбачається із матеріалів справи спірний нерухомий обєкт знаходиться на територитії Центрального району м. Миколаєва. Однак, Ленінський районний суд в порушення цієї норми розглянув справу, яка підсудна Центральному районному суду м. Миколаєва.

Крім того, відповідно до ст. 12 Закону України „Про планування і забудову територій (далі Закон) вирішення питання вибору, вилучення (викупу) земельних ділянок, надання дозволу на будівництво обєктів містобудування, вирішення питання щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкцій, реставрації, капітального ремонту обєктів містобудування та упорядкування територій віднесені до компетенції міської ради.

Згідно ст. 12 ЗК України, розпорядження землями територіальних громад у містах віднесено до повноважень міських рад .

Разом з цим, суд розглянув справу та ухвалив рішення про задоволення позову відносно відповідача обслуговуючого кооперативу «Бугський. Суд не звернув уваги на викладені обставини та положення Закону та не врахував, що належним відповідачем у справі щодо права власності на самочинно зведені обєкти є міська рада.

Таким чином, суд вирішив питання про права та обовязки Миколаївської міської ради, яка не брала участі у розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема статуту обслуговуючого кооперативу «Бугський», п.1.1, 3.1,5.1, 8.2 договору оренди земельної від 20.11. 2007 року, Миколаївською міською радою на підставі рішення № 14/43 від 14.09.07 року відповідачеві, для обслуговування боксів по зберіганню човнів, передано в оренду строком на 15 років земельну ділянку площею 34775 кв. м. без права передачі її в суборенду. Дана земельна ділянка передана без будинків, будівель, споруд та інших обєктів і має обмеження у використанні згідно УКПОКЧЗД спеціальні типу 4.2 « в водоохоронних зонах та прибережних смугах малих річок та водойм на площі 26588 кв.м., на частині земельної ділянки площею 475 кв.м. діє сервітут «прохід, проїзд через ділянку»

Згідно з п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, зокрема як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Між тим, на підтвердження відповідності самовільно побудованого рибацького будинку діючим нормам позивач надав висновки СЕС Центрального району м. Миколаєва, Центрального РВ ГУ МНС України в Миколаївській області, державного управління охорони навколишнього природного середовища в Миколаївській області та головного управління містобудування та архітектури ( а.с. 10-13).

Проте, згідно Положення „Про державний будівельний контроль, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 1993 р №225., державний архітектурно-будівельний контроль і нагляд з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює державна архітектурно-будівельна інспекція.

Однак, до цієї інспекції за висновком щодо можливості оформлення спірного будівництва позивач не звертався і дозволу не отримував.

Зазначені вище погодження не дозволяють зробити остаточний висновок щодо відповідності спірної споруди існуючим нормам та правилам.

Крім того, поза увагою суду лишилося й те, що відповідно до вимог ст.ст. 88, 89 Водного кодексу України, та ст.ст. 60, 61 Земельного кодексу України земельна ділянка, яка знаходиться у користуванні кооперативу належить до природоохоронних територій з режимом обмеженої господарської діяльності, в яких забороняється будівництво будь-яких споруд ( крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у томі числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів, розорювання земель, садівництво та городництво, зберігання та застосування пестицидів і добрив, влаштування літніх таборів для худоби, миття та обслуговування транспортних засобів і техніки, влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим.

Згідно із ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України, громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Крім того, відповідно до ст. 38 Земельного кодексу України, для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів громадського користування використовуються землі житлової та громадської забудови, а не землі водного фонду, зокрема, прибережної захисної смуги.

З урахуванням викладеного, відсутні передбачені законом підстави для визнання права власності на самовільно зведений рибацький будинок.

Враховуючи, що висновки суду не відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, то відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені вимог позивача про визнання за ним права власності на рибацький будинок №8 доріжка №2, що знаходиться на території обслуговуючого кооперативу «Бугський» за адресою м. Миколаїв, вул. Північна,1.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Миколаївського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах Миколаївської міської ради задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2006 року скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до обслуговуючого кооперативу „Бугський про визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ

Головуючий Судді: