АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий в 1 інстанції
Доповідач - Митрофанова Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ

УКРАЇНИ

27 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Митрофанова Л. В.

суддів - Соколан Н.О., Михайлів Л. В. при секретарі - Євтодій К. С.

В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Балкана заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства ОСОБА_2 Ьалка"про відшкодування моральної шкоди, -

У січні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі - ВАТ «Суха Балка») про стягнення з моральної шкоди в розмірі 125 000 грн., спричиненої професійним захворювання, яке він отримав під час роботи у шкідливих умовах на підприємстві відповідача.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 липня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_3 31 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач. Який змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «СВРАЗ ОСОБА_2» (надалі - ПАТ «СВРАЗ ОСОБА_2») ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення є незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права; судом не зазначено правового обгрунтування ухваленого рішення; не враховано, що шкідливі умови праці законодавчо дозволені; не встановлена вина відповідача у виникненні професійного захворювання; помилково застосовані положення ст. ст. 153, 173 та 237' КЗпГІ України, ст. 1167 ЦК України, які не поширюються на спірні правовідносини; не враховано, що оскільки професійне захворювання первинно встановлено позивачу після 20.03.2007 року, він не має права на відшкодування моральної шкоди ні за рахунок відповідача, ні за рахунок Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області; не з'ясовано, що позивач добровільно погодився працювати у шкідливих умовах, і така робота законодавчо дозволена; не обгрунтовано факт спричинення та розмір моральної шкоди; не була застосована позовна давність.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

І Іеревіривпіи матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_3 з 13.10.1986 року по 01.01.2009 року працював підземним гірничим робітником, підземним бурильником, прохідником на ш.

ВСТАНОВИЛА:

«ім. Фрунзе» ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_2», на підземних роботах у шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК від 05.11.2008 року йому було первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності та III група інвалідності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що Актом розслідування хронічного професійного захворювання №67 від 25.09.2008 року (а.с. 11-12) встановлено, що винним у виникненні хронічного професійного захворювання позивача є керівництво «Інгулецького ГЗК», ШБУ треста «Кривбасшахтобуд», ШБУ-1 треста «Кривбасшахтопроходка», ІІІБУ ВАТ «Суха Балка», які порушили вимоги ст. 13 Закону України «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпІІ України. Тому доводи відповідача про незаконність стягнення моральної шкоди на користь позивача та відсутність доказів вини відповідачів є безпідставними.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи та даними медичних оглядів. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико- соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 05.11.2008 року встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного ОСОБА_2 України від 08.10.2008 року № 20-ргг/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Щодо строку позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Таким чином, виходячи з положень п.З ч.І ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у звязку із чим апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315 ЦГЖ України, колегія суддів, -

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «СВРАЗ ОСОБА_2» - відхилити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 липня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

УХВАЛИЛА:

Судді:

Згідно з ориг іналом

/підписи/

Суддя:

ОСОБА_5