АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Коляда О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним правочином та визнання договору застави рухомого майна недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2011 року позивач звернувся до суду з таким позовом, посилаючись на те, що 17 квітня 2006 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № DNHDAU62202431, за яким він отримав кредит в сумі 24970 доларів США для придбання автомобіля ОСОБА_3, та для забезпечення виконання зобовязань за цим договором був укладений договір застави рухомого майна № DNHDAU62202431, що суперечить чинному законодавству України, оскільки банк не мав законних підстав для використування іноземної валюти як засобу платежу за цими угодами, тому позивач просив суд визнати їх недійсними.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2010 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Як правильно встановлено судом, за кредитним договором № DNHDAU62202431 від 17 квітня 2006 року позивач отримав у відповідача кредит в сумі 24970 доларів США з кінцевим терміном повернення 16 квітня 2013 року для придбання автомобіля ОСОБА_3 та для забезпечення виконання зобовязань за цим договором між сторонами був укладений договір застави рухомого майна № DNHDAU62202431 від 17 квітня 2006 року, при цьому умовами таких кредитних угод була передбачена сума погашення заборгованості в іноземній валюті, що при їх підписанні позивачу було відомо і він усвідомлював всі наслідки їх укладання.

Згідно зі статтею 192 ЦК України до грошових коштів платіжних засобів, які використовуються на території України, окрім грошової одиниці України - гривні, віднесено також іноземну валюту. Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. А за ч.2 ст.524 ЦК України сторони в договорі мають право визначати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк, крім перелічених у частині першій цієї статті операцій, має право здійснювати операції з валютними цінностями. На здійснення операцій, визначених пунктами 1 - 4 частини другої статті 47 цього Закону надає дозвіл Національний банк України.

Згідно п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 275 від 17 липня 2001 р., за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право залучати та розміщувати іноземну валюту на валютному ринку України.

Дозвіл на право здійснення операцій з валютними цінностями, що діє на даний момент, видано ПАТ КБ "ПриватБанк" за номером 22-3 від 21 вересня 2009 року (до зміни найменування банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ «КБ «ПриватБанк» діяла банківська ліцензія № 22 від 04 грудня 2001 року та дозвіл на право здійснення операцій з валютними цінностями за № 22-2 від 29 липня 2003 року), у додатку до якого до переліку операцій, які має право здійснювати ПАТ КБ «ПриватБанк» включено, зокрема, право залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, що в повній мірі відповідає характеру укладених з позивачкою угод, в якій валютою кредитування є саме іноземна валюта.

За таких обставин, дійшовши правильного висновку про відсутність заявлених в позові правових підстав для визнання спірних договорів недійсними суд обґрунтовано на підставі ст.ст.192,203,524,1054 ЦК України відмовив в задоволенні позовних вимог.

Доводи ОСОБА_2 у скарзі про невідповідність вимогам закону спірних угод в частині використання банком іноземної валюти як засобу кредитування не спростовують правильність вищезазначених висновків суду та не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи, фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалися на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні у судовому засіданні відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: