АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 27 (4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі Герасимчук Г.І.,

за участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», яке у подальшому змінило назву на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31 жовтня 2005 року він уклав кредитний договір з Департаментом споживчого кредитування Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якого останній надав йому кредитні кошти шляхом перерахування на відкритий у банку поточний рахунок на строк до 30 жовтня 2012 року, у вигляді кредитної лінії у розмірі 77433,00 грн. для купівлі автомобіля та сплати страхових платежів згідно договорів страхування. Згідно укладеного кредитного договору зобовязання по сплаті страхових платежів покладалося на ПАТ КБ «ПриватБанк». Договором страхування наземного транспорту № KRHOAK00025720 від 28 листопада 2006 року передбачено, що гарантом виконання зобовязань ЗАТ «СК «Інгосстрах» за договором страхування є ПАТ КБ «ПриватБанк». 21 січня 2008 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди придбаний ним у кредит автомобіль одержав механічні пошкодження, став непридатним для використання і, повідомивши про страховий випадок страхову компанію, звернувся до останньої за виплатою страхового відшкодування, проте йому було відмовлено у звязку з тим, що на рахунок страхової компанії не були здійснені страхові платежі. На його звернення до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору та повернення йому різниці між сумою страхового відшкодування і залишком заборгованості по кредиту, отримав відмову. Тому, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути на його користь з відповідачів ПАТ КБ «ПриватБанк», ЗАТ «СК «Інгосстрах» в солідарному порядку матеріальну шкоду, спричинену внаслідок невиконання зобовязань за споживчим кредитом у сумі 55384,92 грн., а також сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, стягнуто на його користь з ПАТ КБ «ПриватБанк» у відшкодування матеріальної шкоди 55348,92 грн. та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 553,48 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо неправомірності відмови у виплаті страхового відшкодування, залишив поза увагою, що позивачем систематично порушувалися умови кредитного договору щодо сум та строків сплати обовязкових щомісячних платежів, а також не звернув увагу, що банк повідомляв ОСОБА_2 про те, що внаслідок систематичного невиконання умов кредитного договору і умов додаткової угоди він повинен укласти договір страхування транспортного засобу за власний кошт. Крім того, вважає, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем по справі, оскільки вигодонабувачем, у відповідності до договору страхування є ПАТ КБ «ПриватБанк».

В своїх запереченнях позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 жовтня 2005 року між керівником Департаменту споживчого кредитування Криворізької філії ЗАТ «КБ ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно якого банк перерахував на відкритий у ЗАТ «КБ ПриватБанк» поточний рахунок № 3755 АТ «Українська автомобільна корпорація» на строк до 30 жовтня 2012 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 77433,00 грн. на купівлю автомобіля (55908,00 грн.) та на сплату страхових платежів (21525,00 грн.).

22 жовтня 2005 року ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу з ТОВ «Автопостач» Української автомобільної корпорації» за 55908,00 грн. автомобіля модель D4ММ55OR марки Ланос, який отримав від ТОВ «Автопостач» згідно акту № прийому-передачі від 25 жовтня 2005 року.

28 листопада 2005 року ОСОБА_2 застрахував свій транспортний засіб у страховика Зокритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах».

Пунктом 9 Договору визначено строк дії Договору з 28 листопада 2006 року по 27 листопада 2007 року включно (але не більше ніж сплачуємий період). При бажанні страхувальника застрахувати транспортний засіб на строк більше за 12 місяців та сплаті страхового платежу в сумі 2348,14 грн. цей Договір діє 12 місяців і щорічно лонгується на такий же строк до повного погашення кредитної заборгованості - у разі сплати наступних платежів.

23 грудня 2006 року банком була сплачена страховій компанії страхова премія в розмірі 2348,14 грн.

21 січня 2008 року ОСОБА_2 керуючи належним йому автомобілем на вулиці Кокчетавська в м. Кривому Розі, не впорався з керуванням, наїхав на електричну опору внаслідок чого автомобіль було пошкоджено. Ринкова вартість автомобіля складає 41303,90 грн., розмір завданої шкоди становить 41303,90 грн., а вартість відновлюваного ремонту 56925,14 грн. Транспортний засіб відновленню не підлягає через економічну недоцільність.

У виплаті страхового відшкодування ОСОБА_2 страховою компанією було відмовлено, так як строк дії страхового договору закінчився 27 листопада 2007 року, а страхова премія з 28 листопада 2007 року по 27 листопада 2008 року не надходила.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 55348,92 грн., суд першої інстанції в мотивувальній частині зазначив, що банк у порушення зобовязання щодо обовязку перерахувати страховій компанії страхові платежі до закінчення строку кредитного договору, не перерахував страховику страхову премію за період з 28.11.2007 року по 27.11.2008 року, внаслідок чого Страховою компанією було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, тому діями банку була завдана ОСОБА_2 матеріальна шкода. При стягненні матеріальної шкоди суд керувався ст. 1192 ЦК України.

Однак з таким висновком суду, як і з указаною нормою матеріального закону погодитися не можна, враховуючи наступне.

Стаття 1192 ЦК України передбачає відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого по недоговірним зобовязанням, спірні ж правовідносини випливають із договірних правовідносин, а саме: кредитного договору та договору страхування наземного транспортного засобу.

Згідно п. 1.3 Кредитного договору забезпеченням виконання позичальником зобовязань за даним договором виступає застава автомобіля ДЕУ Ланос TF69V.

Пунктом 2.1.3 Договору передбачено зобовязання банку у разі звернення позичальника до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів сплачувати страхові платежі за рахунок кредиту (п.2.2.7).

Як убачається із заяви ОСОБА_2 28 листопада 2006 року він звернувся до ЗАТ «СК «Інгосстрах» з заявою про укладення договору страхування його транспортного засобу, який знаходиться у заставі згідно з договором № KRHOAK04180011 від 31.10.2005 року, укладеним між ним та ЗАТ «КБ «ПриватБанк», якого він призначає вигодонабувачем за договором страхування (а.с. 83 том 1).

Як зазначено в п. 5.2 Договору страхування наземного транспорту цей договір укладено на виконання договору застави, укладеного між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та страхувальником від 31.10.2005 року (а.с. 85 том 1).

Відповідно до ч. 2 ст. 985 ЦК України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

З огляду на вищевказане в будь-якому випадку вигодонабувачем у відповідності до умов договору страхування є не позивач, а ПАТ «КБ «ПриватБанк», оскільки правовою природою страхового відшкодування є компенсація страховою компанією банку за втрату предмета застави за договором застави рухомого майна.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України, на яку послався позивач, передбачено, що особа, яка порушила зобовязання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

При застосуванні цієї статті необхідно мати на увазі, що залежно від вини застосовуються лише ті наслідки порушення зобовязання, які є мірами відповідальності.

Позивач, заявивши позовні вимоги, про солідарне стягнення з відповідачів матеріальної шкоди послався лише на ст.ст. 610, 614 ЦК України, якими не передбачено правові наслідки порушення зобовязання. А застосування правових наслідків порушення зобовязань передбачених ст. 611 ЦК України, на яку послався суд в рішенні, не залежить від вини.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору у випадку виконання банком доручення позичальника по сплаті страхових платежів згідно п. 2.1.3 цього договору перерахована в рамках виконання цього доручення сума кредиту повинна бути погашена позичальником у перший з періодів сплати, наступний за датою перерахування коштів, якщо інше не передбачено відповідною додатковою угодою по даному договору.

Як убачається із матеріалів справи позивач з серпня 2006 року порушував умови кредитного договору щодо сум та строків сплати обовязкових щомісячних платежів і до 28 листопада 2007 року не погасив суму страхових внесків надану йому банком у листопаді 2006 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо його законності і обґрунтованості, підлягає скасуванню з ухваленням, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, нового рішення про відмову ОСОБА_2 у позові до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про відшкодування матеріальної шкоди.

Рішення суду в частині відмови ОСОБА_2 у позові до ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» про відшкодування матеріальної шкоди не оскаржено.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 553,48 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст.309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2011 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 553,48 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: