Справа № 2-824/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"15" серпня 2011 р. м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Парій О.В.

при секретарі Мирошниченко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Бердянського міськрайонного суду справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанкпро поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, третя особа директор Запорізького РУ ПАТ КБ ПриватБанкОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що працювала у відповідача з 2006 року. З 04 лютого 2010 року працювала на посаді касира-операціоніста Центрального Бердянського відділення Запорізького регіонального управління ПАТ КБ ПриватБанк. 02 вересня 2010 року звільнена за п.2 ст. 41 КЗпП України в звязку із втратою довіри. Підставою звільнення слугував висновок службового розслідування Департаменту внутрішньої безпеки банку. Вважає перевірку Департаменту провокацією, а звільнення незаконним, оскільки не враховано обставини та не враховано попередню роботу, що призвело до застосування занадто жорсткого покарання. Вказує, що залишків коштів на початок робочого дня 22 серпня 2010 року в касі не було. Вранці цього ж дня їй передано грошові кошти в сумі 250 000 грн.. Кошти знаходилися в опломбованому інкасаційному мішку. При перерахунку коштів підтверджено наявність всієї суми та надлишків або нестачі не виявлено. По закінченню робочого дня на підставі касових документів нею перераховано кошти та запаковано до інкасаційного мішку для передачі інкасатору. 25 серпня 2010 року працівник служби безпеки Банку пояснив про факт проведення перевірки та про вкладення до інкасаторського мішку надлишкової купюри номіналом 50 грн. та зажадав письмових пояснень. Заперечення не приймалися до уваги, пояснення вимушена писати під диктовку працівника служби безпеки Банку, оскільки він вказував, що це помякшить її відповідальність. Зазначає, що винних дій з її боку не було, привласнення та крадіжки коштів не скоїла, перевірка правоохоронними органами не проводилася. Просить поновити її на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що ОСОБА_1 дійсно обіймала посаду касира-операціоніста. 22 серпня 2010 року на початок робочого дня в касі коштів не було. Інспектором служби безпеки Банку з метою перевірки проведено вкладення зайвої купюри номіналом 50 грн. до інкасаторського мішку, що зафіксовано в акті. ОСОБА_1 повинна була при виявленні зайвої купюри скласти акт. Після перерахунку коштів зайвої купюри не виявлено, акт ОСОБА_1 відсутній. За наслідками перевірки проведено службове розслідування, відібрано пояснення та складено висновок. ОСОБА_1 добровільно внесла до каси Баку суму 50 грн. та в поясненні визнала факт наявності зайвої купюри та не складання акту виявлення надлишків. З даного приводу до правоохоронних органів Банк не звертався. Профспілковий комітет у Банку відсутній. Вважає звільнення законним, оскільки такі дії призвели до втрати довіри до касира-операціоніста, яка безпосередньо обслуговую гроші.

Третя особа - директор Запорізького РУ КБ ПриватБанкОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлений, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря з боку власника або уповноваженого ним органу.

Згідно ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.2 ст. 41 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу, первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в Запорізькому РУ КБ ПриватБанкз 17 червня 2006 року. З 04 лютого 2010 року на посаді касира-операціоніста. Наказом директора Запорізького РУ КБ ПриватБанквід 02 вересня 2010 року № 5633 ОСОБА_1 звільнена з посади на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України в звязку із втратою довіри. Зазначене підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_1, наказом про звільнення.

Судом також встановлено, що 17 липня 2006 року між ПриватБанкомта ОСОБА_1 укладені трудовий договір та договір про повну матеріальну відповідальність.

Відповідно до акту про вкладення додаткової грошової купюри в сформовану інкасаторську сумку від 21 серпня 2010 року в інкасаторську сумку підкріплення грошовою готівкою до суми в 250000 грн. додатково вкладено одну купюру номіналом 50 грн., таким чином загальна сума підкріплення склала 250050 грн..

Відповідно до акту відкриття та перерахунку інкасаторської сумки з вивантаженням готівкових грошових коштів, складеного 23 серпня 2010 року, вскрито та перераховано сумка, сформована касиром-операціоністом ОСОБА_1 за 22 серпня 2010 року. Відповідно до супровідної відомості сума вивантаження складає 251937,22 грн. При перерахунку грошових коштів розбіжностей не виявлено.

Згідно висновку про покарання касира-операціоніста Центрального Бердянського відділення ОСОБА_1, складеного 02 вересня 2010 року провідним спеціалістом Департаменту внутрішньої безпеки ОСОБА_5, встановлено, що внаслідок проведених перевірочних заходів ОСОБА_1 по закінченню робочого дня при перерахунку готівки каси виявила надлишок у вигляді однієї купюри номіналом 50 грн.. Про виявлений надлишок акт не склала, виявлені кошти привласнила.

Відповідно до наказу від 02 вересня 2010 року № 5633 ОСОБА_1 звільнена з посади за грубе порушення положень Наказу від 19.11.09 року № PR-2009-409 Про затвердження актуалізованої редакції облікової політики касових операцій, розподілу зон відповідальності з відкриття та закриття грошових сховищ, що передбачає здавання в установленому порядку надлишків, порушення п. 2.1 трудового договору, яке виразилося крадіжці грошових коштів банку.

Згідно показів свідка ОСОБА_5 з метою забезпечення збереження коштів проведено перевірку касира-операціоніста ОСОБА_1. Старший касир ОСОБА_6 та контролер-касир ОСОБА_7 сформували сумку підкріплення готівки касира в якій знаходилося 250 000 грн.. До вказаної сумки ним додатково вкладено купюру номіналом 50 грн.. Про це складений акт. Сумка передана інкасаторам. Після повернення сумка була відкрита комісією в тому ж складі, про виявлення надлишків ОСОБА_1 не зазначено. 25 серпня 2010 року викликав ОСОБА_1, яка визнала факт крадіжки та надала письмові пояснення. Після цього ним складено висновок, на підставі якого ОСОБА_1 звільнена. До правоохоронних органів не звертався.

Відповідно до п.14.4 розділу 14 Наказу від 19.11.09 року № PR-2009-409 Про затвердження актуалізованої редакції облікової політики касових операцій, розподілу зон відповідальності з відкриття та закриття грошових сховищпри здійсненні прийому готівки від інкасаторів касир зобовязаний перевіряти цілісність сумки, правильність її опломбування і відповідність номеру пломбіра номеру, зазначеному в книзі обліку готівки, відправленої відділенням через бригаду інкасаторів банку, суму готівки, вказаної на ярлику до сумки з сумою, зазначеною в книзі обліку готівки, відправленої через бригаду інкасаторів банку.

Суд приходить до висновку, що акт від 21 серпня 2010 року про вкладення додаткової грошової купюри в сформовану інкасаторську сумку підкріплення грошовою готівкою та акт від 23 серпня 2010 року про відкриття та перерахунку інкасаторської сумки з вивантаженням готівкових грошових коштів, не є доказом крадіжки ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 50 грн., а навпаки підтверджують здачу коштів в більшому ніж 250 050 грн. розмірі - 251937,22 грн..

Доказів в підтвердження обставини, що вкладені кошти в розмірі 50 грн. в суму 251937,22 грн. не входять, а також доказів того, що касир-операціоніст ОСОБА_1 повинна була скласти акт про надлишок коштів та вкласти його до інкасаторської сумки, відповідачем не надано. Факт здійснення крадіжки правоохоронними органами не зафіксований. Про складнощі в отриманні доказів та клопотань про витребування доказів судом в порядку ст. 137 ЦПК України відповідачем не заявлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що звільнення 02 вересня 2010 року ОСОБА_1 проведено з порушенням, внаслідок чого вона підлягає поновленню на посаді. Відповідно до вимог статті 235 КЗпП України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 вересня 2010 року по 15 серпня 2011 року. Виходячи з наданої відповідачем довідки про заробітну плату та доходах від 31.01.11 року, середній заробіток ОСОБА_1 за місяць становить 3126 гривень 81 копійка та середній заробіток за день становить 142 гривні 12 копійок. Таким чином, за 11 місяців та 10 днів стягненню підлягає середній заробіток в сумі 35816 грн. 19 коп.. (3126,81х11+142,12х10 = 35816,19 грн).

Державне мито та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи, підлягають стягненню на користь держави з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись, ст.ст. 3-6, 11, 57-62, 64, 88, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст. 41, 43, 233, 235 КЗпП України, п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових споріввід 06.11.92 року № 9, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк задовольнити.

ОСОБА_1 поновити на посаді касира-операціониста Центрального відділення Запорізького РУ Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанкз 02 вересня 2010 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанкна користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 вересня 2010 року по 15 серпня 2011 року в розмірі 35816 (тридцять пять тисяч вісімсот шістнадцять) гривень 19 (девятнадцять) копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанкна користь держави державне мито в розмірі 358 грн. 16 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн. 00 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 3126 гривень 81 копійка.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В.Парій