З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 2-2964/11
м. Запоріжжя 17 жовтня 2011 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.
за участю секретаря Коврижних Ю.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом.
В заяві вказує, що 23 листопада 2009 року відповідач та позивач уклали договір позики, за яким позивач передав у борг відповідачеві 1500 гривень строком до 23.12.2009 року.
У встановлений термін відповідач гроші не повернув.
На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 1935,16 грн. з урахуванням відсотків та інфляційних втрат.
В судове засідання сторони не явилися, позивач просив справу слухати без його участі.
В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд ухвалив розглянути справу заочно.
Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що існують законні підстави для часткового задоволення позову.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Судом встановлено, що 23 листопада 2009 року відповідач та позивач уклали договір позики, за яким позивач передав у борг відповідачеві 1500 гривень, що підтверджується поясненнями позивача та наданою ним розпискою відповідача.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
У термін, зазначений в договорі позики, згідно пояснень позивача відповідач суму боргу не повернув.
Суду не було надано доказів того, що відповідач вчинив дії, що свідчать про виконання ним своїх зобов`язань за договором позики. За таких обставин у суду немає підстав не довіряти поясненнями позивача щодо неповернення відповідачем суми боргу.
За вимогами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
З дослідженої розписки вбачається, що сторони не домовлялися про сплату позивачеві процентів відповідачем за отриману позику.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проте, із вище зазначеної розписки також вбачається, що сума позики мала бути поверненою саме до 23.02.2010 року, через що позов і має бути задоволений частково, бо позивач не вірно провів розрахунки відсотків за боргом та інфляційних витрат, які мають починатися саме з 23.02.2010 року, а не з 23.11.2009 року, що відповідно складає 185,56 гривен відсотків в порядку ст. 1048 ЦК України, зважаючи на встановлені рівні облікової ставки НБУ по 19.08.2011 року, та - 148,50 гривень інфляційних витрт в порядку ст. 625 ЦК України, зважаючи на встановлені рівні інфляції по липень 2011 року.
Суд також вважає за необхідне стягнути відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача витрати по оплаті судового збору та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1048, 1049, 1050, 1167 ЦК України ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та відсотків річних від простроченої суми за договором позики від 23.11.2009 року - на загальну суму 1834,06 гривень, а також витрати по оплаті судового збору - в сумі 51 гривень та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи - в сумі 120 гривень.
В іншій частині вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення шляхом подачі ядку ірі 8 (вісім) грн.апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку.
Суддя П.В. Зарютін