Справа № 2-2544/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2011 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі :

Головуючого судді Андрієць Д.Д

При секретарі - Вакуленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання недійсними договору іпотеки та договорів поруки, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2011 року позивач звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання недійсними договору іпотеки та договорів поруки зазначивши, що 11.04.2008 року між ОСОБА_2 та відповідачем був укладений кредитний договір №1/PVN14-04-08 про надання кредиту у сумі 99 000 доларів США.

В забезпечення належного виконання кредитного договору №1/PVN14-04-08 від 11.04.2008 року між ОСОБА_2 та відповідачем був укладений іпотечний договір №1/PVN14-04-08, відповідно до якого в іпотеку Банку передане нерухоме майно кватрира №26 в б. №61/52 по вул. Красіна у м. Кременчуці, яка належить ОСОБА_2 на npaвi власності.

11.04.2008 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем був укладений договір поруки №1/PVN14-049-08Р2, згідно якого ОСОБА_1 взяла на себе зобов»язання відповідати перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» по зобов»язанням ОСОБА_2 у повному обсязі за кредитним договором №1/PVN14-04-08 від 11.04.2008 року.

11.04.2008 року між ОСОБА_3 та відповідачем був укладений договір поруки №1/PVN14-049-08Р1, згідно якого ОСОБА_3 взяв на себе зобов»язання відповідати перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» по зобов»язанням ОСОБА_2 у повному обсязі за кредитним договором №1/PVN14-04-08 від 11.04.2008 року.

Позивачка ОСОБА_4 має неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач зазначає, що неповнолітня дитина ОСОБА_5 приймав участь у приватизації квартири №14 в в будинку №68 по вул. Чапаєва у м. Кременчуці та після смерті його батька ОСОБА_6 був власником 2/3 частин цієї квартири.

Вказана квартира була відчужена для придбання у власність iншої квартири АДРЕСА_1, яка є предметом іпотечного договору від 11.04.2008 року №l/PVN14-04-08.

Згідно рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 15.05.2008 р. №228, (надалі рішення №228) надано дозвіл ОСОБА_1 на вчинення правочину щодо житла: продати 2/3 частини квартири АДРЕСА_2, яка на npaвi спільної часткової власності належать малолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та одночасно прийняти у дар на його iмя 2/3 частини квартири №26 у житловому будинку №61/52 по вул. Красіна у м. Кременчуці. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов'язуються житлові права малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не порушувати.

Спірний іпотечний договір від 11.04.2008 року №l/PVN14-04-08 законним представником малолітнього ОСОБА_5 не підписувався, а оформлення власності на цілу частку квартири №26 у житловому будинку №61/52 по вул. Красіна у м. Кременчуці порушує його законні житлові права та право власності.

Посилаючись на норми ст.. 215, 203, 575 ЦК України, ст.. 2, 4, 6,11, 17-18 Закону України «Про іпотеку» позивач просила суд визнати недійсними договір іпотеки від 11.04.2008р. №1/PVN14-049-08 укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2, договір поруки від 11.04.2008 року №1/PVN14-04-08Р1 укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3, договір поруки №1/PVN14-049-08Р2 укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд відмовити в його задоволенні посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що укладаючи з відповідачем 11.04.2008 року іпотечний договір №1/PVN14-04-08 вона не читала змісту цього договору та не розуміла наслідків його укладання. Вважала, що підписуючи цей договір вона діє в інтересах її неповнолітнього онука ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою поліпшення його житлових умов. Просила суд позов задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що укладаючи з відповідачем 11.04.2008 року договір поруки №1/PVN14-049-08Р1 він не читав змісту цього договору та не розумів наслідків його укладання. Вважав, що підписуючи цей договір діє в інтересах його неповнолітнього онука ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою поліпшення його житлових умов. Просив суд позов задовольнити.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука ОСОБА_9 в судовому засіданні просила позов задовольнити, оскільки на її думку спірні договори порушують права неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку про неможливість задоволення даного позову виходячи з наступного.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що 11.04.2008 року між ОСОБА_2 та відповідачем був укладений кредитний договір №1/PVN14-04-08 про надання кредиту у сумі 99 000 доларів США.

В забезпечення належного виконання кредитного договору №1/PVN14-04-08 від 11.04.2008 року між ОСОБА_2 та відповідачем був укладений іпотечний договір №1/PVN14-04-08, відповідно до якого в іпотеку Банку передане нерухоме майно кватрира №26 в б. №61/52 по вул. Красіна у м. Кременчуці, яка належить ОСОБА_2 на npaвi власності.

11.04.2008 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем був укладений договір поруки №1/PVN14-049-08Р2, згідно якого ОСОБА_1 взяла на себе зобов»язання відповідати перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» по зобов»язанням ОСОБА_2 у повному обсязі за кредитним договором №1/PVN14-04-08 від 11.04.2008 року.

11.04.2008 року між ОСОБА_3 та відповідачем був укладений договір поруки №1/PVN14-049-08Р1, згідно якого ОСОБА_3 взяв на себе зобов»язання відповідати перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» по зобов»язанням ОСОБА_2 у повному обсязі за кредитним договором №1/PVN14-04-08 від 11.04.2008 року.

Позивачка ОСОБА_4 має неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.08. 1995р., актовий запис № 978.

Згідно рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 15.05.2008р. №228, надано дозвіл на вчинення правочину щодо житла: продати 2/3 частини квартири АДРЕСА_2, яка на npaвi спільної часткової власності належать малолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та одночасно прийняти у дар на його iмя 2/3 частини квартири №26 у житловому будинку №61/52 по вул. Красіна у м. Кременчуці. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов'язуються не порушувати житлові права малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 203 ЦК України передбачено, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

ОСОБА_1 не є стороною договору іпотеки від 11.04.2008 року №1/PVN14-049-08 та стороною договору поруки №1/PVN14-049-08Р1 від 11.04.2008 року, а сторонами цих договорів окрім відповідача є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не є батьками (усиновлювачами) неповнолітнього ОСОБА_5 Тому немає підстав для визнання вказаних договорів недійсними з підстав визначених ст. 203, 215 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, крім того відповідно до ч. 1 ст. 319 цього ж кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Посилання позивача на те, що оспорювані договори були укладені без дозволу органу опіки та піклування як на підставу визнання їх недійсними також є необґрунтованими, так як право власності на квартиру №26 у житловому будинку №61/52 по вул. Красіна у м. Кременчуці зареєстровано на одну особу, її покупця ОСОБА_2, неповнолітній ОСОБА_5 та позивач майнових прав на зазначену квартиру не отримали.

Тому передача цієї квартири в іпотеку за іпотечним договором не потребувала дозволу на це органу опіки та піклування, як це передбачено нормами Законів України „ Про охорону дитинства, „Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей, бо не порушувала майнові права неповнолітньої дитини.

Таким чином з підстав, заявлених позивачем, а саме з приводу порушення майнових прав неповнолітньої дитини при укладенні іпотечного договору, що не знайшло підтвердження матеріалами справи, визнавати недійсним оспорюваний іпотечний договір неможливо.

Крім того, суд приймає до увагу той факт, що рішення №228 було прийнято виконавчим комітетом Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області 15.05.2008 року, тоді як оспорювані договори були укладені 11.04.2008 року. Тобто на момент укладення оспорюваних правочинів рішення №228 не існувало, що також є підставою для відмови в позові.

Також не відповідають дійсності посилання позивача на той факт, що квартира АДРЕСА_2 була відчужена для придбання у власність iншої квартири АДРЕСА_1. Оскільки відповідно до п.2 спірного договору іпотеки №1/PVN14-049-08 предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 11.04.2008 року. Тоді як квартира АДРЕСА_3 відповідно до договору купівлі-продажу квартири була відчужена позивачем, яка діяла також від імені свого сина 18.06.2008 року.

Крім того, з пояснень наданих в судовому засіданні позивачем та третіми особами вбачається, що оспорювані договори, в тому числі договір поруки №1/PVN14-049-08Р2 укладались з метою поліпшення житлових умов неповнолітнього ОСОБА_5, тому посилання позивача на ч. 6 ст. 203 ЦК України, як на підставу для задоволення позову є необґрунтованими.

Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як вбачається з матеріалів справи при укладені оскаржуваного правочину були дотримані всі вимоги, встановлені відповідними частинами ст.203 ЦК України.

Враховуючи викладене вище, суд вважає позовні вимоги недоведеними і не вбачає передбачених законодавством підстав визнання недійсними оспорюваних правочинів.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 224, 317, 319, 627 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 168, 169, 209, 212 - 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання недійсними договору іпотеки від 11.04.2008р. №1/PVN14-049-08 укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2, договору поруки від 11.04.2008 року №1/PVN14-04-08Р1 укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3, договору поруки №1/PVN14-049-08Р2 укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга, подана після закінчення строків апеляційного оскарження, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

СУДДЯ: