Справа № 2/2506/3912/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2011 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого-судді: Григорєва Р.Г.

при секретарі: Чернобай Н.О.

з участю

позивачки: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Зазначала, що 25.02.2011 року, біля 21 год, при переході вул. Рокосовського м. Чернігова на зелене світло світлофора, її збив автомобіль під керуванням ОСОБА_2, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.10.2011 року ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі п. вст.1, ст. 6 Закону України від 08.07.2011 року № 3680-V1 Про амністію у 2011 році.

Просить суд стягнути з відповідача 3993 грн матеріальної шкоди, яка складається з витрат на придбання ліків та 15 000 грн моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити з наведених у позові підстав.

Відповідач в судовому засіданні позову не визнав, заперечував проти його задоволення, зазначивши, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1

Заслухавши пояснення позивачки, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

25.02.2011 року, о 20 год 55 хв, ОСОБА_2, керуючи за довіреністю автомобілем ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.27), на заборонений сигнал світлофора, на перехресті вулиць Рокосовського та вул. Одинцова в м. Чернігові, не зупинився перед пішохідним переходом, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1, яка перетинала проїзну частину вул. Рокосовського по регульованому пішохідному переходу з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля.

ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п.1.5, 2.3 б), 8.7.3е, 8.10, 12.3 ПДР України, а порушення вимог п.п. 8.7.3 е, 8.10 , 12.3 ПДР України сталою причиною настання події ДТП.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.10.2011 року, яка не набрала законної сили, ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі п. вст.1, ст. 6 Закону України від 08.07.2011 року № 3680-V1 Про амністію у 2011 році(а.с.4-5)

З дослідженого в судовому засіданні висновку експерта № 114 від 28.04.2011 року вбачається, що саме ОСОБА_2 порушені ПДР України (а.с.25-26).

В результаті ДТП, ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у виді: закритої тупої травми лівої половини грудної клітки, перелому лівої ключиці зі зміщенням, переломів 11-111-1V-V ребер зліва по задній паховій лінії, посттравматичного лівобічного пульмоніту, лівобічного гідротораксу, закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку , саден на обличчі , які відносяться до середнього ступеню тяжкості.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2, автомобіль ВАЗ 2105, р.р. 23755 ОА на момент вчинення ДТП не був застрахований.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Зі змісту ч.1 ст. 1195 ЦК України вбачається, що фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому витрати, викликані необхідністю придбання ліків.

В судовому засіданні відповідачем не доведено, що ДТП сталося внаслідок непереборної сили або умислу позивачки, тому позовні вимоги в частині стягнення витрат на придбання ліків (а.с.7-13) підлягають задоволенню у повному обсязі на суму 3236, 32 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 серед витрат, які вона просила стягнути на відшкодування матеріальної шкоди, вона зазначила благодійні внески на потреби лікарні та сплачену з них комісію в розмірі 356, 80 грн.

Благодійні внески в лікувальні установи здійснюються на підставі Закону України від 16 вересня 1997 року № 531/97-ВР "Про благодійництво та благодійні організації", відповідно до якого благодійництво - добровільна безкорислива пожертва фізичних та юридичних осіб у поданні набувачам матеріальної, фінансової, організаційної та іншої благодійної допомоги, а благодійна організація - недержавна організація, головною метою діяльності якої є здійснення благодійної діяльності в інтересах суспільства або окремих категорій осіб згідно із цим Законом. Тобто такі витрати не є обовязковими, які б підлягали відшкодуванню, а тому не підлягають стягненню з відповідача.

Крім цього, не підлягають стягненню витрати в розмірі 400 грн відповідно до розписки (а.с.16), оскільки про стягнення таких позивачка не просила суд і такі не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч.ч. 1,.2 ст. 23 ЦК України особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Судом встановлено, що позивачка внаслідок отриманих в ДТП тілесних ушкоджень зазнала сильних душевних переживань, протягом тривалого часу знаходилася на стаціонарному лікуванні і на даний час проходить курс відновлювальної терапії, чим позбавлена нормального способу життя, притаманного активній та здоровій людині.

За таких обставин, виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, ураховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала позивачка, розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 слід визначити у 10 000 грн.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, ст.4, ч.3 ст. 6 Закону України Про судовий збірнеобхідно стягнути з відповідача на користь державного бюджету міста Чернігова 282, 30 грн ( 94,10 грн + 188,20 грн) судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10,11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 236, 32 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 13 236 (тринадцять тисяч двісті тридцять шість) 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету міста Чернігова 282, 30 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Чернігівської області через Деснянський районний суд міста Чернігова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.Г. Григорєв