Справа № 22-ц-3048/11 Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 07.04.2011
УХВАЛА

Іменем України

07 квітня 2011 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судці:ОСОБА_2

суддів: Данілова О.М., Мельника Я.С.

при секретарі: Ходаковської А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Чабанівська сільська рада про усунення перешкод в здійсненні права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2010 року ОСОБА_4 звернулась з вище зазначеним позовом в якому просила усунути перешкоди в здійсненні права власності. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 28 липня 2007 року помер її батько, ОСОБА_5, який на день смерті постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Як дочка померлого ОСОБА_5 вона є спадкоємцем за законом першої черги. Після смерті батька залишилось спадкове майно яке переходить в порядку спадкування: жилий будинок № 75 по вулиці Кірова в селищі міського типу Чабани, Києво-Святошинського району, Київської області та дві земельні ділянки за вказаною адресою. Оскільки правовстановлюючі документи батька були викрадені дружиною відповідача ,то вказаний жилий будинок та дві земельні ділянки перейшли у власність ОСОБА_4 згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 грудня 2009 року. Але відповідач

ОСОБА_3 чинить їй перепони в вселенні до будинку та в обробітку земельної ділянки. Вона зверталась і цього приводу із заявами та скаргами до місцевої ради та в органи МВС. Селищна рада 28 серпня 2008 року намагалась їй допомогти, але відповідач в оточенні родичів перешкоджав цьому погрожуючи розправою.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні

ОСОБА_4 права власності, а саме: на будинок № 75 по вул. Кірова в смт. Чабани Києво-Святошинського району, Київської області та земельної ділянки площею 0,1844 га, що належать позивачці на праві власності. Також усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом вселення ОСОБА_4 у будинок № 75 по вул. Кірова в смт. Чабани, Києво- Святошинського району, Київської області.

В апеляційній скарзі відповідач по справі ОСОБА_3 JI.M. просить скасувати заочне рішення суду з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 липня 2007 року помер батько позивачки, ОСОБА_5, який на день смерті постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, Києво -Святошинського району, Київської області. Як дочка померлого ОСОБА_5 позивачка є єдиною спадкоємницею за законом першої черги. Після смерті батька залишилось спадкове майно яке переходить в порядку спадкування: жилий будинок № 75 по вулиці Кірова в селищі міського типу Чабани, Києво-Святошинського району, Київської області та земельної ділянки площею 0,3343 га за вказаною адресою. Вказаний жилий будинок та земельна ділянка перейшли у власність позивачки згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 грудня 2009 року. З акту Чабанівської селищної ради від 28 серпня 2008 року та відмовних матеріалів вбачається, що відповідач чинить позивачці перепони в заселенні до будинку, а відповідно в користуванні будинком та земельною ділянкою. Вона зверталась і цього приводу із заявами та скаргами до місцевої ради та в органи МВС. Селищна рада 28 серпня 2008 року намагалась їй допомогти, але з боку відповідача були здійсненні перешкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати

його для промислового виробництва.

Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

ст. 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном

Згідно ст. 60 ЦПК України апелянт не надав доказів та не довів ті обставини, на які він посилається ж на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням наведеного суд зробив правильний висновок про задоволення вимог ОСОБА_4.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав викладених в апеляційній скарзі апелянта, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді