Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-1072/11
Р І Ш Е Н Н Я

14.11.2011м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Крючко Н.І.

при секретарі - Павленко І.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2009 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з останнього боргу за договором позики у сумі 75 000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 577500 грн., посилаючись на те, що 24 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та відповідачем по справі ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав в борг відповідачу кошти в сумі 75 000 доларів США, в свою чергу останній зобовязувався повернути дані кошти в строк до 01 березня 2009 року, але дані кошти в добровільному порядку не повернув, в звязку з чим останній був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

29 липня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог відповідно до якої просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 суму основного боргу за договором позики 75 000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 29.07.2011 року становить 597 840 грн. 00 коп., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі - 43 290 грн. 16 коп., а всього 641 130 грн. 1 коп. та судові витрати.

Позивач ОСОБА_2, представник позивача за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки не повідомили, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, про що в матеріалах справи мається оголошення в пресі про виклик відповідачів надруковане в газеті «Урядовий курєр».

Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики таким, що підлягає до часткового задоволення за наступних обставин.

Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільно процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав в боргу до 01 березня 2009 року відповідачу кошти в сумі 75 000 доларів США ( т.1, а.с. 9).

Згідно висновку експерта від 18 вересня 2009 року текст зазначеної розписки і підпис від імене ОСОБА_3 виконані ОСОБА_3 (т.1 а.с.213-218).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Частина друга ст. 1047 ЦК України допускає предявлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 вказав, що відповідачу він надав кошти в борг згідно боргової розписки від 24 жовтня 2008 року під будівництво будинку по вул. Лисенка,163 у м. Полтава та отриманих для цієї мети кредитів. Відповідно до договору позики відповідач зобовязувався повернути суму боргу йому в строк до 01 березня 2009 року, але у встановлений строк кошти не повернув. Більше того, під час укладення договору позики відповідачем не заперечувався строк в який останній зобовязаний був повернути суму боргу.

В своїх поясненнях позивач та представник позивача за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_1 також зазначили, що в звязку з скрутним матеріальним становищем позивач та його сімя проживали невеликий проміжок часу у будинку, що належить відповідачу ОСОБА_3 на праві власності, з його не те дозволу. В подальшому, як зазначив ОСОБА_2 він мав намір придбати вказаний будинок, але кошти, які надавались ОСОБА_3 надавалися виключно в борг, будь-яких інших угод чи намірів про їх укладення між сторонами не укладалося.

Статтею 11 Цивільного Кодексу України чітко вказано підставу виникнення цивільних прав та обовязків у сторін, які виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Статтею 202 Цивільного Кодексу України визначено поняття правочину, що це є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 в добровільному порядку взяв в борг кошти при певних домовленостях та зобовязаннях.

Статтею 204 ЦК України визначено поняття презумпції правомірності правочину відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1,2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Законодавцем визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов,у тому числі й договору позики між громадянами на суму не менше ніж у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

З викладених вище обставин, суд приходить до висновку про правомірність та законність укладення даного договору позики.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.

Таким чином, факти викладені в поясненнях ОСОБА_2 та поясненнях його дружини щодо наміру придбання будинку по вул. Лисенка, 161 у м. Полтаві, викладених у зверненнях останнього до правоохоронних органів, а також обставини викладені в своїх запереченнях ОСОБА_3 щодо придбання позивачем та його дружиною , але за суму 185 000 доларівв США суд визнає недоведеними, оскільки будь-яких доказів та документів на їх підтвердження чи спростування жодною із сторін суду надано не було, а доказування в цивільній справі не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики є обгрунтованими та такими, що підлягають до частково задоволення.

Згідно частини 1 ст.1046 ЦК України сторонами договору позики являється позикодавець та позичальник.

Як вбачається з матеріалів справи, договір позики від 24 жовтня 2008 року укладений між позикодавцем - ОСОБА_2 та позичальником - відповідачем ОСОБА_3 ( т.1, а.с. 9). Тому позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та трьох відсотків від простроченої суми боргу з співвідповідача ОСОБА_4, як співвласника будинку, що розташований у м. Полтаві по вул. Лисенка,163 є такими, що задоволенню не підлягають, в звязку з безпідставністю та необгрунтованістюпредявлення позовних вимог до останньої.

Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, судові витрати понесені позивачем в сумі 2570 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 83,88, 213-215,224 ЦПК України, ст.ст.1046,1047,1049, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму основного боргу за договором позики у розмірі 75 000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 29.07.2011 року становить 597 840 грн. 00 коп., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі - 43 290 грн. 16 коп., а всього 641 130 грн. 16 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі - 1700 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі -30 грн., судові витрати за розміщення оголошення в пресі про виклик відповідачів у сумі 840 грн.

В частині позовних вимог предявлених до ОСОБА_4 відмовити за безпідставністю.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Ленінського районного суду м. Полтави протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_5