Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
Справа № 2-1453/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі: головуючого - судді Грещука Р.П.

секретаря - Юрчило Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки- адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

21.10.2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Надвірнянського р-нного суду Івано-Франківської області від 16.04.2010 року з нього стягують аліменти в користь ОСОБА_2 на утримання сина -ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини із всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.03.2010 року на нього покладено обовязок сплачувати аліменти на утримання непрацездатного батька ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку.

25.05.2010 року рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області його зобовязано сплачувати кошти на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 1/10 частки від його доходу до досягнення сином ОСОБА_7 трьохрічного віку, тобто до 19.03.2012 року.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.10. 2010 року дане рішення Надвірнянського р-нного суду було залишене без змін. В ухвалі Апеляційний суд Івано-Франківської області зазначив, що він вправі звернутися із позовом до суду про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини.

Стверджує, що плата аліментів на користь непрацездатного батька, утримання дружини та сплата аліментів на користь малолітнього сина у визначених розмірах ставлять його у важке матеріальне становище.

Крім того, на даний час у нього погіршився стан здоровя і йому потрібне постійне підтримуюче лікування, яке вимагає великих фінансових затрат. Лікування потребує також значної затрати часу і він не взмозі буде постійно працювати.

Зазначає, що Постановою Пленуму ВС України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч. З ст. 70 Закону України від 21.04.1999 р. №606-ХІУ «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи.

Вважає, що покладення на нього обовязку сплати такого розміру аліментів на користь малолітньої дитини є порушенням норм чинного законодавства.

Просить суд постановити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 з 25 % від усіх видів доходу до 15% від усіх видів його доходу.

Відповідачка ОСОБА_2 ( тепер ОСОБА_8М.) в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 не визнала, подала письмове заперечення на позов. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними. Зазначає, що твердження позивача про те, що сплата аліментів на користь непрацездатного батька, утримання дружини та сплата аліментів на користь малолітнього сина у визначених розмірах ставлять його у важке матеріальне становище є голослівним, оскільки позивач не долучив до позовної заяви жодного документа для можливості встановлення його матеріального становища, розміру одержуваних доходів тощо.

ОСОБА_4 працює оператором спільного Українсько-Американського підприємства «Полтава Петролеум Компані» і має стабільну високу заробітну плату, яка дозволяє йому сплачувати аліменти по всіх судових рішеннях.

Крім того, ОСОБА_4, посилаючись на погіршення свого стану здоровя через захворювання, на лікування якого витратив великі кошти, в той же час не надав суду жодного документа про розмір понесених ним витрат на лікування.

Вважає, що долучена до позовної заяви довідка Роменської ЦРП викликає сумнів у її достовірності, так як не зареєстрована в установленому порядку, відсутня дата її видачі, вихідний номер. Вона не підписана завідувачем поліклініки, а тільки лікарем, без зазначення його спеціальності та прізвища, а захворювання позивача не потягнуло втрати його працездатності і не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 в її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_5

Також, ОСОБА_4 не звертається одночасно з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь непрацездатного батька, а хоче зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього, лише за рахунок аліментів, які стягуються на користь їхнього малолітнього сина ОСОБА_7. З наведеного випливає, що батьком позивача позов про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на його користь був заявлений з метою зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.

Стверджує, що позивачем не надано доказів, що по рішенню Роменського міськрайоиного суду Сумської області від 25.03.2010 року про стягнення на утримання непрацездатного батька ОСОБА_6 аліментів у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) видано виконавчий лист, і по ньому реально проводиться стягнення.

Його посилання на те, що відповідно до ст. 70 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50% заробітної плати, на думку відповідачки, не заслуговує на увагу, оскільки обмеження розміру відрахувань із заробітної плати, яке встановлено ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», не є перешкодою для виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника.

А відповідно до «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої Наказом МЮУкраїни 15.12.99 №74/5, в/провадження обєднуються у зведене виконавче провадження і при задоволенні вимог стягувачів зведеного виконавчого провадження державний виконавець керується ст.44 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, а у разі виникнення заборгованості, стягнення може бути звернене на майно божника, кошти на рахунках у фінансових установах та інші його доходи.

Просить відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_4

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідачку, її представника, дослідивши докази, надані ним на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і які сторона вважає достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та, зясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено, що за час перебування в шлюбі в позивача з відповідачкою народився син, на утримання якої позивач по даній справі зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі ? часини щомісячно, згідно рішення Надвірнянського р-нного суду від 16.04.2010 року. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.03.2010 року з ОСОБА_4 присуджено стягувати аліменти на утримання його непрацездатного батька ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, а рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.05.2020 року ОСОБА_4 зобовязано сплачувати кошти на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 1/10 частки від його доходу до досягнення сином ОСОБА_7 трьохрічного віку.

Позивач вважає, що покладення на нього обовязку сплати саме аліментів на користь сина в розмірі ? частини є порушенням норм чинного законодавства.

Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Однак, на переконання суду, в судових засіданнях позивач не надав достатньо доказів для підтвердження та обгрунтування своїх позовних вимог. А саме: ним не долучена довідка з місця роботи про доходи, яка могла б дати суду можливість встановити дійсну суму, яка стягується з його заробітної плати на користь стягувачів ( батька, колишньої дружини та дитини), що дає підстави суду вважати, що він умисно приховує реальний розмір своїх заробітків.

Позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення його матеріально-побутових умов проживання чи його проживання в незадовільних матеріально-побутових умовах ( акти, довідки з м/ради, ЖЕО і.т.д.).

ОСОБА_4, стверджуючи, що сплачує кошти згідно трьох рішень судів, не надав суду жодного доказу, що ці кошти, зокрема на утримання батька, він дійсно (реально) сплачує ( відсутня довідка з виконавчої служби про те, що в них на виконанні знаходяться в/листи (в/лист) про стягнення аліментів, довідка з бухгалтерії підприємства (установи, організації), де працює позивач про розмір відрахувань згідно в/листа (листів). Наявність рішень судів в даному випадку не підтверджує факт дійсної сплати відповідачем аліментів.

З пояснення позивача вбачається, що на даний час у нього погіршився стан здоровя, і він потребує постійного підтримуючого лікування, а також великих фінансових витрат та затрат часу, в звязку з чим не буде мати змоги постійно працювати. Однак, як видно з наданих ним медичних довідок, які були предметом дослідження в судовому засіданні, наявність даного захворювання- хронічного гастродуоденіту, не вплинуло на втрату чи погіршення позивачем працездатності та не призвело до отримання інвалідності. Долучений до матеріалів справи чек №23 на придбання медикаментів не може бути доказом, оскільки в ньому не зазначено, що саме дані медичні препарати призначалися для лікування відповідачу та не можна достовірно стверджувати, що їх придбав саме він.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

З врахуванням всіх обставин справи, беручи до уваги зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог та відсутність підстав, передбачених ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а тому позов до задоволення не підлягає.

На підставі ст.ст.180, 181, 183 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.208, 209, 213-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.и

Суддя Грещук Р.П.