Барвінківський районний суд Харківської області
Справа № 2-500//10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2010 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Андросова О.М.

секретаря Сторчай С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкового цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

Позивач зазначила, що з 30.10.1993 по 13.06.2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У період спільного проживання ними було придбано у спільну власність автомобіль Opel Kadet, 1987 року випуску, номерний знак 42878ХА, який станом на 09.06.20010 року зареєстровано на імя відповідача.

Позивач прохає визнати за нею право власності на ? частину зазначеного автомобіля.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, зазначивши, що автомобіль було придбано за кошти їх сімї, ОСОБА_2 декілька місяців ним користувався, а потім передав ОСОБА_3, пояснивши, що останній за користування автомобілем буде сплачувати гроші. Наскільки їй відомо, коштів за автомобіль ОСОБА_3 не сплачував.

Відповідач позов не визнав і показав, що спірний автомобіль дійсно зареєстровано на його імя, але його власником він ніколи не був. В 1996 році він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їздив до Польщі, де ОСОБА_4 купив автомобіль для себе та автомобіль Opel Kadet для ОСОБА_3 за його гроші. Він, ОСОБА_2, переганяв вказаний автомобіль до України, тому на митниці всі документи на автомобіль були оформлені на його імя. В той час придбаний за кордоном автомобіль не можна було відчужувати на протязі 3 років, тому спірний автомобіль і зареєстрували в відділенні РЕР на його імя. Цим автомобілем він ніколи не користувався і він у нього ніколи не знаходився. На вказаний автомобіль він видав ОСОБА_3 так звану „генеральну довіреність, і ОСОБА_3 користувався автомобілем. Коли минуло 3 роки, ОСОБА_3 не став переоформлювати автомобіль на себе, оскільки це дорого коштувало і було недоцільно зважаючи на те, що автомобіль був старий і його ціна була невисока.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, і це підтверджується копіями свідоцтв, що з 30.10.1993 року по 13.06.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу за ОСОБА_2 було зареєстровано автомобіль Opel Kadet, 1987 року випуску, номерний знак 42878ХА.

Зазначене підтверджується листами начальника відділення реєстраційно екзаменаційної роботи № 8 по обслуговуванню населення Барвінківського, Борівського та Ізюмського районів Харківської області від 09.06.2010 року № 125 та від 19.10.2010 року № 236.

Свідок ОСОБА_3 показав в суді, що в жовтні 1996 року ОСОБА_4 сказав йому, що їде до Польщі, щоб купити собі автомобіль, і запропонував йому теж поїхати до Польщі і купити собі автомобіль. Оскільки в нього на той час не було закордонного паспорта, він не міг поїхати до Польщі. Тому він попрохав свого знайомого ОСОБА_2, щоб той з ОСОБА_4 поїхав до Польщі і придбав йому автомобіль. Той погодився. Гроші на придбання він віддав ОСОБА_4. ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 їздили до Польщі, Там вони купили для нього, а ОСОБА_2 перегнав до України автомобіль Opel Kadet. На таможні автомобіль було оформлено на ОСОБА_2 без права продажу автомобіля протягом 3 років. В звязку з цим автомобіль в Україні було зареєстровано на імя ОСОБА_2, а останній видав йому так звану „генеральну довіреність, і він користувався тим автомобілем. ОСОБА_2 вказаним автомобілем не користувався, передав йому автомобіль зразу після того, як перегнав його до Барвінкового. Коли минуло 3 роки, він, ОСОБА_3, не став переоформлювати автомобіль на себе, оскільки це дорого коштувало відносно вартості автомобіля, тому було недоцільно. На цьому автомобілі він потрапив в ДТП, і в несправному стані продав автомобіль ОСОБА_6, а ОСОБА_2 видав на імя ОСОБА_6 довіреність. Це було в 2007 році. Де зараз знаходиться цей автомобіль, йому невідомо.

Свідок ОСОБА_4 показав в суді, що восени 1996 року він разом з братом ОСОБА_5 збирався їхати до Польщі, щоб придбати собі автомобіль. ОСОБА_3 попрохав, щоб йому в Польщі теж купили автомобіль, а перегонить його до України ОСОБА_2, який поїде з ними. Він, ОСОБА_5, погодився. Гроші для придбання автомобіля ОСОБА_3 віддав ОСОБА_2 В Польщі він придбав автомобіль для себе і допоміг ОСОБА_2 вибрати автомобіль для ОСОБА_3, це був автомобіль Opel Kadet. Перегнав цей автомобіль до України ОСОБА_2 На таможні всі документи заповнювались на імя ОСОБА_2 Як і за ким в подальшому було зареєстровано цей автомобіль, йому невідомо. Він бачив, що на тому автомобілі їздив ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 61. СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Будь якої домовленості між сторонами щодо спільного майна немає, шлюбний договір між ними не укладався.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Вирішуючи питання щодо поділу майна суд бере до уваги інтереси сторін, враховує, що відсутні будь-які обставини, які б могли б вплинути на рівність поділу майна між сторонами, оскільки майно, що є предметом поділу, набуте сторонами за спільні кошти.

Частина 4 ст. 334 ЦК Українивстановлює, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Стаття 34 Закону України „Про дорожній рух передбачає, що державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично дорожній мережі загального користування автомобілі. Власники транспортних засобів зобовязані зареєструвати належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після їх придбання, одержання або виникнення обставин, що потребують внесення змін у реєстраційні документи.

З наведеного вище випливає, що право власності на транспортний засіб, в тому числі автомобіль, може бути підтверджено тільки його державною реєстрацією.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу цього суд не приймає як доказ того, що ОСОБА_2 не є власником спірного автомобіля Opel Kadet, пояснення відповідача, а також показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності на ? (одну другу) частину автомобіля Opel Kadet, 1987 року випуску, номерний знак 42878ХА.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені нею витрати зі сплати 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 51 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 79, 88, 209, 212-215, 217, 218, 224 - 226 ЦПК України, ст.ст. 61, 63, 70, 71, СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину автомобіля Opel Kadet, 1987 року випуску, номерний знак 42878ХА, право власності на іншу 1/2 частину вказаного автомобіля залишити за ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 171 (сто сімдесят одну) грн. 00 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Барвінківський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.М.Андросов