Барвінківський районний суд Харківської області
Справа №2-206/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2010 року Барвінківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Коптєва Ю.А, секретаря Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про стягнення недоплаченої одноразової компенсації за шкоду здоровю, причинену внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

В С Т А Н О В И В :

12 квітня 2010 року позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду, в якому просить визнати дії відповідача в частині не нарахування та невиплати одноразової компенсації за шкоду здоровю, причинену внаслідок Чорнобильської катастрофи визнати протиправними та стягнути на його користь невиплачену одноразову компенсацію за шкоду здоровю, причинену внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат з урахуванням фактично виплаченої компенсації, відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач мотивував свої вимоги тим, що він віднесений до 1-ї категорії учасників ліквідації аварії на ЧАЕС та є інвалідом 3-ї групи, захворювання якого повязане із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, згідно частини ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.12.1991 року із змінами та доповненнями, йому гарантовано одноразову компенсацію за шкоду здоровю, причинену внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 30 мінімальних заробітних. Третю групу інвалідності йому було встановлено 21.05.2008 року. На обліку знаходиться в управлінні праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, до якого 26.03.2010 року ним була подана заява про перерахунок та виплату належної одноразової компенсації за шкоду здоровю, причинену внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 30 мінімальних заробітних, проте йому було відмовлено.

Відповідач управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області надало заперечення проти позову, з якого вбачається, що заявлений позов не визнає, вказуючи на те, що нарахування позивачу одноразової компенсації у звязку з встановленням інвалідності буде здійснена відповідно до затвердженого постановою КМУ від 26.07.1996 року №836 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру. Відповідачем при призначенні 3 групи інвалідності позивачу нараховано одноразову допомогу у сумі 184,60 грн.

В судове засідання позивач та представник відповідача не зявились, про місце та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, але надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного.

Згідно з довідкою МСЕК серія ХАР-07 № 018581 від 29.05.2008 року, позивачу з 21.05.2008 року встановлена 3 група інвалідності, за захворюванням, повязаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 9)

Згідно з копією посвідчення серії А № 126356 с виданого 09.06.2008 року та вкладки до посвідчення № 640338 с виданої 09.06.2008 року, позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І) (а.с. 10).

Відповідно до листа управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області позивачеві нарахована одноразова допомога у звязку з встановленням інвалідності в розмірі 184,60 грн., але на час звернення до суду не виплачена.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 8 ст. 8 ЦПК України забороняється відмова в розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 розділу VІІІ Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ІІ від 28.02.1991 року із змінами та доповненнями, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами 3-ї групи внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується в розмірі 30 мінімальних заробітних плат. Згідно ч. 3 ст. 48 цього ж Закону, виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника, а у відповідності ч. 6 ст. 48 вищезазначеного Закону, виплати, зазначені в цій статті, провадяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності чи смерті потерпілого. Датою встановлення групи інвалідності позивачу є 21.05.2008 року. Згідно із ч. 7 ст. 48 цього ж Закону, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Посилаючись на Постанову КМ України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач тим самим ставить під сумнів чинність своїх дій, так як рішенням Верховного Суду України від 08.05.2005 року та рішенням ВАС України від 02.06.2006 року положення вищезазначеної Постанови визнано таким, що не відповідає чинному законодавству.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та членів їх сімей, пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня(ст. 48 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних Законів, відповідно до вимог ст. 22 Конституції України, не допускається.

Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зменшувати встановлені цим законом конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій. Навпаки, частиною 1 ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що конкретні розміри усіх доплат, пенсій і компенсацій передбачених цим Законом, підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Після рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року положення ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» залишилося в редакції базового закону, тобто учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АС 3-ї групи інвалідності одноразова компенсація за шкоду здоровю, причинену внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується в розмірі 30 мінімальних заробітних плат. Таке ж положення закону діяло і на момент проведення відповідних виплат позивачеві.

Відповідно до довідки представленої відповідачем, ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова компенсація при встановленні інвалідності не виплачувалася, в звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області недоотриманих сум одноразової допомоги у звязку з встановленням інвалідності позивачеві у конкретно визначеній грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування недоотриманих сум одноразової щорічної допомоги на оздоровлення замість органу, якому надані такі повноваження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій протиправними та стягнення одноразової компенсації у звязку з встановленням інвалідності задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області щодо виплати ОСОБА_1 одноразової компенсації у звязку з встановленням інвалідності у неповному обсязі протиправними.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсації у звязку з встановленням інвалідності згідно вимог Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 (тридцять) мінімальних заробітних плат з урахуванням раніше здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Барвінківський районний суд Харківської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду в десятиденний строк з дня його проголошення і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 14 травня 2010 року.

Суддя

Барвінківського районного суду ОСОБА_2