Яготинський районний суд Київської області
____________________________________________________________________
Справа № 2-96/2010
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2010 року Яготинський районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Бугіль В.В.

при секретарі Моргун О.В.

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в Яготинському районному суді справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та усунення від права на спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду в січні місяці з даним позовом в якому просила визнати за нею право на спадкування після померлої 18.01.2003 року матері ОСОБА_6. В судовому засіданні в порядку ст. 31 ЦПК України змінила позовні вимоги та зазначила, що 22 вересня 1995 року помер її батько - ОСОБА_7. Спадкоємцями по закону після смерті батька була її мати ОСОБА_6, вона та її брат - ОСОБА_8. їх батько заповіту не залишив. Вони а братом заяв про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька, до Яготинської нотаріальної контори не подавали, тому єдиним спадкоємцем після смерті батька стала їхня мати ОСОБА_6, про що свідчить: свідоцтво про право власності на 1/2 частину будинку, що знаходиться по вул. Зарічанській 88 с. Червоне Заріччя, Яготинського району Київської області від 04.01.1997 року серії ААА № 995021 та свідоцтво про право власності на 1/2 частину будинку, що знаходиться по вул. Зарічанській 88 с. Червоне Заріччя Яготинського району Київської області від 04.01.1997 року серії ААА № 995023.

Її брат ОСОБА_8 після розлучення зі своєю дружиною в листопаді 1985 року залишився проживати в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, а його дружина разом з дітьми - відповідачами по справі, в 1988 році отримали в порядку черги на покращення житлових умов квартиру під № 407 по вул. Тростянецька З в м. Києві. В похованні їхнього батька ні брат, ні його діти участі не брали, не приїхали на похорон. Всі турботи щодо організації та проведення поховання вона взяла на себе. Після смерті батька лише вона одна стала піклуватися про їхню матір, бо її брат взагалі перестав з нею та матірю спілкуватися, ще задовго до смерті батька, зловживав алкоголем, не мав постійного місця роботи. Вона постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижня на вихідні та у святкові дні приїжджала до матері, привозила їй продукти харчування, ліки, одяг. В звязку з похилим віком їх мати не могла утримувати господарство. Земельну ділянку біля хати вона використовувала на власний розсуд: вирощувала городину для себе та матері, також вона доглядала за будинком та господарськими спорудами.

В квітні 1999 року її брат продав квартиру у м. Києві, що належала йому та знаходилася АДРЕСА_2. Як згодом він їй та іншим спільним знайомим пояснював, гроші за продаж квартири у нього забрав син. В квітні 1999 року йому зателефонували з лікарні і повідомили, що брат в тяжкому стані знаходиться в лікарні в м. Борисполі, куди потрапив після побиття невідомими йому особами. Вона забрала його з лікарні, купила одяг та відвезла до матері, постільки до себе забрати не мала можливості бо разом з сімєю мешкала в двокімнатній квартирі. Після цього її брат почав проживати разом з матірю. За час життя з матірю він ні де не працював, крав у матері речі та міняв їх на горілку, зловживав спиртними напоями. 18 січня 2003 року померла її мати - ОСОБА_6. Коли вона приїхала, то застала брата в стані алкогольного спяніння. Всі клопоти з організації поховання, оформлення документів вона взяла на себе. В похованні їхньої матері ні її брат, ні його діти участі не брали. Свідоцтво про смерть матері було видано їй.

Після смерті матері вона фактично прийняла спадщину: вступила в володіння та розпоряджання майном. Так, вона відібрала дещо з майна, що могла забрати відразу в м. Макарів, де проживає. Забрала ощадні книжки батька та матері та інші документи, в тому числі технічний паспорт на будинок та будинкову книгу, меблі: сервант, шафу, стіл, ліжко, чотири подушки, посуд: кришталь, чавуни, каструлі, тарілки та ін., одяг, килими. Приготувала речі які можна буде забрати наступного разу. Однак, коли приїхала наступного разу то побачила, що брат покрав речі та виміняв їх на горілку. Так її брат і існував: харчувався та одягався тим, що вона привозила, бо не працював - був алкоголіком, а на горілку міняв те, що крав.

21.11.2004 року її брат помер. Знову всі клопоти з організації поховання, оформлення документів вона взяла на себе. В похованні брата його діти участі не брали, навіть не приїхали на похорон. Свідоцтво про його смерть було видано їй. Після смерті брата 21.11.2004 року і до дійсного часу вона відкрито володіє: користується та розпоряджається будинком, що знаходиться по вул. Зарічанській 88 с. Червоне Заріччя, майже щотижня приїжджаючи в село, мешкає в будинку, обробляє земельну ділянку. За весь час з дня смерті брата і до грудня 2009 року ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_5 спірним будинком не цікавилися, як не цікавилися та не переймалися життям свого батька з 1999 року й до дня його смерті та не допомагали йому, коли він в останній період свого життя перебував у безпорадному стані: не мав засобів для існування.

09.12.2009 року нею було подано до Яготинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_6 Державним нотаріусом без заперечень було прийнято її заяву та встановлено, що на день подання нею заяви, спадкової справи не було заведено раніше.

Вважає, що від права на спадкування за законом на підставі рішення суду може бути усунена особа, що ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Дане правило поширюється і на тих осіб, які не мали обовязку щодо утримання спадкодавця. Просила, встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_6 у складі домоволодіння, що знаходиться по вул. Зарічанській 88 с. Червоне Заріччя Яготинського району Київської області; визнати за нею право власності на зазначене домоволодіння; визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 негідними спадкоємцями та усунути від спадкування після смерті ОСОБА_8, а також стягнути з них судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності та запереченням позовних вимог.

ОСОБА_4 у лютому місяці 2009 року звернулася до Яготинського району з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 17.02.2009 року по справі затверджено мирову угоду відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_8 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6; Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийняли спадщину після смерті свого батька ОСОБА_8, померлого 21 листопада 2004 року і т.ін. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30.03.2010 року вказана ухвала була скасована, а справа на правлена до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. 18.05.2010 року вказані справи обєднані в одне провадження. В судовому засіданні позивачка відмовилися від позовних вимог та відповідно провадження по даній справі закрито.

ОСОБА_5 звернувся до Яготинського районного суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в якому зазначив, що 22.09.1995 року помер його дід - ОСОБА_7 Після смерті діда залишилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку, розташованого в с. Червоне Заріччя по вул. Зарічанській 88. Спадкоємцями першої черги відповідно ст. 529 ЦК України є дружина померлого (його бабуся) - ОСОБА_6 та його діти: його батько - ОСОБА_8 та відповідачка по справі, дочка померлого - ОСОБА_3

В передбачений чинним законодавством термін до Яготинської ДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловік - ОСОБА_7 звернулась лише його бабуся - ОСОБА_6 - та прийняла спадщину на житловий будинок, що підтверджується свідоцтвом про право власності на 1/2 частину будинку від 4 січня 1997 року та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку від 4 січня 1997 року. Діти померлого ОСОБА_7 своєчасно до нотаріальної контори не звертались та спадщину після його смерті не прийняли. Таким чином вважаю, що його батько ОСОБА_8 та відповідачка по справі ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_7 не прийняли. В той же час, після смерті дідуся, в 1996 році його батько ОСОБА_8, продавши належну йому квартиру № 36, розташовану в м. Києві по вул. Кловський узвіз буд. 20, переїхав на постійне місце проживання до своєї матері (його бабусі) ОСОБА_6, що підтверджується показаннями свідків та письмовими доказами. 18 січня 2003 року померла його бабуся ОСОБА_6

До державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернулась лише ОСОБА_3 Після смерті матері його батько фактично вступив у володіння та управління спадковим майном за таких обставин. Після смерті своєї матері, він продовжував проживати та користуватися житловим будинком, який належав померлій матері, користувався та розпорядився речами померлої, обробляв земельну ділянку біля будинку, тобто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. 21.04.2004 року помер його батько - ОСОБА_8. Після смерті батька спадкоємцями першої черги є він та ОСОБА_9 В передбачений законом термін для прийняття спадщини до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька він не звертався, оскільки був у відрядженні. ОСОБА_9 до цього часу не зверталась з заявою про прийняття спадщини. Відповідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 11.06.2010 року йому було визначено додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини.

02.07.2010 року він звернувся до Яготинської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька та прийняв спадщину. Вказані обставини підтверджується витягом про реєстрацію. Просив встановити факт прийняття спадщини її батьком ОСОБА_8 після смерті його баби - ОСОБА_6Д; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті 21 листопада 2004 року його батька на 1/2 частину житлового будинку, який розташований в с. Червоне Заріччя м. Яготин Київської області по вул. Зарічанська 88.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник проти позову заперечили.

Відповідачка ОСОБА_9 в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, надала суду заяву про визнання позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, суд при ходить до наступних висновків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно свідоцтва про смерть 22.09.1995 року помер ОСОБА_7. 18.01.2003 року померла його дружина ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть 1-БК №431601). Від шлюбного життя останні мали двох дітей: дочку ОСОБА_6 (після шлюбу - ОСОБА_3, свідоцтво про шлюб І-БК № 253071) ОСОБА_10 та ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_7 спадщину у вигляді 1/2 частини жилого будинку з відповідними частинами надвірних будівель за № 88 вул. Зарічанська прийняла ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.01.1997 року серії ААА № 995023 та свідоцтво про право власності серії ААА № 995021 від 04.01.1997 року.

Відповідно свідоцтво про смерть серії І-ОК № 131984 ОСОБА_8 помер 21.11.2004 року. 12.11.1985 року він розлучився з ОСОБА_8 3.1. За час шлюбного життя вони мають двох дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5. За час життя, а саме з 09.01.1976 року та до 16.04.1999 року ОСОБА_8 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2, продав вказану квартиру та почав проживати з 1999 року та по день смерті з матірю за адресою вул. Зарічанська 88, с. Червоне Заріччя м. Яготин Київської області. Вказані обставини ніким із сторін не оспорюються та відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

З спадкової справи померлої ОСОБА_6 видно, що 10.12.2009 року з заявою про прийняття спадщини до Яготинської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_3. З даної заяви та справи видно, що спадкове майно складається з житлового будинку, що знаходиться в с. Червоне Заріччя Яготинського району вул. Зарічанська 88 Київської області та грошові вклади з належними відсотками та компенсаційними виплатами які належали померлій 18.01.2003 року - ОСОБА_6 та грошові вклади з належними відсотками померлого 22.09.1995 року ОСОБА_7 Державним нотаріусом перевірено відсутність спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_6, факт прийняття спадщини перевірено по наявності у спадкоємця ощадної книжки на імя померлої ОСОБА_6 Факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті її чоловіка ОСОБА_7 підтверджено заявою про прийняття спадщини № 559 від 09.10.1996 року спадкова справа № 42 за 1996 рік.

З спадкової справи померлого ОСОБА_8 видно, що 07.07.2010 року з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_5 З рішення Яготинського районного суду Київської області від 11.06.2010 року видно, що ОСОБА_5 визначено додатковий строк достатній для подачі заяви про прийняття спадщини.

З пояснень свідка ОСОБА_11, видно, що позивачка ОСОБА_3, проживала у м. Макаров, однак приїздила кілька разів на місяць. Померлу матір ОСОБА_6 та брата ОСОБА_8 ховала ОСОБА_3 ОСОБА_8 мати не прописувала оскільки потрібно було отримувати субсидію та боялася що останній пропє свою частку. Діти померлого ним не цікавилися. На похорон ОСОБА_8 приїздила тільки його дочка з колишньою дружиною. ОСОБА_8 дуже вживав спиртні напої. За час життя з матірю він весь час сварився з нею. Жили вони на пенсію баби. Після смерті матері ОСОБА_8 одного разу посадив огород однак так його і не вибрав. Розпродав майно яке залишилося після смерті ОСОБА_6 та виміняв його на спиртні напої. Син померлого ОСОБА_8 - ОСОБА_5 з батьком не спілкувався.

З пояснень свідка ОСОБА_12 видно, що померлий ОСОБА_8 проживав разом з матірю до її смерті. Під час життя зловживав спиртними напоями. Після смерті матері посадив пів огорода, однак не вибрав його. Не був прописаний у будинку оскільки матері необхідно було отримувати субсидію. Пропив усе майно яке залишилося. Його діти до нього не приїздили.

З пояснень свідка ОСОБА_13, ОСОБА_14 також видно, що ОСОБА_8 за час життя та після смерті матері проживав з нею і у її будинку. Не прописували його в будинку, оскільки необхідно було отримувати субсидію. ОСОБА_8 зловживав » спиртними напоями, жили на пенсію матері. Постійно сварився з матірю, однак до бійок не доходило. З хати виносив речі та пропивав їх.

3 пояснень свідка ОСОБА_15, який працював дільничним інспектором на час коли була жива ОСОБА_6 видно, що ОСОБА_8 зловживав спиртними напоями, він особисто возив його до лікарні на примусове лікування від алкоголізму. Він неодноразово виїздив за адресою проживання ОСОБА_8 для припинення сварок та притягав його до адміністративної відповідальності. Він неодноразово бачив, що позивачка ОСОБА_3 приїздила до матері та допомагала їй. Дітей померлого ОСОБА_8 він не бачив та не знайомий з ними. Зазначив, що ОСОБА_8 не виглядав ніколи як особа яка потребує сторонньої допомоги.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

З огляду на наведене, в судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняла ОСОБА_6. Після її смерті в 2003 році, за прийняттям спадщини ніхто з рідних не звертався. В порядку статті 1261 ЦК України спадкоємцями були ОСОБА_3, ОСОБА_8 В спадковому будинку, після смерті матері, залишився проживати ОСОБА_8

Згідно технічного паспорту на спірний будинок, він знаходиться за адресою вул. Зарічанська 88 с. Червоне Заріччя м. Яготина Київської області.

Після смерті ОСОБА_8 у 2004 році за прийняттям спадщини ніхто не звертався. В порядку статті 1261 ЦК України спадкоємцями були його діти - ОСОБА_9, ОСОБА_5 Сестра померлого ОСОБА_3 звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті матері тільки у 2009 році. Син померлого ОСОБА_5 звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті батька у 2010 році після надання йому рішенням суду додаткового строку для прийняття спадщини. ОСОБА_9 за прийняттям спадщини не зверталася.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6 встановлено подачею нею заяви про прийняття спадщини та завірено нотаріусом, тому позовна вимога про встановлення факту прийняття спадщини задоволенню не підлягає, оскільки даний факт вже встановлений, ніким не оспорюється та доказуванню не підлягає.

Статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємиць прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Статтею 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти. Від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно до частини 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З огляду на наведене, визнати право власності за ОСОБА_3 на спадкове майно у вигляді спірного домоволодіння суд вважає за неможливе, оскільки з 1999 року та по момент смерті ОСОБА_6 з нею проживав ОСОБА_8 Також, до неї постійно приїздила дочка, яка допомагала по господарству. Після смерті матері, обидва спадкоємці користувалися речами померлої, частину їх забрала ОСОБА_3, а іншу частину реалізував ОСОБА_8 тобто, хоча сторони і не подавали заяви про прийняття спадщини, фактично користувалися майном померлої, а тому ОСОБА_8 будучи спадкоємцем першої черги за законом прийняв частину спадщину після смерті матері, у вигляді 1/2 частини належної йому за законом.

Користування речами померлої матері та факт проживання ОСОБА_8 з нею до її смерті та після неї підтвердили в судовому засіданні всі свідки та усі сторони по справі включаючи і позивачку за первинним позовом. Наведене вище дає суду підстави вважати, що вимога про визнання права власності на усе спадкове майно у вигляді спірного домоволодіння задоволенню не підлягають, а вимога зустрічного позову про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_8 після смерті своєї матері - ОСОБА_6 та визнання за ОСОБА_5 права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на 1/2 частину житлового будинку, який розташований в с. Червоне Заріччя м. Яготин Київської області по вул. Зарічанська 88 підлягає до задоволення.

Що стосується вимог позивачки ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 негідними спадкоємцями та усунення їх від спадкування після ОСОБА_8 то дана позовна вимога не підлягає до задоволення.

Так, частиною 5 статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В судовому засіданні не здобуто, а позивачка не надала суду ніяких доказів того, що ОСОБА_8 за час життя матері та після її смерті знаходився у безпорадному стані. Посилання позивачки та наголошення на тому, що останній страждав на алкоголізм не може слугувати підставою для усунення від права на спадкування дітей останнього, оскільки, ОСОБА_8 не звертався по їх допомогу. Доказів, що йому вона була необхідна у справі не має. З показів свідка ОСОБА_15 також вбачається, що ОСОБА_8 вживав спиртні напої, однак це було періодично і коли він не пив то був здоровою та нормальною людиною, заробляв собі на проживання тим, що підробляв у людей.

Позивачка ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_8 є спадкоємицею другої черги. За прийняттям спадщини до нотаріальної контори не зверталася.

Все наведене, дає суду підстави вважати, що ОСОБА_3 не надала суду жодного доказу, що ОСОБА_8 знаходився у безпорадному стані та відповідачі по справі умисно не надали йому допомоги. Тому, у задоволенні даної позовної вимоги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 88, 209, 213-215, 256, 257 ЦПК України, ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 5, 1224, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та усунення від права на спадкування відмовити.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_8, який помер 21.11.2004 року прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, яка померла 18 січня 2003 року.

Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 на 1/2 частину житлового будинку, який розташований в с. Червоне Заріччя м. Яготин Київської області по вул. Зарічанська 88.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Бугіль