АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2167/10* Головуючий у 1-й інстанції Волювач О.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: Головуючого судді: Омельченко Л..М.

Суддів:

ОСОБА_2,ОСОБА_3

при секретарі: Буряк С.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргої Управління Пенсійного фонду України вЛубенському районі Полтавської області

на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Лубенськом районі Полтавської області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавські області, - про визнання дій неправомірними та перерахунок пенсії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2010 року позо ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської обласі неправомірними.

Зобовязано відповідача провести перерахунок пенсії позивачу та виплачувати йому відповідно до ч.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідої Чорнобильської катастрофи по III групі інвалідності пенсію у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій зі віком, з урахуванням ч.І ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та Закону України «Про державний бюджет України» на відповідний рік, починаючи з 1 січня 2010 року.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської област провести перерахунок додаткової пенсії та виплачувати позивачу відповідно до ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" додаткову пенсію у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ч.І ст.28 ЗУ «Пре загальнообовязкове державне пенсійне страхування та ЗУ «Про державний бюджет України» на відповідний рік, починаючи з 1 січня 2010 року.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

З постановою суду не погодився відповідач і подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати дану постанову та ухвалити нову про відмову позивачу в задоволенні його вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, за адміністративними позовами, у яких апеляційні та касаційні скарги чи подання, подані до набрання чинності цим Законом до відповідних адміністративних судів в адміністративних справах, передбачених пунктом 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, і за якими провадження не відкрито, розгляд проводиться у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і іроцесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і не заперечується сторонами, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням особи, яка юстраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А № 079803 від 22 вересня 1998 року, інвалідом ІП групи захворювання, повязаного з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків іварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії Б № 202423 від 7 вересня 1998 року, довідкою МСЕК № 0310692 від 11 вересня 2001 року (а.с.7-11), у зв»язку з чим має право на пенсію відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню позивачу виплати пенсії з урахуванням розмірів, визначених нормами статті ст.ст. 50, 45 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції від 1996 року.

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційними зміни, внесені Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України до статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому з цього дня діяли норми ст.ст. 50, 54 вказаного закону, якими встановлено, що розмір пенсії для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком , а розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, становить 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", другого нормативно-правового акта ( закону ), який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

За таких обставин, посилання в апеляційній скарзі відповідача на те, що розмір пенсії позивачу повинен виплачуватись, не відповідно до вимог Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання повязаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

В свою чергу, встановлені КМУ порядок розрахунку пенсій та розміри щорічної допомоги на оздоровлення, не відповідають їх розмірам, що встановлені спеціальним Законом, і, з урахуванням того, що Постанови КМУ є підзаконними нормативно-правовими актами, останні не підлягають застосуванню у разі виникнення колізії між ними та нормами Закону.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303,307 ч.І п.1, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської області - відхилити.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області вія 29 січня 2010 року -

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий суддя: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: