Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області
Справа 2- 1933/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2010 року

Ніжинський міськрайонний суд в складі :

головуючого судді СКАЛОЗУБА О.М.,

при секретарі ПОЛЄТАВКІНІЙ М.О.,

за участю сторін,їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ніжинського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та зобовязання нотаріальної контори вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивачка в своїй позовній заяві і в судовому засіданні просить скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 30 червня 1991 року, на ? житлового будинку по вул. Червонокозачій буд 88 м Ніжин, видане Ніжинською міською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 19 березня 1992 року та зобов'язати Ніжинську міську державну нотаріальну контору видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 30 червня 1991 року, на 1/4 житлового будинку по вул. Червонокозачій буд.88, м. Ніжин,посилаючись на слідуючі обставини :30 червня 1991 року помер її рідний брат по матері - ОСОБА_3,,після смерті якого відкрилася спадщина, у вигляді 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідну частину житлового будинку її брат успадкував після смерті його батька - ОСОБА_4 і на підставі свідоцтва про право спадкоємства від 21.11.1940 року отримав право власності на 1/4 частину вказаного будинку. Її мати - ОСОБА_5, отримала право власності на 2/4 частини житлового будинку, її рідна сестра по матері -ОСОБА_6, яка нині має прізвище - ОСОБА_2, отримала право власності на 1/4 частину житлового будинку.

Після того як її сестра ОСОБА_2 вийшла заміж, житловий будинок по вул. Червонокозача, 88, м. Ніжин був поділений на дві ізольовані частини з окремими входами, в одній частині якого проживала мама з братом ОСОБА_3, а в іншій частині будинку, проживала сестра ОСОБА_2 з сім'єю.

Після смерті мами - 21.04.1988 року, її сестра зі своїм чоловіком успадкувала на підставі заповіту 2/4 частини житлового будинку, що належав їх матері - ОСОБА_5. Після смерті чоловіка сестри -ОСОБА_7, їїсестра успадкувала за законом 1/4 частину житлового будинку. На день смерті брата - ОСОБА_3, йому на праві власності належало 1/4 частина житлового будинку по вул. Червонокозачій, буд. 88, а моїй сестрі - ОСОБА_2, належало на праві власності ? частини вказаного житлового будинку.

Житловий будинок по вул. Червонокозачій, 88 мав два ізольовані один від одного входа в будинок, розділені особові рахунки по сплаті за електричну енергію та природний газ. В одній частині будинку жив брат - ОСОБА_3, а в іншій частині сестра - ОСОБА_2. Спільне господарство вони ніколи не вели, однією сім'єю не проживали, будинок доглядали - кожний свою частину. На день смерті брат був розлучений, дітей брат не мав. Спадкоємців першої черги не було, тому єдиними спадкоємцями, на підставі ст.530 ЦК УРСР (1963 року), що діяв на час відкриття спадщини, були вона та відповідачка.

Після смерті брата вона, за 10 днів до закінчення шестимісячного терміну, встановленого для прийняття спадщини, подала до Ніжинської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Державний нотаріус роз'яснила, що термін для отримання свідоцтва про право на спадщину певним строком не обмежений і, що вона може зробити це будь-коли. Через брак коштів, вона довгий час не зверталася за отриманням свідоцтва про право на спадщину.

В лютому місяці 2010 року вона звернулася до Ніжинської міської державної нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті брата - ОСОБА_3 і дізналася, що свідоцтво про право на спадщину на 1/4 житлового будинку по вул. Червонокозача, 88, м. Ніжин, отримала сестра - ОСОБА_2. На її запит КП «Ніжинське МБТІ» підтвердило те, що право власності на 1/4 частину житлового будинку по вул. Червонокозача, 88, м. Ніжин, зареєстровано за сестрою - ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.1992 року, виданого Ніжинською міською нотаріальною конторою.

Ні її сестра, ні хто інший не повідомляли її про те, що сестра -ОСОБА_2, отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті брата - ОСОБА_3, як єдина спадкоємиця.

На її запит, про те чи заведена спадкова справа за її заявою, поданою після смерті брата, Ніжинський міський державний нотаріус повідомив, що така спадкова справа заведена і, що інших заяв по даній справі не надходило. Тобто, їїсестра - ОСОБА_2, заяву про прийняття спадщини у встановлений законом термін до нотаріальної контори не подавала. Викладене підтверджується довідкою №926/01-14 від 14.07.2010 року, виданою державним нотаріусом.

Згідно зі ст. 548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно щоб спадкоємець вчинив одну з таких дій:

Фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Враховуючи те, що сестра проживала окремо від її брата, спільне господарство вони не вели, комунальні платежі сплачували окремо, вона не могла вступити в управління та володіння спадковим майном, а повинна була, як і вона, подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законом термін. Її сестра заяви не подавала, тому вона вважає, що сестра вважається такою, що не прийняла спадщину і безпідставно отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті брата - ОСОБА_3.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ від 31.01.1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які у встановлений строк вчинили передбачені законом дії по прийняттю спадщини, не обмежені певним строком давності. Натомість, вона не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті брата, тому що державний нотаріус Ніжинської міської нотаріальної контори, в супереч вимогам ст.. 548, 549 ЦК УРСР, видав свідоцтво про право на спадщину її сестрі - ОСОБА_2.

Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦПК України вона має право на захист судом своїх порушених прав щодо спадщини, що відкрилася після смерті брата.

Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Представник позивачки підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити з вказаних в позовній заяві підстав.

Представник відповідача-Ніжинської міської держвної нотаріальної контори позов визнала частково і пояснила,що виходячи з аналізу наданих сторонами доказів вона вважає.,що на момент смерті ОСОБА_3І відповідно до діючого на той час законодавства було два спадкоємці:ОСОБА_1О і ОСОБА_2,так як ОСОБА_8О після смерті брата подала в установлений законом термін заяву про прийняття спадщини і була заведена спадкова справа,тобто вона вчинила одну із дій,що передбачені ст.549 ЦК УРСР в редакціїї 1963 року,а ОСОБА_2І на день смерті брата проживала в тому будинку,.поховала брата,робила ремонт,тобто фактично вступила в управління і володіння спадковим майном.Таким чином,на її думку сторони мають рівне право на ? частину спадкового майна,тобто кожен по 1/8 частині.Тому вона ввааєж,що свідоцтво про право на спадщину за законом повинно бути скасоване частково,тільки на 1/8 частину.

Відповідачка ОСОБА_2І позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні,так як вважає,що їй свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину будинку після смерті брата ОСОБА_3І видано правильно.Вона брата доглядала, носила йому їсти і вони жили як одна сімя.Хоча вони спільного господарства не вели і жили окремо. Після смерті брата вона його поховала,відбула всі обряди,робила ОСОБА_9О взагалі не була на похоронах,матеріально на похорони не допомогала,не робила в будинку ремонту.Пройшло вже 19 років і вона тільки зараз надумалась оформляти спадщину.Вона не має ніякого на це права.Просить в позові ОСОБА_1О відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_10О-адвокат ОСОБА_11І вважає,що позов не підлягає задоволенню,так як він необгрунтований.Позивачка пропустила трирічний строк звернення до суду за захистом своїх прав і зробила це через 19 років,хоча мала можливість зробити це раніше.Дійсно вона подала заяву в установлений законом строк,але вона не зробила жодної дії для прийняття спащини,не надала жодного документу нотаріусу і чекала аж 19 років.Якби не відповідачка,то за цей період будинок завалився,йому потрібно робити ремонт.Відповідачка і померлий брат її жили як одна сімя,вели спільно господарство,після його смерті відповідачка його поховала,справила всі обряди,зробила ремонт,тобто фактично вступила в спадщину і прийняла її.Позивачка ж не зробила нічого,окрім написаної нею заяви.Він вважає,щро вона не має ніякого права на вказану спадщину.І тому він просить позивачці в позові повністю відмовити.

Вислухавши пояснення сторін,їх представників ,допитавши свідків суд за таких обставин приходить до висновку,що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав :

відповідно до свідоцтва про смерть 11-ЕЛ №443910 ОСОБА_3 помер 30 червня 1991 року.

Відповідно до свідоцтва про право спадкоємства від 21 листопада 1940 року та довідки Ніжинського КП МБТІ за ОСОБА_3І зареєстровано право власності на ? частину житлового будинку №88 по вул.Червонокозачій в м.Ніжині;

на день відкриття спадщини у померлого ОСОБА_3 були і є рідні сестри : ОСОБА_3 /ОСОБА_10/ ОСОБА_12 і ОСОБА_3 /ОСОБА_1/ОСОБА_13, і даний факт родинних відносин сторонами не оспорюється та він підтверджується повністю свідоцтвами про народження спадкодавця, сторін і свідоцтвами про одруження сторін і зміною ними прізвищ.

Судом встановлено,що після смерті ОСОБА_3І,крім рідних сестер-сторін по справі,інших спадкоємців не було і це також не заперечується сторонами.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно,щоб спадкоємець її прийняв.

ст. 549 ЦК УРСР передбачено,що визнається,що спадкоємець прийняв спадщину .якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву

про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом щести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до довідки Ніжинської міської державної нотаріальної контори від 14.07.2010 року за №926/01-14 після померлого 30 червня 1991 року ОСОБА_3 згідно заяви №527 від 20 грудня 1991 року заведено спадкомву справу за №418за 1991 рік до майна померлого.

При огляді спадкової справи №418 за 1991 рік встановлено,що вказана заява, на підставі якої заведена дана спадкова справа, подана 20 грудня 1991 року ОСОБА_1,тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.Таким чином.позивачка,подавши до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, виконала умови,що передбачені ст.549 ЦК України в редакції 1963 року,тобто вона вважається такою,що прийняла спадщину.

Відповідачка ОСОБА_2І на день смерті спадкодавця в даному будинку проживала,поховала брата,справила всі релігійні обряди,проводила догляд за спадковим майном,тобто вона фактично вступила в управління і володіння спадковим майном і виконала умови,що передбачені ст.549 ЦК України в редакції 1963 року,тобто вона також вважається такою,що прийняла спадщину.

Таким чином суд вважає,що досвтовірно і повно доведено дослідженими доказами ,що на день смерті спадкодавця ОСОБА_3І спадкоємцями по закону були і є дві його рідні сестри :ОСОБА_1О і ОСОБА_2І і вони відповідно до вимог діючого на той час чинного законодавсва виконали умови для прийняття спадщини,що передбачені ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року., і тому є такими,що прийняли спадщину після померлого їх брата ОСОБА_3,30 червня 1991 року.

Оглядом спадкової справи №82 від 19 березня 1992 року встановлено,що заяву про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про спадщину за законом після померлого 30 червня 1991 року ОСОБА_3І подала ОСОБА_2,яка зазначила,що крім неї,інших спадкоємців на спадкове майно не має.

На підставі вказаної заяви і доданих документів про родинні відносини з померлим було видано ОСОБА_2 Іваінві свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 березня 1992 року на ? частину жилого будинку,надвірних будівель і споруд по вул. Червонокозачій,88 в м.Ніжині,що належного померлому ОСОБА_3

На підставі даного свідоцтва відповідно до довідки Ніжинського КП МБТІ від 08.04.2010 року за ОСОБА_2І зареєстровано право власності на вказану ? частину жилого будинку,надвірних будівель і споруд .

Аналізуючи вказані докази суд приходить до висновку,що свідоцтво видано з порушенням вимог діючого на той час чинного законодавства,так як на момент видачі свідоцтва була заведена спадкова справа за заявою позивачки і нотаріусом дана спадкова справа взагалі не перевірялась і не була врахована при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну частину майна.Крім того,сама відповідачка при подачі заяви про прийняття спадщини ввела в оману нотаріуса,так як вказала в заяві,що крім неї інших спадкоємців за законом на спадкове майно не має.Дані обставини дають суду підстави вважати,що свідоцтво про право на спадщину за законом,видане на імя ОСОБА_2,протирічить чинним на той час нормам законодавства і тому його необхідно частково скасувати,оскільки воно видане одному спадкоємцю на 1/4 частину спірного спадкового майна,а було і є два спадкоємці,які мають рівне право в ідеальних долях на ? частину спадкового майна,тобто кожен із них по 1/8 частині.

За таких підстав суд вважає необгрунтованим твердження представника відповідача про те,що позивачка подала заяву,більше нічого 19 років не робила,не надала ніяких документів для прийняття спадщини,не робила ремонтів,не ховала спадкодавця і тому не може вважатись спадкоємцем,так як позивачка виконала одну із умов ,передбачених ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року і сам момент оформлення спадщини,.подання документів і реальне прийняття майна необмежений часом і вона з моменту подачі заяви вважається такою,що прийняла спадщину. Її таке право є непорушним,законодавчо підтверженим.

Суд також не може погодитись з думкою представника відповідачки про те,що позивачка пропустила строк звернення з позовомдо суду за захистом своїх прав і тому їй слід відмовити в позові і за цих підстав,так як судом доведено,що позивачка звернулась в нотаріальну контору в липні 2010 року,а в Ніжинське КП МБТІ 08.04.2010 року,тобто даними фактами доведено,що позивачка дізналась про порушення своїх прав лише в 2010 році і тому вона не пропустила трирічний строк звернення з позовом до суду.

За таких обставин суд вважає,що позов ОСОБА_1 до Ніжинської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та зобовязання нотаріальної контори вчинити певні дії задовольнити частково.

Видане 19 березня 1992 року Ніжинської міською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 30 червня 1991 року ОСОБА_3 на ? частину житлового будинку по вул.Червонокозачій,88 в м.Ніжині частково скасувати.

Зобовязати Ніжинську міську державну нотаріальну контору видати ОСОБА_14 свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 30 червня 1991 року ОСОБА_3 на 1/8 частину житлового будинку по вул.Червонокозачій,88 в м.Ніжині .В іншій частині позову відмовити.

Керуючись ст.ст.529,530,548,549,561 ЦК УРСР/в редакції 1963 р./,ст.ст.1262,1268-1270 ЦК України,ст.ст. 10,11,60, 208, 212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Ніжинської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та зобовязання нотаріальної контори вчинити певні дії задовольнити частково.

Видане 19 березня 1992 року Ніжинської міською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 30 червня 1991 року ОСОБА_3 на ? частину житлового будинку по вул.Червонокозачій,88 в м.Ніжині частково скасувати.

Зобовязати Ніжинську міську державну нотаріальну контору видати ОСОБА_14 свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 30 червня 1991 року ОСОБА_3 на 1/8 частину житлового будинку по вул.Червонокозачій,88 в м.Ніжині .В іншій частині позову відмовити.

На рішення може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайсуд апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ НІЖИНСЬКОГО

МІСЬКРАЙСУДУ ОСОБА_15