Кузнецовський міський суд Рівненської області
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2010 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі: головуючого - судді Горегляд О.І., з участю:

- секретаря судового засідання - Ломази С.О.,

- позивачки - ОСОБА_1,

- відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кузнецовськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2009 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали між собою шлюб у відділі РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №51 та видано подружжю свідоцтво про шлюб серії І-ГЮ №042899. 16 жовтня 2009 року у сторін народилася дитина: дочка - ОСОБА_3, яка на теперішній час є малолітньою дитиною, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №106578, виданим відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 22 жовтня 2009 року.

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зазначивши, що одруження виявилося невдалим. Згідно доводів позивачки відповідач ОСОБА_2 не піклувався про створення нормальних сімейних відносин і взаємоповагу один до одного та припинив приймати участь у веденні домашнього господарства, що й призвело до фактичного припинення шлюбу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги та просила суд розірвати шлюб, укладений із ОСОБА_2, залишивши малолітню дитину їй на виховання. З пояснень позивачки слідує, що з листопада 2009 року до теперішнього часу сторони проживають окремо і не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою. ОСОБА_1 не бажає проживати однією сім'єю із відповідачем і категорично наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1, визнавши ту обставину, що з листопада 2009 року до теперішнього часу сторони проживають окремо і не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою. Примирення подружжя вважає неможливим із-за відсутності згоди на це позивачки.

Враховуючи наведене, суд прийняв визнання позову про розірвання шлюбу відповідачем ОСОБА_2, оскільки воно не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Заслухавши пояснення сторін, суд дослідив та оцінив в сукупності докази, наявні в матеріалах справи, і прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 тривалий час спільно не проживають та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Відновити сімейно-шлюбні відносини і спільно проживати однією сім'єю позивачка не бажає, тому збереження сім'ї за таких обставин є неможливим.

Отже, сім'я ОСОБА_1 і ОСОБА_2 фактично не існує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.І ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Ч.ч.І, 4 ст.55 СК України передбачають, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до ч.ч.З, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, оскільки вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам позивачки.

Враховуючи наведене, керуючись ч.І ст.24, ч.ч.І, 4 ст.55, ч.ч.З, 4 ст.56, ч.2 ст. 104, ч.З ст.105, ч.І ст.110, ст.112 СК України, ст.ст.4, 60, ч.І ст.61, ч.ч.І, 2 ст.88, ч.4 ст.174, ч.З ст.208, ч.ч.І, 2 ст.209, ст.ст.212-215, ч.І ст.218, ч.2 ст.222, ч.І ст.223, ч.І ст.294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, який зареєстрований у відділі РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 03 березня 2009 року, актовий запис за №51, - розірвати.

Малолітню дитину сторін - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на вихованні її матері - ОСОБА_1.

Звільнити сторони по справі: ОСОБА_1 і ОСОБА_2 від сплати судового збору (державного мита) на підставі п.18 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21 січня 1993 року №7-93.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 (тридцять) гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя О.І.Горегляд