Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2- 8124 /2010 р.
РІШЕННЯ

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2010 г.

Ленінський районий суд м. Запоріжжя в складі:

-головуючого судді Дюженко Л.А.,

-при секретаре Волошиной М.В., за участю адвоката ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_4 Іоланди Анатоліївни, про зняття з реєстрації та зустрічна позовна заява ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 Іоланди Сергіївни, до ОСОБА_2, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 яка є представником інтересів ОСОБА_4 Іоланди Сергіївни, про зняття з реєстрації останньої в квартирі АДРЕСА_1, у звязку з тим, що ОСОБА_5, яка була визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням в цій квартирі, витрати за комунальні послуги за свою дитину, яка залишилась зареєстрована в спірній квартирі, не сплачує.

ОСОБА_4 в спірній квартирі не проживає, вона живе зі своєю матірю.

Позивачка є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, інших доходів не має, тому реєстрацію її онуки ОСОБА_4 за її місцем проживання тягне за собою додаткові витрати позивачки, тому вона просить зняти ОСОБА_4 з реєстрації в вищезазначеній квартирі.

ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4 Іоланди Анатоліївни, ІНФОРМАЦІЯ_1, позов не визнала та подала зустрічну позовну заяву, в якій вказала, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.12..2006 року фактично встановлено, що місцем реєстрації та проживання неповнолітньої ОСОБА_4 є квартира АДРЕСА_1., але позивачка перешкоджає неповнолітній ОСОБА_4 користуватися житлом за місцем її реєстрації, не пускає її в квартиру, ключів від вхідних дверей у дитини не має, другого житла у неповнолітньої ОСОБА_4 не має, її мати ОСОБА_5 також не має свого житла, вимушена була здати дитину на навчання в інтернат, де дитина живе пять днів в неділю, в на вихідні їй фактично ніде дітися, тому відповідачка просить усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 Іоланді Анатоліївні, ІНФОРМАЦІЯ_1, вселити неповнолітню ОСОБА_4 Іоланду в спірне житло.

Позивачка позов не визнавала, вваж є , що він не підлягає задоволенню.

Третя особа - орган опіки та піклування Ленінської райадміністрацїї - служба у справах дітей, проти позову позивачки заперечує. Зустрічний позов ОСОБА_3 просить задовольнити. Вселити неповнолітню ОСОБА_4 в спірну квартиру.

Третя особа - сектор громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ЗМУ УМВС України, в судове засідання не зявився, про день слухання був сповіщений у встановленому законом порядку.

Третя особа - представник КП «ВРЕЖО № 7» покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вислухавши пояснення свідків, оцінивши всі докази в сукупності, вважає, що в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_4 Іоланди Анатоліївни, про зняття з реєстрації слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_3, яка є представником інтересів ОСОБА_4 Іоланди Сергіївни до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2006 року ОСОБА_3 та її неповнолітнього сина ОСОБА_6 було визнано, такою, що втратили право користування квартирою № 70 в будинку № 24 по вул. Бородінська в м. Запоріжжі. При цьому ОСОБА_7 не заперечувала, щоб ОСОБА_4 залишалась зареєстрованою за вищевказаною адресою, при цьому позивачка була згодна самостійно сплачувати за неї квартплату та комунальні послуги.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі . не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2006 року фактично встановлено, що місцем реєстрації та проживання неповнолітньої ОСОБА_4 Іоланди є квартира АДРЕСА_1.

Між тим позивачка у своєму позові просить зняти неповнолітню ОСОБА_4С.з реєстраційного обліку, посилаючись на ч.З ст. 29 ЦК України, де зазначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місцем проживання її батьків.

Позов ОСОБА_7 датований 21.07.2010 року, тобто на момент подачі позовної заяви ОСОБА_4 вже виповнилось 15 років. Таким чином посилання на ч.З ст. 29 ЦК України є не обгрунтованим.

В даному випадку необхідно було застосовувати положення ч.2 ст. 29 ЦК України, згідно якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлені законом.. Тобто на даний момент неповнолітня ОСОБА_4 має право сама обирати місце проживання. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2006 року, місцем проживання ОСОБА_4 є саме спірна квартира АДРЕСА_1. Оскільки на цей час ОСОБА_5 ніде не зареєстрована, що підтверджується довідкою з адресно - довідкового сектору, то немає можливості задовольнити вимоги ОСОБА_7, щодо проживання дитини за місцем реєстрації її матері. Крім того не відомо ї місце реєстрації її батька.

Як встановлено судом неповнолітня ОСОБА_4 навчається в 9 класі та фактично весь час проживає , за винятком вихідних днів та канікул, у комунальному закладі «Запорізька загальноосвітня школа - інтернат 1 -III ступенів № 4 Запорізької обласної Ради. На вихідні дні та на канікулах дитина знаходитеся, за її поясненням,

та за поясненням її матерів родині колишнього чоловіка ОСОБА_5, проте цей дім не може бути місцем її проживання, оскільки вона не має відношення ані до власника цього будинку по вул. Мурманській № 47/2, ані до осіб які в ньому зареєстровані.

Проживати за місцем реєстрації вона не може, оскільки позивачка ОСОБА_7 не надає доступу ОСОБА_4 до квартири, в неї немає ключів від вхідних дверей. Цей факт підтвердили свідки: ОСОБА_8, яка пояснила, що в травні 2010 року вона з ОСОБА_5 ходили до ОСОБА_7, але їх не пустили в спірну квартиру на поріг; свідок ОСОБА_9, пояснила, що вона з ОСОБА_4 ходила на квартиру , де живе її бабуся ОСОБА_7, але їм не відчинили двері, і ОСОБА_7 сказала, щоб вона. ОСОБА_4, більше не приходила. Цей же факт підтвердила і сама неповнолітня ОСОБА_4 Свідок ОСОБА_10 не заперечувала проти проживання ОСОБА_4 в спірній квартирі.

Тобто судом встановлено, що позивачка, ще до подачі нею позовної заяви, чинила перепони неповнолітній ОСОБА_4 в користуванні приміщенням де вона була зареєстрована.

Відповідно до положень ст. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці користування судами Житлового Кодексу України» №2 від 12.04.1985 року - право на житлову площу особа втрачає у випадку відсутності понад встановлений строк без поважних причин.

Згідно п.З.ч.З ст.71 ЖК України. За дитиною поміщеною на виховання в дитячий заклад, зберігається житлове приміщення протягом всього часу навчання.

Той факт, що ОСОБА_4 Іоланда Сергіївна дійсно навчається в 9-Б класі в комунальному закладі «Запорізька загальноосвітня школа - інтернат 1 -III ступенів № 4 Запорізької обласної Ради, підтверджується довідкою від 11.10.2010 р.

За таких обставин, правові вимоги позивачки не можуть бути задоволені, крім того, ставлячи питання про зняття ОСОБА_4 з реєстрації, позивачка не посилається на норми матеріально права, хоча відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 р., зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду( про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть.

В позові ОСОБА_7 не заявлено жодних з зазначених вище вимог, які б були підставою для того , щоб СГІРФО зняв особу з реєстраційного обліку.

Внаслідок цього суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, а усунення порушення прав неповнолітньої ОСОБА_4 можливо лише шляхом її вселення до спірної квартири, де вона зареєстрована до цього часу.

Керуючись ст.ст. 10,60, 212, 213, 218 ЦПК України, ст. ст.9, 71 ЖК України та ст.. 29 ч.2 ЦК України , ст.. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці користування судами Житлового Кодексу України» №2 від 12.04.1985 року суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка є представником інтересів ОСОБА_4 Іоланди Сергіївни, про зняття з реєстрації відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3 неповнолітній ОСОБА_4 Іоланді Сергіївні,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вселити ОСОБА_4 Іоланду Сергіївну,ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартиру АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цьоро рішення.

Головуючий -