Справа № 2-63 2/ 10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2010 року

смт.Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

Г оловуючого судді Карягіної В.А.

при секретарі Мошонській Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Біловодськ цивільну справу за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 Пенсійного Фонду України в Біловодському районі Луганської області про визнання дій незаконними із стягненням підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з

01.01.2009р„-

07 липня 2010 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 Пенсійного Фонду України в Біловодському районі Луганської області, в якому зазначили, що вони мають правовий статус „дитини війни, відповідачем їм не доплачувалося підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , просять визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2009 р.

Позивачі у судове засідання не зявилися, звернулися до суду з клопотаннями про розгляд справи без їх участі. <

Представник відповідача в судовому засіданні не зявився, в запереченнях звернувся до суду з заявою розглянути справу без його участі, позов не визнав з мотивів, викладених у запереченні до позову, вказавши, що доплата до пенсії протягом 2009 - 2010 років здійснювалась у відповідності до п.8 Постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 року, в розмірі

„ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 10,11 ,60 ЦГТК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1. - ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 - 08.03.1939 р. н., ОСОБА_3 - 14.05.1939 р. н., ОСОБА_4 - 22.01.1931 р. н. мають правовий статус «дитини війни», що підтверджується посвідченнями № 107304 від 21.02.1994 року (аркуш справи 7), № 106756 від 28.03.2000 року (аркуш справи 17), № 106697від 21.04.1992 року (аркуш справи 27), № 109882 від 16.04.1986 року (аркуш справи 37) відповідно.

Згідно до наданого відповідачем розрахунку позивачам підвищення до пенсії як дитині війни у 2009 - 2010 роках здійснювалося в розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - по 49,80 грн.

ВС ТАНОВИВ:

49,

Суд вважає вказані дії відповідача у виплаті підвищення до пенсії позивачам в такому розмірі такими , що не відповідають вимогам закону.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статею 2 частиною 1 Закону України « Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Згідно статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Вихідними критеріями обрахунку підвищення до пенсій виступають розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. За таких обставин положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» з 1 січня 2009 року був затверджений розмір прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, в розмірі, який діяв у грудні 2008 року, тобто - 498 грн.

Відповідно до Закону України № 1646 від 20 жовтня 2009 року «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» введені з 04 листопада 2009 року нові розміри прожиткового мінімуму, який для осіб, які втратили працездатність, законодавчо визначений з 04 листопада 2009 року - 573 гривні.

Ст.71 вищевказаного Закону України Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно з Законом України « Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком..

Враховуючи, що позивачам, починаючи з 01.01.2009 року сплачувалося підвищення до пенсії в розмірі 10% прожиткового мінімуму, за період з 01.01.2009 по 31.12.2009 року відповідач повинен перерахувати і доплатити позивачам по 1237,95 грн., виходячи з розрахунку (498 грн. х 30% х Юмес.) + (498 грн. : ЗО х 30% х 3 дня листопаду) + (573 грн. : 30 днів листопаду х 27 днів листопаду х 30%) +( 573 грн. х 30% ).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 р. N 2154- VI з 1 січня 2010 року затверджений розмір прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, в розмірі 695 грн., з 01 квітня - 706 грн.

Ст.70 вищевказаного Закону України Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно з Законом України « Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи, що позивачам, починаючи з 01.01.2010 року сплачувалося підвищення до пенсії в розмірі 10% прожиткового мінімуму, за період з 01.01.2010 по 31.07.2010 року відповідач повинен перерахувати і доплатити позивачам по 1124 грн. 10 коп., виходячи з розрахунку (695 грн. х 30% х 3 міс. + 706 грн. х 30% х 4 міс.).

Із позовних заяв вбачається, що позивачі просять визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2009 р. та в подальшому. Ця вимога є необгрунтованою з підстав ст. З ІДІЖ України , яка передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В межах ЦПК України захисту підлягає порушене право позивача, внаслідок чого зобовязання відповідача в подальшому здійснювати виплату підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни є безпідставним, оскільки встановлює обовязки на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в подальшому припиненні або зміненні в сторону зменшення шляхом внесення змін до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки підрахування конкретної суми недоплаченого підвищення не входить до компетенції суду, в частині вимоги про стягнення з відповідача недоплаченого підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни, суд вважає необхідним як засіб захисту прав позивача покласти обовязок на відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачене підвищення з урахуванням здійснених виплат. Тому в цій частині суд задовольняє позовні вимоги частково.

Стосовно посилання представника відповідача на відсутність бюджетного фінансування в обсязі, передбаченому Законом України « Про соціальний захист дітей війни» для здійснення соціальних виплат, то суд не приймає їх, оскільки судове рішення ухвалюється в межах норм діючого законодавства в незалежності від причини ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги відповідно до вимог ст.З ч.2 Конституції України, за якою права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Крім того, в приписах ст.113 Закону України « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визначено, що в разі недостатності виділених з Державного бюджету України коштів по бюджетних програмах, повязаних з розмежуванням джерел виплати пенсій між Державним бюджетом та Пенсійним Фондом України, пенсії, визначені законодавством для відповідних категорій громадян, виплачуються і повному обсязі за рахунок власних надходжень Пенсійного Фонду України.

Ст.1,3 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» передбачає, що державна соціальна гарантія - встановлений цим Законом мінімальний розмір державної соціальної допомоги, а також пільги з метою надання соціальної підтримки «дітям війни». Чітко окреслено, що державні соціальні гарантії «дітям війни», встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Посадові особи і громадяни, винні в порушенні законодавства про соціальний захист «дітей війни», несуть відповідальність згідно із законом , вказується у ст. 11 вищевказаного Закону.

Окрім того, Міністерство праці та соціальної політики України листом за №1323/0/039/98-07, №21423/02-20 від 27.12.2007 року повідомило підпорядковані ОСОБА_5 Пенсійного Фонду про те, що виплата підвищення до пенсії «дітям війни» здійснюється за матеріалами пенсійних справ без подання пенсіонерами будь-яких додаткових документів. Просило врахувати зазначене при здійснені перерахунків пенсій і провести з цього питання відповідну розяснювальну роботу.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статі 92 Конституції України передбачено, що виключно Законами України визначаються права та свободи людини та громадянина, гарантії цих прав і свобод.

Згідно з ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМ України.

Керуючись ст. ст. З, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, Законом України « Про соціальний захист дітей війни», Конституцією України, Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року, Законом України « Про державний бюджет України на 2009 рік», рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у період з

01.01.2009року по 31.07.2010 року .

Зобовязати ОСОБА_5 Пенсійного Фонду України в Біловодському районі Луганської області здійснити виплату ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 згідно із статтею 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, виходячи з розміру, визначеного ч.1ст.28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2009 року по 31.07.2010 року включно з урахуванням здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивачів судові витрати зі сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення по 22 грн. 75 коп. кожному.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя

Біловодського райуду

Луганської області ОСОБА_6