РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2010 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Турецького О.С.

при секретарі Курченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на транспортний засіб, -

В С Т А Н О В И В :

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на транспортний засіб.

Свій позов він обґрунтував наступним: на протязі жовтня місяця з метою придбання автомобіля для себе, позивач займався його пошуком у мережі Інтернет. В результаті такого пошуку він знайшов автомобіль марки Mercedes-Benz S-320, з власником якого звязався шляхом мережі Інтернет і домовився про зустріч з метою огляду автомобіля. 26 жовтня 2010 року приблизно о 14 год. позивач зустрівся з людиною, яка приїхала на зазначеному авто. З цією людиною позивач домовився про купівлю вказаного автомобіля за ціною в 68 тисяч доларів США, у звязку з чим дав завдаток у сумі 500 доларів США.

Також, вказана особа пояснила позивачу, що знімати авто з обліку в ДАІ він не буде у звязку з тим, що це дорого, а також те, що автомобіль йому не належить і вона підготовить для позивача відповідні документи, з якими позивач буде вільно їздити, а у подальшому за необхідністю і знати його з обліку в ДАІ.

Наступного дня позивач знову зустрівся із відповідачем, та передав йому гроші в сумі 67 500 доларів США, а відповідач передав позивачу ключі від автомобіля, технічний паспорт на автомобіль марки Mercedes-Benz S-320, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1, талон технічного огляду на автомобіль марки Mercedes-Benz S-320, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1, подорожній лист службового легкового автомобіля серії СБЛ №899717 на автомобіль Mercedes-Benz, договір оренди на автомобіль Mercedes-Benz від імені ФОП „Шапіро з одного боку і позивачем з другого боку, договір оренди автомобіля Mercedes-Benz від імені ОСОБА_3 з одного боку та ФОП „Шапіто з іншого боку, свідоцтво про реєстрацію ФОП „Шапіро.

При цьому, чоловік, який продав позивачу автомобіль, пояснив йому, що генеральну довіреність на авто він дасть йому пізніше. Позивача це влаштувало, оскільки він вважав, що їздити за подорожнім листом не зможе. Тому, позивач забрав усі вказані документи.

Однак, 29 жовтня 2010 року на перехресті вулиць Тираспольської та Старопортофранківської в місті ОСОБА_3 позивача зупинив працівник ДАІ з метою перевірки документів, який склав „Протокол про адміністративне правопорушення, „Постанову в справі про адміністративне правопорушення та поставив автомобіль на арестмайданчик №6, а мене доправив до ОСОБА_4 Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, де після проведення перевірки позивач отримав копію „Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи .

Усі документи на автомобіль у позивача також забрали, і згідно зазначеної постанови, здали до камери речових доказів ОСОБА_4

Таким чином, було порушене право власності позивача на зазначене майно.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, при цьому зазначивши, що з позовом він згоден, та просить суд задовольнити його у повному обсязі.

Суд, вислухавши доводи та пояснення сторін, ознайомившись та дослідивши наявні матеріали справи і надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1. було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2. було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3. вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У відповідності до Постанови о/у СУР ОСОБА_4 ОМУ Приморського РВ УИВС України в Одеській області ОСОБА_5 про відмову в порушенні кримінальної справи, автомобіль марки Mercedes-Benz S-320, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1, номер кузова WDD2210221А071496, при перевірці по базі „Угон не значиться, а отже, позивач є добросовісним набувачем і має право власності на зазначене майно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 330, 380 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 223 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати право власності на автомобіль марки Mercedes-Benz S-320, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1, номер кузова WDD2210221А071496 за ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.С.Турецький

18.11.2010