Справа № 2-1138/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді Куценка О.В.

при секретарі - Юрко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді цивільну справу за позовом Акціонерного страхового товариства "АІС-Поліс" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ПП "Шансон" про стягнення коштів в порядку регресу-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно 23788 грн. 03 коп. на відшкодування коштів, виплачених у звязку з настанням страхового випадку.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, причини неявки в суд не сповістили, подали заяви про розгляд справи без їх участі. позовні вимоги не визнали.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки в суд не сповістив.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

30.12.2008 року мала місце ДТП з участю ТЗ "ЗАЗ Т13110" під керуванням ОСОБА_3, та "ГАЗ 24" під керуванням ОСОБА_1, який належить ОСОБА_2 та переданий в оренду ПП "Шансон".

Винним в ДТП визнано ОСОБА_1, відповідно до постанови Кіровського районного суду м.Кіровограда від 26.01.2009 року.

Між ОСОБА_3 та позивачем 08.10.2008 року укладено договір добровільного страхування транспортного засобу.

06.02.2009 року ОСОБА_3. було виплачено 23652 грн. 82 коп. страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення містяться в ст. 27 Закону України "Про страхування".

Вирішуючи питання про належність відповідачів суд виходить з вимог ст. 1187 ЦК України, згідно якої, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідач ставить питання про солідарну відповідальність всіх відповідачів. Однак, відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

В даному випадку власником ТЗ ГАЗ 24 є ОСОБА_2, який передав автомобіль ПП "Шансон" відповідно до договору оренди легкового автомобіля від 2.02.2004 року. В подальшому, на ПП "Шансон" оформлено тимчасовий реєстраційний талон.

Згідно наданих суду документів, автомобіль ГАЗ 24 закріплено за водієм ОСОБА_1

З пояснень представника ПП "Шансон", наданих матеріалів вбачається, що автомобіль перебував на ремонті, більш того, у водія ОСОБА_1 був відсутній поліс цивільної відповідальності, відтак, даний автомобіль механік відмовився випустити на лінію. Однак, як зазначили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_1, самовільно забрав машину та без належних документів виїхав за територію підприємства. В подальшому, скоїв ДТП.

Оскільки автомобіль ГАЗ 24 вийшов з володіння власника мимо його волі, тому, ПП "Шансон", не може відповідати за дії водія ОСОБА_1

Вимоги до ОСОБА_2 та ПП "Шансон" є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

На підставі ст. 993, 1187 України, ст. 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 88, 224-229 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 на Акціонерного страхового товариства "АІС-Поліс" 23788 грн. 03 коп. на відшкодування виплачених коштів 237 грн. 88 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

В задоволені вимог до ОСОБА_2 та ПП "Шансон" відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського О. В. Куценко

районного суду

м.Кіровограда