Справа № 2-6051/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2010 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення та встановлення порядку користування квартирою,-

встановив :

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав. Просить суд їх задоволити та винести рішення про вселення позивача ОСОБА_1, як власника, в належну йому на праві спільної сумісної власності квартиру №236, що в м.Рівне по вулиці Млинівській, 41 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 квітня 2000 року виданого управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської Ради та зобов»язати відповідачів не чинити позивачу перешкод в користуванні належною позивачу часткою квартири; встановити порядок користування приміщеннями квартири №2 3 6 в будинку №41 по вулиці Млинівській в м.Рівне, виділивши в користування ОСОБА_1 жилу кімнату площею 11,8 кв.м.; виділити в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жилу кімнату площею 16,5 кв.м.; тамбур, кухню, коридор, ванну кімнату, туалет залишити у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги визнали повністю та не заперечили проти їх задоволення.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 30 червня 1990 року Відділом ЗАГС м.Рівне було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

01 червня 1991 року у них народилась донька ОСОБА_3.

З дослідженого в судовому засіданні повідомлення начальника КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» №127 від 19 січня 2010 року вбачається, що згідно обліку Рівненського міського бюро технічної інвентаризації квартира №236 на вулиці Млинівській, 41 в м.Рівне зареєстрована за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 квітня 2000 року, виданого управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської Ради.

Рішенням Рівненського міського суду від 12 червня 2009 року

шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, неповнолітню доньку сторін ОСОБА_3 залишено на проживанні з матір»ю.

Після розірвання шлюбу, протягом місяця сторони проживали у спільній квартирі, однак у липні місяця 2009 року відповідач по справі ОСОБА_2 змінила замок у вхідних дверях квартири у зв»язку з чим, унеможливила позивача по справі потрапити у квартиру.

Відповідно до ст.38 6 ЦК України власник, який має тільки підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В даному ж випадку, позивач, будучи співвласником квартири, фактично позбавлений відповідачами права користуватись цим майном.

У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що дії відповідачів, що виразились у фактичному самоправному виселенні позивача з належної йому на праві власності частини квартири та створюють перешкоди у вільному користуванні належним позивачу майном.

Тому з цих підстав, в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.382 ЦК України квартира визначається як обєкт права власності.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначення часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки спільного майна не допускається згідно із Законом або є не можливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділ має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Як встановлено в судовому засіданні квартира №2 36 по вулиці Млинівській, 41 в м.Рівне знаходиться у дев'ятиповерховому будинку на 6-му поверсі.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22 грудня 1995 року №20, зазначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності, підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири, або які можна переобладнати у такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться на шостому поверсі девятиповерхового будинку і виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири не можливо, отже дана квартира є не подільною річчю, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення, однак оскільки позивач подала позов про встановлення порядку користування приміщеннями спірної квартири, позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213, 215,294 ЦПК України, ст.ст.184,35 6,358,3 61,364,382,38 3,386,391 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення та встановлення порядку користування квартирою задоволити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2.

Встановити порядок користування приміщеннями квартири №2 3 6 в будинку №41 по вулиці Млинівській в м.Рівне, виділивши в користування ОСОБА_1 жилу кімнату площею 11,8 кв.м.; виділити в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жилу кімнату площею 16,5 кв.м.; тамбур, кухню, коридор, ванну кімнату, туалет залишити у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: