АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-2941/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Кузнєцов В.О. В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2010 року м. Дніпропетровськ 07 червня 2010 року Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Приходченко А.П.

суддів - Кузнецова В.О., Варенко О.П.

при секретарі - Кононенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Акціонерного комерційного інноваційного банку «У крСиббанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2, про зобовязання вчинити певні дії, припинення договору та відшкодування матеріальної тр моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. Визнано договір про надання споживчого кредиту № 0 від 20.06.2006 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк" та ОСОБА_3 таким, що закінчив свою дію з 26.06.2007 року у зв'язку із достроковим погашенням кредиту. Зобов'язано Акціонерний комерційний інноваційний банк „УкрСиббанк" здійснити перерахунок за період з 05.08.2006 року по 26.06.2007 року за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20.06.2006 року по сумі кредиту з урахуванням грошових коштів, сплачених за квитанцією № 6 від 05.08.2006 року, пq сумі нарахованих та отриманих від ОСОБА_3 процентів за користування кредитом та пені. Стягнуто з Акціонерного комерційного інноваційного банку „УкрСиббанк" на користь ОСОБА_3 безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 293 грн. 69 коп., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. а також сплачений судовий збір у розмірі 76 грн. 50 коп.. сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., всього 2490 грн. 19 коп.

З даним рішенням не погодились відповідач та третя особа.

В своїх апеляційних скаргах, кожен з них окремо, посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2010 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, рішення суду скасуванню, а в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 20.06.2006року між ОСОБА_3 та АКІБ „УкрСиббанк" було укладено договір споживчого кредиту № 0.( а.с. 141 - 145 ).

ОСОБА_2 згідно з наказом № 64-ВК від 01.04.2005 року працювала спеціалістом з продажу у відділенні № 196 АКІБ „УкрСиббанк", яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Л. Макіївської, 2.

05.08.2006 року до ОСОБА_2, яка знаходилася на своєму робочому місці та будучи кредитним інспектором, на якого, відповідно до п. 7 Посадової інструкції спеціаліста індивідуального бізнесу відділення № 196 Другого територіального управління Дніпропетровського регіонального департаменту АКІБ „Укрсиббанк" від 25.07.2005 року, покладені обов'язки по оформленню касових документів на погашення кредитів, звернулася ОСОБА_3 з проханням прийняти грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та видати квитанцію про оплату коштів по вказаному кредитному договору. При цьому ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 суму у розмірі 1000доларів США, що в еквіваленті склало 5050 грн. для внесення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки це була субота і касові операції не здійснювалися. ОСОБА_2 з використанням комп'ютерної техніки виготовила 05.08.2006 року квитанцію № 6 від 5.08.2006 року, яка видається Банком у випадку прийняття від позичальника грошових коштів у вигляді оплати кредиторської заборгованості, посвідчила вищевказаний документ своїм підписом, відтиском штампу відділення АКІБ „УкрСиббанк". ( т.7 а. с. 195 крім, справи ). Зазначену суму ОСОБА_2. пізніше не внесла в касу банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а привласнила та використала в своїх цілях.

Відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу за фактом вчинення злочину передбаченого ст. ст. 190 ч. 1, 358 ч. 1, 358 ч. З, 366 ч. 2 КК України. Постановою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2008 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2 була закрита за підставі Закону України „Про амністію" від 19.04.2007 року. Дана постанова ОСОБА_2 не була оскаржена та набрала законної сили. ( а. с. 7 - 18 ).

Задовольняючи позовні вимоги та посилаючись на ч. 1 ст. 1172 ЦК України, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, приймаючи від ОСОБА_3 грошові кошти, знаходилася на своєму робочому місці та виконувала свої службові обвязки, а тому прийняту 05.08.2006 року ОСОБА_4 суму в розмірі 1000 доларів США необхідно зарахувати в рахунок погашення кредиту.

Однак с такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, суд прийшов до таких висновків через порушення норм матеріального права. _ -

Суд не звернув уваги на те, що хоча ОСОБА_2 і знаходилася на своєму робочому місці, але згідно посадової інструкції не мала права приймати грошові кошти. До її обовязків входило лише оформлення касових документів на погашення кредитів. Зазначене підтверджується змістом посадової інструкції, наказу № 53-а від 26.01.2005 року та не заперечувала сама ОСОБА_2, визнаючи себе винною та зобовязуючись відшкодувати ОСОБА_3 заподіяну шкоду, в ході розслідування кримінальної справи (т. 8 а. .с 88 ).

Факт того, що ОСОБА_2 не передала отримані грошові кошти в касу банку, а привласнила їх підтверджується дослідженими достовірними доказами, насамперед матеріалами кримінальної справи: постановою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2008 року, згідно якої кримінальна справа відносно ОСОБА_2 була закрита на підставі Закону України „Про амністію" від 19.04.2007 року. Відповідно до постанови ОСОБА_2 визнана винною у привласненні грошей ОСОБА_3 та підробці документів. Вказана постанова є чинною.

Доводи представника ОСОБА_2 проте, що дану суму остання внесла до каси банку 10.08.2006року за квитанціями № 10 та № 12 спростовуються викладеними вище обставинами, а також поясненнями представника позивачки, наявністю квитанцій у позивачки.

За вказаних обставин у суду не було підстав вважати, що ОСОБА_2, знаходячись 05.08.2006року на своєму робочому місці та приймаючи грошові кошти від ОСОБА_3, виконувала свої посадові обовязки , а тому банк не може нести відповідальність за ОСОБА_4. відповідно до вимог, передбачених ст. 1172 ЦК України.

Оскільки сума , яку передала ОСОБА_3 ОСОБА_2 в рахунок погашення кредиту до каси банку не надійшла, а була привласнена останньою, у суду не було підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 : про зобовязання банку зробити перерахунок за договором про надання споживчого кредиту та процентів, з урахуванням переданої нею ОСОБА_2 суми в розмірі 1000 доларів США ; про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 293,69грн. ; про визнання договору про надання споживчого кредиту таким, що закінчив свою дію у звязку з достроковим погашенням кредиту ; про стягнення моральної шкоди та судових витрат .

ОСОБА_3 не позбавлена права на предявлення позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в загальному порядку .

Таким чином колегія суддів, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини та наведені вимоги закону, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 не вбачає. Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вказаним обставинам справи та вимогам закону, апеляційні скарги підлягають задоволенню, рішення суду на підставі п.3,4 ч.І ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.І п.п.3,4, ст. 313 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2010 рок - скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2, про зобовязання вчинити певні дії, припинення договору та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді: