Справа № 2-39/10
Провадження № 2-39/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарях Петренко С.М., Облакевич A.C.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Красилівської сільської ради Броварського району Кищс|»кої області про встановлення земельного сервітуту та зобов»язання не чинити перешкоди в користуванні сервітутом

встановив:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду із даним позовом, в якому просить суд встановити між ними та ОСОБА_3 земельний сервітут на земельнім ділянці площею 0,06 га за адресою Київська область, Броварський район, с. КрасилівКа КСП «Красилівське» земельна ділянка за №771 на право ироїзДу на транспортному засобі та зобов»язати ОСОБА_3 не чинити їм перешкод у користуванні сервітутом.

В обгрунтування своїх вимог позивачі посилається на те, що на підставі договорів купівлі продажу від 12.04.2007 року та 15.01.2008 року вони придбали суміжні земельні ділянки площею 0,2499 га та 0,2497 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою с. КрасилівКа Броварського району Київської області. Право власності на землю підтверджується державними актами виданими на їх ім»я. Відповідно до цільового призначення вказаних земельних ділянок вони в серпні 2008 року розпочали будівництво житлового будинку.

Далі зазначають, що іншим суміжним землевласником являється відповідачка по справі, останній належить земельна ділянка площею 1,8551 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до плану меж земельних ділянок відображених в державних актах та проекті землеустрою с. Красилівка Броварського, району Київської області між їх та ОСОБА_3 земельними ділянками передбачені землі загального користування - дорога, однак фактично такі відсутні. У зв»язку зічим належні їм земельні ділянки позбавлені вільного доступу, проїзд до них можливий винятково з боку відповідача.

З питань добровільного встановлення сервітуту вони неодноразово зверталися до ОСОБА_3, однак та відмовлялася вирішити спір в добровільному порядку та укласти дргбвір. ,

В Судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, дещо уточниладх просить суд встановити земельний сервітуту на земельну ділянку площею 424 кв. ц на право проїзду на транспортному засобі та зобов»язати відповідача не чинити їм перешкоди в користуванні сервітутом.

Пояснила, що на підставі договорів купівлі-продажу вони спільно із чоловіком ОСОБА_2 набули право власності на земельні ділянки за адресою с. Красилівка Броварського району Київської області та отримали відповідні державні акти. Після, відповідно до цільового призначення земельних ділянок розпочали будівництво житлового будинку. При проектуванні земельних ділянок була допущена помилка, fa саме не передбачені землі загального користування - дорога між їхніми з відповідачкою земельними ділянками, фактично відразу після їх межі, починається

земля призначена для товарного сільськогосподарського виробництва, що належить ОСОБА_4JVI. Остання заборонила їм крристуватися підїзними шляхами до земельних ділянок. На момент купівлі земельних ділянок їм не було відомо про таку ситуацію.

Нердноразово пропонували відповідачці вирішити питання в добровільному порядку, сплатити компенсацію за користування землею для проїзду, однак та не погоджується із будь-яким вирішення,питання. - V

Уточнила, що на сьогоднішній день земельна ділянка ОСОБА_3 загороджена парканом та вирито рів, що унеможливлює користування земельною ділянкою.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги та пояснення дані позивачкою ОСОБА_2 підтримав. В подальшому в судове засідання не з»яви вився подав заяву про слухання справи в його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, пояснила, що в лютому 2005 року вона отримала державний акт на право на земельну ділянку площею У ;855 га за адресою Броварський район КСП «Красилівське» ділянка №771 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Попередньо вона давала згоду позивачам на проїзд по належній їй'земельній ділянці, однак після дізналася, що в інтернеті|є об»ява про продаж її паю. Вважає, що такі дії були вчинені позивачами, тому вона їм відмовила.

Утёчнила, що фактично дорога - землі загального користування проходять вздовж їґпаю. Не згідна з вимогами про встановлення сервітуту, вважає, що позивачі повинні були дивитися за тим, яку ділянку вони купують. На запитання уточнила, що фактично землю надану для товарного сільськогосподарського виробництва вона за цільовим призначенням не використовує.

Представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, пояснив, що його мати отримала державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В кінці 2007 року позивачі розпочаліт будівництво житлового будинку та стали їздити по земельній ділянці відповідачки. З цих підстав вона зверталася до Броварської міжрайонної прокуратури. Заперечує проти встановлення сервітуту.

Представник відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала, пояснила, що позивачі не надали доказів щодо встановлення сервітуту саме з боку сторони відповідача та облатування проїзду на транспортних засобах до збудованого ними житловогр будинку. Вважає, що у позивачів є можливість заїзду до належних їм земельних ділянок з іншого боку, де не існує забудови.

Судом до участі в даній справі в якості співвідповідача залучено Красилівську сільську раду Броварського району Київської області.

Представник відповідача ОСОБА_7, землевпорядник Красилівської сільської^ради Броварського району Київської області, позовні вимоги не визнав, пояснив, дао відповідачка без будь-яких порушень отримала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та оформила державний акт. При розробці технічних документів та винесенні масиву в натурі, де знаходяться земельні ділянки сторін геодезистами були допущені помилки та зміщено план забудови саме на дорогу. При цьому зазначив, що винесення земельних ділянок в натурі на цьому масиві було погоджено всіма відповідними організаціями. На його думку пфивачі є добросовісними набувачами, так як придбали землю на підставі договоруІкупівлі-продажу. Вважає, що спір між сторонами стався з вини геодезистів.

. . - ї "

Представник відповідача виконуючий обов»язки голови Красилівської сільської|ради ОСОБА_8 віднесла вирішення питання щодо позовних вимог на

розсуд суду, пояснила, що фактично між земельними ділянками сторін відсутня дорога. Спірне питання, що виникло між сторонами було предметом розгляду на розширеній земельній комісії Красилівської сільської ради, при цьому ОСОБА_3 пропонувалася земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства розміром 0,0793 га в замін на? оформлення сервітуту. Також відповідачці пропонувалася земля для забудови, однак та категорично відмовилася від їх отриманая та встановлення сервітуту. Уточцила, що вирішення питання між сторонам^, вона вбачає лише в домовленості щодо користування пайовою землею. Дорога /фк ділянками мала би бути обов»язково, однак вона відсутня і щодо інших земельник ділянок для забудови, що межують з паями протяжністю в 0,5 кв.

Додала, що генеральний план с. Красилівка Броварського району Київської області не затверджений через відсутність коштів.

Вислухавши пояснення позивачів, заперечення відповідачів, дослідивши письмові |Матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бут^и встановлене щодо земельної ділянки або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Частиною 1 статті 404 ЦК України передбачено, що право користуватися чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку.

Правилами ст. 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту -т це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Згі|но ізі ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановленім таких земельних сервітутів: право проїзду на транспортному засобі.

Відповідно до вимог ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом абр рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Відповідно до вимог ч. З ст. 402 ЦК України у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Судом встановлено, що позивачі на підставі договорів купівлі-продажу від 12.04.2007 року за №2846 та від 15.01.2008 року за №208 придбали земельні ділянки площею $,2497 га та 0,2499 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель за адресою Київська область, Броварський район с. Красилівка.

Пркво власності позивачів на земельну ділянку підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ за №425472 від 08.08.2008 року та серії ЯЖ за №425474 від 08.08.2008 року.

Відповідно до державного акту .на право власності на земельну ділянку серії КВ за №046^50 ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 1,8551 га для ведення товарногб сільськогосподарського виробництва за адресою: Броварський район КСП «Красилі|ське» ділянка №771.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок №5 по вул. Каштановій с. Красилівка Броварського району Київської області, про що свідчить свідоцтво про право

власності не нерухоме майно. З листа за №365 від 07.09.2010 року, виданого Красилівською сільською радою Броварського району Київської області вбачається, що вулиця Каштанова с. Красилівка безпосередньо проходить по лінії земельних ділянок ОСОБА_2 (по опису меж від Б до В) ОСОБА_2 (по опису меж від Б де* В) ОСОБА_3 Житловий будинок „ що належить на праві власності ОСОБА_9, розташований за адресою с. Красилівка, вул. Каштанова, збудований на земельній ділянці площею 0,2499 га, що належить останньому.

Таіож із матеріалів справи вбачається, що фактично земельні ділянки позивачів межують із земельною ділянкою ОСОБА_3, при цьому в державних актах сторін в описі меж дані щодо їх суміжності не відображені. Зазначене питання було предметом обговорення в судовомуч засіданні, в ході якого було встановлено, що сторони ,є суміжними землевласниками, що також підтверджується і листом Красилівської сільської ради №365 від 07.09.2010 року. З якого також видно,, що відповідно до опису меж, визначених державним актом серії КВ за №046450 виданого на ім»я 'ОСОБА_3 між земельними ділянками знаходяться землі загального користування - дорога по опису меж від В до А. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 підтвердила фактичну наявність земель загального користування, яка проходить по діагоналі її земельної ділянки від точок А до В на плані меж земельної ділянки. і

Генеральний план с. Красилівка Броварського району Київської області не затверджений через відсутність коштів, про що свідчить лист відповідної ради.

З Цетою забезпечення повного та всебічного розгляду по даній справі ухвалою суду від 29.04.2009 року по даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов»язковим і оцінюється судом за правилами встановленими статтею 212 цього Кодексу. ¦ .

Суд приймає до уваги висновок експерта і вважає його належним, допустймим, достовірним, а також достатнім доказом, який взаємопов»язаний з усіма доказами зібраними по справі в їх сукупності. Так дані зазначені у висновку експертизи від 08.12.2009 року щодо неможливості іншим шляхом здійснити проїзд до земельних ділянок позивачів та неможливості нормального господарського використання нерухомого майна, що належить позивачам без встановлення земельного сервітуту та обтяження земельної ділянки, суд бере за основу. Крім того, дані обставини також підтверджені державними актами позивачів, схемою планування с. Красилівка, відомостями, що надані Красилівською сільською радою Броварського району Київської області в межах якої розміщені спірні земельні ділянки та іншими зібраними по справі доказами.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи за №4410 наведено чотири варіанти влаштування проїзду до земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_2, аналізуючи та оцінюючи зазначені варіанти, суд приходить до висновку иро доцільність встановлення саме третього варіанту, запропонованого експертом для влаштування під»їзду до земельних ділянок позивачів, а саме в точках «АБВГ», з площі па|о №771 в межах, що проходять від точки «А» до точки «Б» 75,0 м.; з точки «Б» перпендикулярно до правої межі ділянки ОСОБА_2 в точку «В» - 3, 5 м; з точки «В» по лівій межі паю в точку «Г» - 62,03 м; з точки «Г» в точку «А» - 15,0 м. При цьому судом „враховується, що зазначений варіант є найменш обтяжливим для сторони відповідача, враховуючи ширину проїзду (смугу руху) 3,5 м

та в цілому площу 188 кв.м. На думку суду заявлений позивачами розмірі сервітуту площею 424 кв. м є завеликим для встановлення проїзду транспортними засобами.

Кр&і того, з детального з»ясованих в судовому засіданні обставин встановлено, що передбачені в державних актах сторін землі загального користування та землі запасу фактично відсутні, оскільки відведені для індивідуальної житлової забудови іншим землекористувачам, при цьому лінія земель загального користування - дорога по опису меж від В до А по діагоналі проходять через земельну ділянку ОСОБА_3 'О.М., що підтвердила в судовому засіданні остання. Тому з цих підстав суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Суд критично відноситься до тих обставин, що при розробці проекту землеустроїв на спірній території Красилівською сільською радою не було передбачено під»їздів до виділених ними земельних ділянок для будівництва, та використання земель загального користування та земель запасу під індивідуальну забудову.

Вирішуючи питання про строковість сервітуту, суд приходить до висновку про доцільність встановлення постійного сервітуту, враховуючи, що його встановлення необхідно для обслуговування нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельни^ ділянок, користування якими носить систематичний характер та використовується для проживання.

Враховуючи розташування земельної ділянки відповідача та належного позивача^ нерухомого майна, суд дійшов висновку, що нормальне господарське використання позивачами земельної ділянки та належного їй нерухомого майна неможливо без обтяження сервітутам земельної ділянки відповідача. Задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом, що підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи від 08.12.2009 року за №441$, де зазначено про неможливість іншим шляхом здійснити проїзд до земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_2 без встановлення земельного сервітуту! та неможливість нормального господарського використання нерухомого майна, що належить позивачам. При цьому судом також враховується, що суміжні межі до земельних ділянок позивачів з ділянками земель запасу Красилівської сільської ради Броварського району відсутні. Можливість влаштування під»їзду до земельних ділянок останніх з врахуванням сумісних меж земель до цих земельних ділянок фім обміну площі земельної ділянки, яку необхідно вилучити з площі паю за №771 під проїзд неможливо, що підтверджується зібраними по справі письмовими доказами] що Підтверджується висновком експертизи.

Стосовно розрахунку вартості сервітуту, то при його визначенні суд виходить із розміру податку за земельні ділянки, який розраховується із грошової оцінки одиниці площі ріллі по Київської області, яка встановлена в розмірі 12148 грн. за 1 га, при цьому судом враховується лист Броварської ОДПІ від 31.08.2010 року, де зазначено, що податок за земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва справляється із розрахунку 0,1 відсотка від Грошової оцінки одиниці площі рілля по Київській області. Враховуючи наведене розмір плати за користування сервітутом має складати 274,08 грн. в рік (12148,83 грн. х 188 кв. м/10 000 кв. м=228,40, 0,1 % з 228,40 складає 22,84 грн. X 12 місяців =274,08 грн. Зазначена плата за користування проїзними шляхами не менша ніж сума податку на землю, що має сплачуватись відповідачем, двічі в рік до 15 серпня та 15 листопада поточногр роїсу. Крім того, судом враховується, що інших розрахунків розміру плати за користування земельною ділянкою (проїзним шляхом) з доданням відповідних

розрахунків та документів на підтвердження таких розрахунків від сторін щодо зазначеного об»єкту не надходило.

З метою уникнення повторного звернення до суду з цих підстав, суд вважає за доцільне ^задовольнити вимоги позивачів про зобов»язання не чинити перешкоди у користуванні сервітутом.

Прр винесенні даного рішення судом також враховується позиція органу місцевого самоврядування - Красилівської сільської ради в адміністравтиних межах якої розміщені земельні ділянки сторін та до компетенція якої віднесено вирішення земельних спорів, а саме в тій частині, що вирішення питання, що склалося між сторонами можливо лише у випадку встановлення сервітуту у заявлений спосіб, іншого щляху вирішення посадові особи не вбачають, а також ті обставини, що відповідачці з боку сільської ради пропонувалося вирішення спірного питання шляхом виділення їй земельної ділянки для особистого селянського господарства або забудови^ Крім того, суд приймає до уваги, що позивачі по суті є добросовісними набувачаіш земельних ділянок наданих для будівництва та обслуговування житлових будинків.

Заперечення сторони відповідача по суті заявленого позову не змістовні, ґрунтуються лише їх не бажанням надати право проїзду позивачам, їх пояснення жодним Доказом не мотивовані, а тому не спростовують доводів позивачів в частині встановлення сервітуту, оскільки в судовому засіданні безспірно встановлено неможливість нормального господарського використання земельних ділянок позивачів без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача. Крім того, судом враховується поняття добросусідства при використанні земельних ділянок та фактичне невикористання відповідачкою належної їй земельної ділянки за цільовим призначенням. Вимоги позивачів є дрведеними і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Напідставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 99, 100 ЗК України ст. 401-404 ЦК Украйни, ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право постійного земельного сервітуту, щодо земельної ділянки, яка належить^ на праві власності ОСОБА_10 за адресою: Київська область Броварський район КСП «Красилівське» ділянка за №771 у вигляді права проїзду транспортним засобом сервітуту розміром 188 кв.м в точках «АБВГ», з площі паю №771 в межах, що проходять від точки «А» до точки «Б» 75,0 м.; з точки «Б» перпендикулярно до правої межі ділянки ОСОБА_2 в точку «В» - 3, 5 м; з точки «В» по лівій межі паю в точку «Г» - 62,03 м; з точки «Г» в точку

«А» - 15,0 м.

. *-

Встановити плату за користування сервітутом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 в розмірі 0,1% від грошової оцінки одиниці площі ріллі по Київській області в розмірі 274 грн. 08 коп. (Двісті сімдесят чотири) в рік.

Зобов»язати ОСОБА_10 не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перешкоди в користуванні сервітутом.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя