АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-9079/10* Головуючий у 1-й інстанції Кузнєцова О.Ю. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Чернова С.І.

Суддів: Прядкіної О.В.. ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві на рішення Октябрського районного суду м. Полтави Полтавської області від 01 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання здійснити нарахування державної соціальної допомоги дитини війни,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави Полтавської області від 01 лютого 2010 року вимоги ОСОБА_4 - задоволені частково.

Постановлено визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві протиправною.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві Полтавської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_4, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 30 листопада 2009 року з підвищенням її на 30 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону України ..Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві просить рішення скасувати з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що з 01 січня 2008 року і по теперішній час ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни діє у редакції Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Окрім того, з 22 травня 2008 року є чинною постанова Кабінету Міністрів України №530. якою встановлені конкретні розміри підвищення до пенсії для осіб, які мають статус дитини війни.

Судом не взято до уваги, що органи Пенсійного Фонду України вправі здійснювати виплати лише у межах коштів, отриманих з Державного бюджету України на такі цілі, а у 2007 році бюджетні кошти не виділялися і що висновок суду про застосування величини мінімальної пенсії за віком згідно Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для обрахування підвищення пенсії дітям війни є помилковим та таким, що суперечить закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача. пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах приходить до висновку, що скарги слід відхилити.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвату про відхилення апеляційної скарги і затишення рішення без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції із додержанням норм процесуального права встановлено, що позивач ОСОБА_4 є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" та відповідно до ст.6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов суд першої інстанції обгрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню позивачу ОСОБА_4 доплати до пенсії, на підставі ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 30 листопада 2009 року.

При цьому, висновки суду обгрунтовуються рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007року №6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008. якими визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік та п.п.41 розділу 2 Закону України „Про державний бюджет на2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Такий висновок суду є правильним, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.6 Закону України ..Про соціальний захист дітей війни.( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки вище зазначеними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися неконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" і відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягати застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплати до них. повинен був діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" і здійснити позивачу належні нарахування (за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, колегія суддів вважає законним і обгрунтованим застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008року визнано неконституційними положення п.п. 41 розділу 2 Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, а саме редакція ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на 2008рік. отже з цього дня вона втратила чинність і не підлягала застосуванню.

За таких обставин, безпідставними вважає колегія суддів, посилання в апеляційній скарзі відповідача на те. шо розмір підвищення до пенсії позивачу в 2008році повинен виплачуватись, не відповідно до вимог ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, а на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008року № 530.

Обгрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність своїх дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через відсутність бюджетних коштів для цієї мети, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається.

За таких обставин суд першої інстанції, правильно застосувавши норми матеріального права( ст. ст. 64. 152 Конституції України, ст. ст. З, 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування), дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Постановлене у справі судове рішення є законним і обгрунтованим, ухваленим з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для її задоволення немає.

З огляду на викладене апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах.-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави Полтавської області від 01 лютого 2010 року - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ - суддя - підпис

СУДДІ - підписи

Згідно: