Справа № 2-1183/10
РІШЕННЯ

Іменем України

12 липня 2010 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді РУДНЄВОЇ О.О.

при секретарі КУЧЕРЯВЕНКО А.М.

за участі адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,

установив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який пізніше уточнив та доповнив, відповідно до якого просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 18772,73 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.. В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 зазначив, що 01.02.2008 року біля 17.45 годин відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 2110, державний номер НОМЕР_1, рухався по Салтівському Шоссе зі сторони вулиці ОСОБА_4 в напрямку вулиці Халтуріна в м. Харкові у стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9-а ПДД України, а в напрямку руху по вказаній вулиці в районі будинку № 43, водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 1.5; 10.1; 11.4 ПДД України, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_5, що рухався назустріч, внаслідок чого ОСОБА_2 як особі, що знаходилась у момент зіткнення в салоні ОСОБА_5 в якості пасажира, було завдано тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2009 року провадження по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України припинено, ОСОБА_3 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року. Разом з тим звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року є не реабілітуючою обставиною. Внаслідок ДТП ОСОБА_2 було завдано матеріальної шкоди, у вигляді того, що при ударі в нього з каблучки випав прямокутний діамант, відповідно довідки ТОВ «Ювелірна Біржа» на 28.05.2008 року вартістю 13575,00 грн., деформована сама каблучка, а також з огляду на те, що внаслідок ДТП було пошкоджено мобільний телефон CDMA, згідно довідки ФОП ОСОБА_6 вартістю 950,00 грн на 01.02.2008 року, оскільки внаслідок отриманих пошкоджень ремонту та відновленню не підлягає. Таким чином, сума завданої ОСОБА_2 матеріальної шкоди становить 14525,00 грн. Разом з тим, відповідно довідки Головного управління статистики в Харківській області Державного департаменту статистики України № 12-25/643 від 10.08.2009 року індекс інфляції по України за період з лютого 2008 року по липень 2009 року склав 1,289 рази. Таким чином, сума завданої ОСОБА_2 матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції становить 18722,73 грн. Крім того, злочинними діями відповідача ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 було завдано й моральної шкоди, оскільки внаслідок ДТП йому було завдано тілесних ушкоджень у вигляді перелому 3, 4 ребер справа, закритий перелом вертлюжної впадини зліва та пошкодження звязочного апарату лівого тазостегнового суглобу, забиття грудного відділу хребта, закрита черепно-мозкова травма, СГМ, рвана рана підбородка, у звязку з чим ОСОБА_2 був з місця ДТП доставлений до ХМКЛШНМД імені проф. ОСОБА_7, де йому була надана перша медична допомога, після чого ОСОБА_2 був направлений в інститут травматології та ортопедії ім. Сітенко в м. Харкові. Внаслідок отриманих травм ОСОБА_2 відчував сильні больові відчуття, що спричинило йому сильні моральні страждання. ОСОБА_2 був вимушений довгий час проходити больові процедури, що повязані були спочатку з діагностикою, а потім з лікуванням отриманих травм, що спричинило йому додаткові сильні моральні та душевні страждання. Внаслідок отриманих травм ОСОБА_2 тривалий час був позбавлений можливості самостійно, без сторонньої допомоги, пересуватись, що також завдавало йому додаткових душевних та моральних страждань. Було порушено його нормальний уклад життя, він був позбавлений нормально працювати, що викликало й нього почуття дискомфорту, сорому, безпомічності. Таким чином, ОСОБА_2 окрім матеріальної шкоди, було завдано й моральну шкоду яку він оцінює в сумі 50000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача за дорученням ОСОБА_8 підтримав позовні вимоги свого довірителя в повному обсязі та просив їх задовольнити шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18772,73 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн..

Відповідач та його представник , адвокат ОСОБА_1П.у судовому засіданні проти позову заперечували, зазначили, що, не заперечуючи провини у самому ДТП, сума позову матеріальної та моральної шкоди не обґрунтовані, оскільки позивач не довів та не підтвердив свої обґрунтування та вимоги на які посилається у позовній заяві. ОСОБА_2 вимагає відшкодувати йому вартість каблучки з діамантом, при цьому не надав до суду жодного доказу, що свідчили б про відношення цих предметів до злочину. Крім того, відповідно до протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 01.02.2008 року, що міститься у матеріалах кримінальної справи, вказано, що грошей та цінних речей виявлено не було. А також у постанові про притягнення в якості обвинуваченого цей зв'язок зазначено не було. При цьому, не проглядається причинно-наслідковий зв'язок між ДТП та спричиненою шкодою у вигляді пошкоджень телефону та каблучки, ці обставини є надуманими та мають на меті безпідставне збагачення. Не надано жодного доказу, окрім двох консультативних висновку, що ОСОБА_2 було завдано тілесних ушкоджень. Сума моральної шкоди явно завищена та не відповідає розумності та справедливості, так як вчинений ОСОБА_3 злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який передбачено покарання не повязане з позбавленням волі. Крім того, на теперішній час основний дохід ОСОБА_3 це пенсія, за рахунок якої він живе та яка складає 1300,00 грн. Інших доходів та заробітків у нього немає. ОСОБА_3 вважає, що його діями ОСОБА_2 спричинена моральна шкода в розмірі 3000,00 грн., а матеріальна шкода нічим не доведена та не підтверджена.

Суд, вислухавши пояснення сторін, заслухавши показання свідка ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, ознайомившись з матеріалами архівної кримінальної справи Московського районного суду м. Харкова № 1-818/09 від 22.07.2009 року , вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 частково обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що 01.02.2008 року біля 17.45 годин відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 2110, державний номер НОМЕР_1, рухався по Салтівському Шосе зі сторони вулиці ОСОБА_4 в напрямку вулиці Халтуріна в м. Харкові у стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9-а ПДД України, а в напрямку руху по вказаній вулиці в районі будинку № 43, водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 1.5; 10.1; 11.4 ПДД України, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_5, що рухався назустріч, внаслідок чого ОСОБА_2 як особі, що знаходилась у момент зіткнення в салоні ОСОБА_5 в якості пасажира, було завдано тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2009 року провадження по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України припинено, ОСОБА_3 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 22 ЦК України в особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Таким чином, враховуючи викладене, майнову шкоду ОСОБА_2 було завдано джерелом підвищеної небезпеки у вигляді того, що при ударі в нього з каблучки випав прямокутний діамант, відповідно довідки ТОВ «Ювелірна Біржа» на 28.05.2008 року вартістю 13575,00 грн., деформована сама каблучка, а також з огляду на те, що внаслідок ДТП було пошкоджено мобільний телефон CDMA, згідно довідки ФОП ОСОБА_6 вартістю 950,00 грн на 01.02.2008 року, оскільки внаслідок отриманих пошкоджень ремонту та відновленню не підлягає, ці обставини знайшли своє підтвердження в матеріалах архівної кримінальної справи Московського районного суду м. Харкова № 1-818/09 від 22.07.2009 року.

Таким чином, сума завданої ОСОБА_2 матеріальної шкоди становить 14525,00 грн. Разом з тим, відповідно довідки Головного управління статистики в Харківській області Державного департаменту статистики України № 12-25/643 від 10.08.2009 року індекс інфляції по України за період з лютого 2008 року по липень 2009 року склав 1,289 рази. Таким чином, сума завданої ОСОБА_2 матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції становить 18722,73 грн(14525,00*1,289=18722,73)

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, тощо. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважає, що постанова суду з кримінальної справи, яка набула чинності згідно вимог ч 3 ст..61 ЦПК України є підставою ,яка звільняє сторони від доказування при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо до якої встановлено ці обставини. На підставі вимог ч2 ст.14 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року « Амністія не звільняє від обов2язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду»

На підставі цього суд вважає, що сторони не мають підстави доказувати ті обставини, які вже встановлені постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2009 року, яка набула чинності і не оскаржувала ся сторонами.

На підставі ст..41 Конституції України право власності в Україні охороняється законом.

На підставі ст..319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах. Виходячи з вимог ст..328 ЦК України позивач набув право власності на законних підставах, до яких відноситься договір купівлі-продажу та має право розпоряджатися своїм правом власності відповідно закону незалежно від волі інших осіб ( ст.316 ЦК України)

На підставі ст..ст..321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України).

На підставі ст.. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода ,завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою ,яка її завдала.

На підставі ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів , механізмів та обладнання .... На підставі ч 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим обєктом використання ,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ч 5 ст.1187 ЦК України, особа ,яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду , якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно вимог Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди з змінами та доповненнями внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України №7 від 08.07.1994 р.,№11 від 30.09.1994 року, № 15 від 25.05.1998 року, № 9 від 24.10.2003 року п. 4 під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності , повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Суд розяснював учасникам процесу вимоги ст..ст..10,11,60 ЦПК України про те, що докази по цивільній справі надаються сторонами, а судом тільки оцінюються. Суд вважає, що позивач суду свої позовні вимоги щодо завдання їм моральної (немайнової) шкоди суду довів частково , про заподіяння йому моральної шкоди в повному обсязі належних доказів суду не надав. Відповідач належних доказів тим обставинам, що моральна шкода завдана не з його вини ,суду не надав.

Що стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 50000,00 гривень, суд виходить з наступного: згідно вимог ст.. 1167 ЦК України 2003 року моральна (немайнова)шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

На підставі п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № ; з змінами , що внесені Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності(в тому числі інтелектуальної) прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ.

Суд вважає, що злочином, який скоєно відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди дійсно заподіяно шкоду праву власності позивача, його здоров»ю, але суд вважає ,що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є частково доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково.

Позовні вимоги щодо стягнення судових витрат підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі вимог ст.ст.81,88 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи позивача ОСОБА_2 про наявність у нього моральної шкоди, оскільки внаслідок ДТП йому було завдано тілесних ушкоджень у вигляді перелому 3, 4 ребер справа, закритий перелом вертлюжної впадини зліва та пошкодження звязочного апарату лівого тазостегнового суглобу, забиття грудного відділу хребта, закрита черепно-мозкова травма, СГМ, рвана рана підбородка, у звязку з чим ОСОБА_2 був з місця ДТП доставлений до ХМКЛШНМД імені проф. ОСОБА_7, де йому була надана перша медична допомога, після чого ОСОБА_2 був направлений в інститут травматології та ортопедії ім. Сітенко в м. Харкові. Внаслідок отриманих травм ОСОБА_2 відчував сильні больові відчуття, що спричинило йому сильні моральні страждання. ОСОБА_2 був вимушений довгий час проходити больові процедури, що повязані були спочатку з діагностикою, а потім з лікуванням отриманих травм, що спричинило йому додаткові сильні моральні та душевні страждання. Внаслідок отриманих травм ОСОБА_2 тривалий час був позбавлений можливості самостійно, без сторонньої допомоги, пересуватись, що також завдавало йому додаткових душевних та моральних страждань. Було порушено його нормальний уклад життя, він був позбавлений нормально працювати, що викликало й нього почуття дискомфорту, сорому, безпомічності.

Враховуючи тяжкість завданих ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, тривалість періоду лікування та перенесених ним моральних страждань, суд вважає достатньою компенсацію за завдані йому моральні страждання у розмірі 15000,00 грн.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі вимог ст.ст.81,88 ЦПК України.

Керуючись ст..ст..10,11,60,81,88,209,212,214-215 ЦПК України, ст..41 Конституції України, ст..ст..16,22,23,319,321,328, 1166,1167,1187,1195 Цивільного Кодексу України , приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постанову Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

СУД ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду , заподіяну злочином у сумі 14525 гривень 00 копійок (чотирнадцять тисяч п»ять сот двадцять п»ять гривень 00 копійок), стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитки ,що завдані збільшенням індексу споживчих цін в сумі 4197,73 гривень (чотири тисячі сто дев»яносто сім гривень 73 копійки)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн. ( пятнадцять тисяч грн. 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені сплатою за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду в сумі 30,00 гривень, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави державне мито (судовий збір) в сумі 145,25 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня проголошення та шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20-ти днів після цього у порядку, передбаченому ч 4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий ,суддя О.О.РУДНЄВА

Рішення виготовлено суддею особисто в нарадчій кімнаті

Суддя О.О.РУДНЄВА