Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
25 лютого 2010 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого - судді Сенькова О.Г
при секретарі Поважнюк О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської житлово-есплуатаційної контори про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
ОСОБА_1 предявив позов до Старокостянтинівської житлово-експлуатаційної контори про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 13 липня 2009 року близько 13 год. 30 хв. працівник відповідача, керуючи автомобілем марки ГАЗ-53, держномер 05-38 ХМР, на порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху від лівого узбіччя на Т-образному перехресті вулиць Чкалова і Фрунзе не переконався, що це не створить небезпеки іншим учасникам руху, розпочав виконувати правий поворот і в цей час зіткнувся з автомобілем марки Ауді 100, яким він керував на підставі доручення.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Ауді 100 зазнав механічних пошкоджень. Розмір матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, складає 7789 грн.60 коп., яку він просить стягнути. Крім того, просить стягнути матеріальну шкоду в сумі 1700 грн. та судові витрати.
В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги, оскільки внаслідок пошкодження автомобіля він не отримав доход від передачі в користування автомобіля на підставі договору про спільну діяльність, і просить стягнути матеріальну шкоду в сумі 8414 грн.51 коп.
Представник відповідача ОСОБА_2 та третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 позов не визнали, так як вважають, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини позивача, який при обїзді автомобіля ГАЗ-53 не дотримав безпечного інтервалу і пошкодив свій автомобіль.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3, який перебуває в трудових відносинах з відповідачем і працює на автомобілі марки ГАЗ-53, держномер 05-38 ХМР, 13 липня 2009 року близько 13 год. 30 хв., керуючи вказаним автомобілем, на порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху від лівого узбіччя на Т- образному перехресті вулиць Чкалова і Фрунзе не переконався, що це не створить небезпеки іншим учасникам руху, розпочав виконувати правий поворот, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем марки Ауді 100 під керуванням позивача, який виконував маневр його обїзду.
Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Ауді 100 зазнав механічних пошкоджень. Розмір матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, складає 4785 грн.53 коп., що підтверджується даними висновку експерта-оцінювача № 22 від 20 серпня 2009 року.
Стосовно касових чеків вартість проведення оцінки автомобіля з врахуванням поштових повідомлень складає 441 грн. 18 коп.
Постановою судді Старокостянтинівського районного суду від 5 серпня 2009 року
ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди і притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн., який ним добровільно сплачений в цей же день.
Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Згідно ч.І ст. 1172 цього ж Кодексу юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.
Стосовно абз.2 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).
Зі змісту п.1,3 ч.2 ст.23, ст.1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодження майна протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї чи близьких родичів.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КзпП).
Оскільки зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3 під час виконання ним своїх трудових обовязків водія автомобіля, який належить відповідачу, тому останній зобовязаний відшкодувати заподіяну як матеріальну шкоду, так і моральну шкоду.
З відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 4785 грн.53 коп. та моральна шкода, яку суд, з урахуванням душевних страждань, яких зазнав позивач у звязку з пошкодженням автомобіля, визначає в розмірі 1000 грн., а також судові витрати в розмірі 607 грн. 04 коп. Всього 6392 грн.57 коп.
Твердження ОСОБА_3 про те, що він не рухався автомобілем безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, спростовується поясненнями позивача, які узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 15 липня 2009 року.
Щодо стягнення упущеної вигоди, вимоги позивача задоволенню не підлягають з таких підстав.
Так, обгрунтовуючи свої вимоги про стягнення упущеної вигоди позивач зазначав, що 27 квітня 2007 року між ним та ОСОБА_4 укладений договір про спільну діяльність, стосовно якого останній має право користуватись автомобілем марки Ауді 100, а за це щомісячно сплачувати позивачу 620 грн., тобто фактично має місце найм автомобіля.
Отже, укладений між позивачем і ОСОБА_4 договір про спільну діяльність є удаваним, так як приховує договір найму автомобіля.
Згідно ч.2 ст.235 ЦК України якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Відповідно до вимог ч.2ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Зі змісту ч.І ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
На підставі ст.23, 1167, 1172, 1187 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК У країни, суд
Позов задовольнити частково. Стягнути із Старокостянтинівської житлово- есплуатаційної контори на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 4785 грн.53 коп., моральну шкоду в сумі 1000 грн. та судові витрати в розмірі 607 грн. 04 коп. В решті позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський райсуд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього на протязі 20 днів апеляційної скарги.

Суддя