Апеляційний суд Львівської області
Справа №22ц-7802 Головуючий в 1 інстанції : Кузь В.Я.
Категорія : 20 Доповідач : Павлишин О.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мусіної Т.Г., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі Глинському О.А.,

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників відповідача ПП „Авангард ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 16 серпня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА :

Вказаним рішенням суду відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Асєєвни, ОСОБА_10 до Приватного підприємства "Авангард", Управління ресурсів Львівської міської ради, ЛКП „Листопадове, треті особи - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, Львівське ОДКБТІ та ЕО, про визнання частково недійсним договору купівлі - продажу № 597-А/1200 від 23 січня 1998 року та реєстраційного посвідчення серії КММ №006-184 від 15 лютого 1999 року - підвального приміщення в будинку №4 по вул.Рудницького в м.Львові в частині, що стосується туалету, витрат на оплату судової експертизи в сумі 603 грн. 60 коп. Скасовано арешт, накладений ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2004 року на нежитлове приміщення по вул.Рудницького, 4/1 у м.Львові, що належало на праві власності Колективному підприємству "Авангард".

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 В апеляційній скарзі стверджує про невідповідність рішення фактичним обставинам, вимогам закону. При цьому вказує, що поза увагою суду залишилось те, що підставою для визнання незаконним договору є не стільки включення в площу підвального приміщення туалету, а та обставина, що через вказаний туалет проходить загальний будинковий каналізаційний стояк, до якого вимагається вільний доступ ремонтних та експлуатаційних служб. А відтак вважає, що включення такого приміщення з майном, що є спільною сумісною власністю мешканців будинку, в приміщення для продажу є помилкою, яка підлягає виправленню. На думку, апелянта, суд безпідставно послався на норми Цивільного кодексу 1963 року, так як договір діяв і після 2004 року. Вважає також помилковим посилання на добросовісність набуття майна відповіадчем, оскільки не було вимоги про таке визнання. Просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні її доводам, пояснення представників відповідача ПП „Авангард ОСОБА_3, ОСОБА_4 про заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.01.1998 року представництвом Фонду державного майна України в м.Львові та Колективним підприємством „Авангард укладено договір купівлі-продажу приміщення площею 52,9 кв.м в м.Львові по вул. Рудницького, 4. (т.1., а.с.15-18)

Відповідно до даних технічного паспорта на вказане приміщення, приміщення спірного туалету входить в площу проданого приміщення площею 52,9 кв. м. (т.1, а.с.19)

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд обгрунтовано виходив з того, що спірне приміщення представництвом Фонду державного майна України в м.Львові відчужено на законних підставах і відчуження в складі такого туалету не порушує прав позивачів.

Висновок суду грунтується на вище вказаних досліджених судом доказах та воложеннях закону.

Згідно з ч.1 ст.48 ЦК України (1963 року), діючої на момент укладення оскаржуваного договору, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Позивачами подано позов з підстав, визначених ст.203, ч.2 ст.382 ЦК України (2004 року). (т.2, а.с.167-168)

Суть приватизації державного житлового фонду відповідно до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир, так і належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, горищ, сараїв тощо) державного житлового фонду.

Допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку згідно зі ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців.

Допоміжні приміщення відповідно до ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" окремо приватизації не підлягають, а передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку одночасно з приватизацією громадянами квартир.

Матеріалами справи встановлено, що спірне приміщення туалету знаходиться в підвальному приміщенні, позивачами не оспорюється факт, що таким мешканці будинку не користувались, а відтак, виходячи зі змісту вказаних положень закону спірне приміщення туалету не є допоміжним, в звязку з чим колегія суддів вважає правильними висновки суду про те, що договір купівлі-продажу приміщення, до складу якого входить туалет, не порушує вимог законодавства.

Крім того, оскільки 29.12.1997 року Департаментом економічної політики Управління комунального майна наказом №256-о долучено до орендованих приміщень КП „Авангард по вул.Рудницького, 4 в м.Львові приміщення загальною площею 7,4 кв.м (т.2, а.с.106), тобто, таке долучено до орендованого приміщення площею 45,3 кв.м (т.2, ас.100), безпідставним є покликання позивачів та те, що спірне приміщення туалету не входило в обєкт продажу за оскаржуваним договором.

За таких обставин, суд, зясувавши обставини спору, перевіривши доводи сторін, проаналізувавши зібрані докази, дав їм належну оцінку, та ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову, що відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи та про порушення норм матеріального права є безпідставними і спростовуються вищенаведеним.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України , колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 16 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мусіна Т.Г.

ОСОБА_11