Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2010 року Справа № 2-1996/10

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мірошниченко Н.В.

при секретарі Демченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради, м. Дніпропетровськ

про зобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

У травні 2010 року ОСОБА_1 (позивач) звернулася з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради,(відповідач), в якому просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення у відповідності ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, суду пояснила, що має статус особи, на яку розповсюджується дія ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи євакуйованим із зони відчудження у 1986 р., у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно зі ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується щорічна допомога на оздоровлення у відповідних розмірах, однак відповідач виплачує допомогу у меншому розмірі, ніж це передбачено законодавством. Позивач звернулася до відповідача про нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення, проте їй було відмовлено.

Представник відповідача позов не визнала, надала письмові заперечення проти позову, пояснила, що допомога позивачу виплачувалась у розмірах, встановлених постановою, прийнятою у липні 2005 року Кабінетом Міністрів України № 562.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради; має статус особи, на яку розповсюджується дія ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи євакуйованим із зони відчудження у 1986 р., що підтверджується посвідченням серії Б № 056758 від 26.10.2007 року.

Відповідно до ст. 48 Закону № 796 виплачується щорічна допомога на оздоровлення, в таких розмірах: евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей - три мінімальні заробітні плати. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідач виплатив позивачу допомогу на оздоровлення: у листопаді 2007 року, у грудні 2008 року та грудні 2009 року. При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач звернулася до відповідача з завою про проведення перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте листом від 18.02.2010 року № 0-15 їй було відмовлено.

Законом України Про Держаний бюджет на 2007 рік була призупинена дія абзацу другого частини четвертої статті 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах, відповідно до мінімальної заробітної плати. Але рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року призупинення дії вказаної статті було визнано неконституційним і з 07.09.2007 року до кінця поточного року щорічна допомога на оздоровлення мала виплачуватись у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Отже позовні вимоги про зобовязання відповідача зробити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік підлягають задоволенню, так як відповідач самостійно не здійснив такого нарахування після набрання рішенням Конституційного Суду України законної сили.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей відповідних законів, що визнані неконституційними, а також, що рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", частину 4 ст. 48 Закону №796 було викладено в такій редакції: "одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 вказаний пункт Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнано неконституційним, тобто дія ст. 48 Закону №796 з 22.05.2008 року відновлена, а отже позовні вимоги про зобовязання відповідача зробити перерахунок та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 рік підлягають задоволенню, так як відповідач самостійно не здійснив такого нарахування після набрання рішенням Конституційного Суду України законної сили.

Статтею 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними програмами.

В 2009 році нормативні акти Кабінету Міністрів України з приводу встановлення розмірів виплат одноразової допомоги на оздоровлення особам, визначеним ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не приймалося.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у 2009 році нарахування щорічної допомоги на оздоровлення повинно здійснюватися відповідно до ст. 48 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення суперечить положенням Закону № 796 та не може бути віднесено до реалізації права визначеного ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік.

Положення ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік в частині надання права Кабінету Міністрів України встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань не можуть бути застосовані до визначення розміру щорічної допомоги на оздоровлення, оскільки він вже встановлений ст. 48 зазначеного Законом, тому норма Закона в будь-якому випадку має вищу юридичну силу ніж постанова КМ України.

В 2009 році змін та доповнень до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не вносилося. Тому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діє в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі кратному мінімальній заробітній платі.

Таким чином, відповідач повинен був діяти у відповідності до вимог Закону №796 і у 2007-2009 р.р. сплатити позивачу належну до виплати щорічну допомогу на оздоровлення за 2007-2009 р.р. у відповідності до ст. 48 зазначеного Закону, а не в розмірах, передбачених Постановою КМУ від 12 липня 2005 року № 562.

На підставі викладеного, керуючись ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України Про Державний бюджет на 2007 рік, Законом України від 28.12.2007, № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, Законом України Про Державний бюджет України на 2009 рік, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради, м. Дніпропетровськ зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2007р., 2008р. та 2009р., передбачену ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням різниці яка була сплачена в цей період.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті ради, м. Дніпропетровськ на користь ОСОБА_1 37 грн. 00коп.. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, або без подання заяви про апеляційне оскарження, шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.В.Мірошниченко