Справа №2-249/10
Провадження №2-249/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирича С.В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6

представника позивача ОСОБА_7 ОСОБА_8

відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,

ОСОБА_12

позивача по зустрічному позову ОСОБА_13

представника відповідачів ОСОБА_14

представника третьої особи ОСОБА_15

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 від свого імені та імені неповнолітньої ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 від свого імені та імені неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 від свого імені та імені неповнолітньої ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_18, ОСОБА_11, третьої особи: Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою, зміну договору житлового найму на квартиру, звільнення приміщень квартири та усунення перешкод в закладанні дверного блоку входу та віконних блоків між приміщеннями у квартирі; зустрічним позовом ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_19 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання втратившими право на житло, суд,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися в суд із позовом до відповідачів, третьої особи про усунення перешкод в користуванні квартирою №1 в будинку №6 по вул. Юнацька в м. Львові, загальною площею 143,8 м.кв., житловою 65,6 м.кв., зміну договору житлового найму на квартиру АДРЕСА_1 та виділення у користування:

-ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_16 житлові кімнати 1-4 площею 16,5 м.кв. та 1-9 площею 16,3 м.кв., приміщення 1-5 площею 9,5 м.кв., 1-6 площею 18,9 м.кв., 1-10 площею 18,6 м.кв., 1-13 площею 1,3 м.кв.

-ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_18, ОСОБА_20 - житлові кімнати 1-3 площею 16,0 м.кв. та 1-8 площею 18,1 м.кв., приміщення 1-1 площею 7,8 м.кв., 1-2 площею 10,9 м.кв., 1-7 площею 5,7 м.кв., 1-11 площею 1,9 м.кв. та 1-12 площею 3,6 м.кв.

Зобовязати відповідачів звільнити житлову кімнату 1-9 площею 16,3 м.кв., приміщення 1-6 площею 18,9 м.кв., 1-10 площею 18,6 м.кв., 1-13 площею 1,3 м.кв. та не чинити перешкод у закладенні дверного блоку входу та віконних блоків між приміщеннями 1-8 площею 18.1 м.кв. та 1-9 площею 16,3 м.кв.

Відповідачі звернулися до суду із зустрічним позовом про визнання позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 такими, що втратили право на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивачі за первісним позовом свої вимоги мотивують тим, що в 1959р. на підставі ордеру на вселення ОСОБА_21 разом із дружиною ОСОБА_22 та трьома дітьми ОСОБА_23, ОСОБА_24 та ОСОБА_25 були поселені у двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2. На початку кватира складалася з двох житлових кімнат 1-3 площею 16,0 м.кв., 1-8 площею 18,1 м.кв. та приміщень 1-1 площею 7,8 м.кв., 1-2 площею 10,9 м.кв., 1-7 площею 5,7 м.кв., 1-11 площею 1,9 м.кв., 1-12 площею 3,6 м.кв. Після одруження ОСОБА_23 в квартирі стала проживати позивачі його дружина ОСОБА_7, діти ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та неповнолітні онуки ОСОБА_16, ОСОБА_17 Крім цього в квартирі проживали відповідачі. Оскільки сімя позивачів збільшилася, тому на родинній нараді було прийнято рішення, що вони будуть проживати у самовільно здійсненій прибудові до квартири, яка складається з двох житлових кімнат 1-4 площею 16,5 м.кв. та 1-9 площею 16,3 м.кв., приміщень 1-5 площею 9,5 м.кв., 1-6 площею 18,9 м.кв., 1-10 площею 18,6 м.кв., 1-13 площею 1,3 м.кв. На даний час прибудова узаконена розпорядженням Личаківської районної адміністрації №132 від 23.02.2009р. та прийнята в експлуатацію актом №1 від 24.09.2010р.

Поки були живі ОСОБА_21 разом із своєю дружиною ОСОБА_22, позивачі користувалися усією квартирою, оскільки в прибудові були відсутні комунальні вигоди. Однак після смерті діда і баби, відповідачі заклали дверний пройом між первісними приміщеннями квартири та прибудовою, у такий спосіб унеможливили доступ позивачів до комунальних вигод і інших приміщень квартири. Крім цього вони користувалися приміщенням 1-6 в якості кухні, яке позначено на поверховому плані, як коридор. Однак відповідачі також захопили вказане приміщення пояснюючи, що вказане приміщення являється котельнею. Вважають такі дії зі сторони відповідачів неправомірними, оскільки вони проживають в квартирі від народження, а ОСОБА_7 з часу одруження, зареєстровані за цією адресою, а тому мають рівні з відповідачами права на проживання в квартирі і користування усіма її приміщеннями, а тому просять усунути створені їм перешкоди у користуванні квартирою.

Крім цього вважають, що з врахуванням того, що квартира АДРЕСА_2 на даний час обладнана окремими входами, переважна більшість позивачів від народження проживають в приміщеннях прибудованих до квартири, і що в приміщенні 1-6 можливо обладнати кухню, просять змінити договір житлового найму та виділити у їхнє користування житлові кімнати 1-4 площею 16,5 м.кв. та 1-9 площею 16,3 м.кв., приміщення 1-5 площею 9,5 м.кв., 1-6 площею 18,9 м.кв., 1-10 площею 18,6 м.кв., 1-13 площею 1,3 м.кв., а відповідачами відповідно житлові кімнати 1-3 площею 16,0 м.кв. та 1-8 площею 18,1 м.кв., приміщення 1-1 площею 7,8 м.кв., 1-2 площею 10,9 м.кв., 1-7 площею 5,7 м.кв., 1-11 площею 1,9 м.кв. та 1-12 площею 3,6 м.кв. З цією метою просять зобовязати відповідачів звільнити захоплені ними житлову кімнату 1-9 площею 16,3 м.кв., приміщення 1-6 площею 18,9 м.кв., 1-10 площею 18,6 м.кв., 1-13 площею 1,3 м.кв. та не чинити перешкод у закладенні дверного блоку входу та віконних блоків між приміщеннями 1-8 площею 18.1 м.кв. та 1-9 площею 16,3 м.кв.

ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_19 зустрічні позовні вимоги мотивують тим, що являються квартиронаймачами квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира була надана батьку ОСОБА_9 - ОСОБА_21 згідно ордеру на вселення разом з членами його сімї в 1959р. Крім цього в квартирі проживав брат ОСОБА_9 - ОСОБА_23 Однак після одруження в 1983р., на сімейній нараді було прийнято рішення про те, що він разом зі своєю сімєю буде проживати у самовільно здійсненій прибудові до будинку по вул. Юнацька, 6 в м. Львові. З цього часу сімя позивачів постійно проживала у вказаній прибудові. В 1990-их роках, після смерті діда та баби, вони дійсно заклали дверний пройом між квартирою №1 та прибудовою, оскільки позивачі квартирою №1 не користувалися. Оскільки сімя позивачів безпідставно більше 6 місяців не користувалася квартирою №1 по вул. Юнацька, 6 в м. Львові, в ній не проживали, просять зустрічний позов задоволити та визнати їх втратившими право на житло у квартирі.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6, представник позивача ОСОБА_7 ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали у повному обємі, зустрічний позов заперечили, дали пояснення аналогічні вище наведеним, доповнили, що своє право на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 не втратили, оскільки проживають в прибудові, яка на даний час узаконена та становить складову частину первинної квартири. В користуванні іншими приміщеннями квартири відповідачі чинять їм перешкоди, а тому просять зустрічний позов відхилити за безпідставністю.

Відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, їх представник ОСОБА_14 в судовому засіданні первісний позов заперечили, зустрічний позов підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеним, доповнили, що позивачі ніколи не проживали в ІНФОРМАЦІЯ_4, не несли витрат по її утриманню, зокрема не вносили плату за комунальні послуги, постійно проживали у самовільно зведеній прибудові. А тому просять визнати втратившими право на житло у квартирі №1 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Визнали, що ними проведено розмежування квартири №1 від самовільної прибудови шляхом закладення дверного пройому, оскільки вони квартирою №1 не користувалися. Вважають, що позивачі безпідставно вимагають усунути перешкоди в користуванні приміщенням 1-6, оскільки згідно поверхового плану вказане приміщення використовується, як котельня квартири №1.

Позивач по зустрічному позову ОСОБА_13 в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, ствердив, що є чоловіком ОСОБА_11 та проживають разом з іншими відповідачами у квартирі №1.

Представник третьої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради - ОСОБА_15 в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що дійсно квартира АДРЕСА_1 була самовільно реконструйована шляхом вчинення прибудови та надбудови. Однак розпорядженням Личаківської районної адміністрації №132 від 23.02.2009р. вказана реконструкція була узаконена та введена в експлуатацію актом готовності обєкта до експлуатації від 24.09.2010р. Їй відомо, що у вказаній прибудові постійно проживала сімя позивачів, а тому вони не втратили право на проживання в даній квартирі. Крім цього, в частині вимог про зміну договору житлового найму пояснила, що позивачі фактично просять здійснити переобладнання і перепланування житлової квартири але вимоги в порядку ст. 100 ЖК України не заявляють і таке перепланування можливе лише на підставі дозволу виконавчого комітету Львівської міської ради.

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши письмові докази, суд первісний позов задовільняє частково, у задоволенні зустрічного позову відмовляє за безпідставністю з таких підстав.

Відповідно до ст. 5 ЖК України, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Відповідно до ст. 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі ордеру про вселення, в 1959р. в квартиру АДРЕСА_1 були поселені ОСОБА_21 разом із дружиною ОСОБА_22, та дітьми ОСОБА_23, ОСОБА_24 та ОСОБА_25, які були зареєстровані у вказані квартирі.

Як вбачається із поверхового плану будинку №6 по вул. Юнацька 6 в м. Львові (а.с.9-10), станом на 1982р. до квартири №1 було здійснено самовільно прибудову з надбудовою ряду житлових приміщень.

Судом встановлено, що після одруження ОСОБА_23 з ОСОБА_7 в 1983р. на родинній нараді з участю відповідачів було прийнято рішення, про те, що ОСОБА_23 разом із своєю сімєю буде проживати у самовільно здійсненій прибудові до квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається із пояснень позивачів, вони проживали у самовільній прибудові до квартири АДРЕСА_1 та користувалися спільно із відповідачами комунальними вигодами та кухнею, що знаходились у квартирі, однак після смерті основних квартиронаймачів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 відповідачі почали чинити перешкоди у доступі до приміщень квартири шляхом закладення дверного пройому між квартирою №1 та прибудовою до неї.

З пояснень відповідачів вбачається, що дійсно позивачі проживали в самовільно вчиненій прибудові до квартири АДРЕСА_1 та мали доступ до приміщень квартири, однак через погіршення стосунків, після смерті ОСОБА_26 та ОСОБА_22 вони заклали дверний отвір між квартирою та прибудовою до неї, таким чином унеможлививши доступ позивачів до квартири.

Як вбачається із рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №1331 від 01.10.2010р. (а.с.111), виконавчий комітет погодив акт готовності обєкта до експлуатації житлової квартири АДРЕСА_2 після реконструкції з розширенням за рахунок прибудови та надбудови, яку здійснила громадянка ОСОБА_9 на підставі розпорядження голови Личаківської районної адміністрації від 23.02.2009р. №132 та дозволу інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 03.09.2010р. №1/381-10.

Відповідно до акту готовності обєкта до експлуатації від 24.09.2010р. (а.с.109-110) вбачається, що житлова квартира №1 на вул. Юнацькій, 6 після реконструкції з розширенням за рахунок прибудови та надбудови закінчена будівництвом та готова до експлуатації.

Отже суд приходить до висновку про те, що позивачі не втратили право на проживання у квартирі № 1 , оскільки за згодою всіх інших осіб, які проживали у цій квартирі переселилися у самовільно зведену прибудову, але залишалися бути зареєстрованими у квартирі №1 і звязків із квартирою не втрачали. Тому доводи відповідачів про те, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 без поважних причин понад строк встановлений ст. 71 ЖК України не проживали у спірній квартирі є безпідставними і їх зустрічний позов слід відхилити.

Оскільки позивачі являються квартиронаймачами квартири АДРЕСА_1 та постійно проживають у квартирі займаючи частину приміщень, які на даний час узаконені та прийняті в експлуатацію як єдиний житловий комплекс з квартирою №1 по вул. Юнацька, 6 в м. Львові, а відповідачі чинять перешкоди у користуванні позивачами усіма приміщеннями квартири незаконно, тому слід позов в цій частині слід задоволити та зобовязати відповідачів не чинити перешкод у користуванні позивачами квартирою №1 по вул. Юнацька, 6 в м. Львові в цілому.

Суд вважає, що вимоги про зміну договору житлового найму у варіанті заявленому позивачами до задоволення не підлягають із таких підстав.

Відповідно до п.1 ст. 104 ЖК України, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 63 ЖК України передбачено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Як вбачається із змісту позовних вимог про зміну договору житлового найму, позивачі фактично просять здійснити переобладнання та перепланування житлової квартири АДРЕСА_2 з виділенням сторонам відокремлених приміщень, закладення дверних та віконних пройомів з метою повної ізоляції приміщень позивачів від приміщень відповідачів, зміни цільового призначення частини приміщень.

Однак відповідно до п.1,2 ст. 100 ЖК України передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. У разі відмови наймодавця, наймача або членів його сім'ї у згоді на переобладнання чи перепланування жилого приміщення спір може бути вирішено в судовому порядку, якщо на переобладнання чи перепланування є дозвіл виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі до виконавчого комітету Львівської міської ради із заявами про здійснення перепланування та переобладнання квартири АДРЕСА_1 не зверталися, технічну документацію на здійснення будівельних робіт з перепланування та переобладнання квартири не виготовляли, не погодили її в органах влади, які здійснюють контроль за веденням будівельних робіт.

А тому суд вважає, що в цій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю.

Керуючись, ст.ст. 10, 15, 16, 60, 74, 209, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.5, 9, 63, 71, 100, 104 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Зобовязати ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_18, ОСОБА_11 не чинити перешкод позивачам ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її неповнолітній дитині ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 та її неповнолітній дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 та її неповнолітній дитині ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_3 у користуванні квартирою №1 у будинку №6 по вул. Юнацька в м. Львові, загальною площею 143,8 м.кв., житловою 65,6 м.кв.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_18, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_19 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 втратившими право на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_4 - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя :