Справа 2-0687-2010 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіній А.С.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

за участю 3-ї особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2008 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, з яким уклала шлюб 10.03.1990 року в відділі РАЦС Ленінського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 281 і просила стягнути з нього аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає.

У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві, а також вказала на те, що діти ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги для забезпечення нормальних умов життя дітей. Крім того, вказала на те, що дійсно вони з відповідачем проживали в одній квартирі до червня 2009 року, але не вели спільного господарства, дітей він не забезпечував. Проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3, де проживає відповідач, діти не мають можливості, оскільки доступу до квартири у них не має.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки ОСОБА_7, починаючи з дня винесення рішення, посилаючись на те, що він добровільно забезпечував та забезпечує дітей, а саме сплачував навчання старшої доньки ОСОБА_4 в сумі 1 000 грн. та надавав їй матеріальну допомогу тоді, коли вона до нього зверталася з таким проханням, сплачує за школу молодшої доньки ОСОБА_7. Вважає, що він батьківські обовязки виконує належним чином, адже кожного дня приходить до ОСОБА_7 в школу та приносить їй продукти харчування, один раз на тиждень забирає її до себе, купує одяг та іграшки. Також зазначив, що він сплачує комунальні послуги по АДРЕСА_1, де він проживає та прописані ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Він не забороняє проживати донькам у вказаній квартирі, вони мають до неї доступ. З ОСОБА_1 вони проживали разом та вели спільне господарство до червня 2009 року, що підтверджується фотокартками, на яких він зображений з ОСОБА_1, в момент придбання продуктів харчування на святкування Нового 2009 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на утримання доньки ОСОБА_7, починаючи з дня винесення рішення, посилаючись на те, що ОСОБА_2 покладенні на нього батьківські обовязки виконував та виконує належним чином. Позивачка не сплачує комунальні послуги по квартирі, в якій прописана вона та діти, цим займається відповідач. ОСОБА_2 не надає позивачці кошти для утримання дітей, а сам особисто приймає участь в купуванні одягу, продуктів харчування, іграшок та сплаті за навчання, оскільки він неодноразово спостерігав, що надані кошти витрачаються позивачкою не на потреби дітей.

Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 надавав їй допомогу лише в 2009 році, а саме для придбання форми для заняття спортом в сумі по 400 грн. та 100 грн. на додаткові витрати, про що вона кожного разу складала йому розписки та оплатив 1 000 грн. за навчання.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СУ України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. 17 лютого 2010 року ОСОБА_4 виповнилося 18 років.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 2-1891-2009 року від 26.10.2009 року, а також підтверджується сторонами у судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюбні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з червня 2009 року. Тому, суд приходить до висновку, що відповідач до червня 2009 року проживав разом з позивачкою та дітьми і вони витрачали суспільні кошти на сімейні потреби, це також підтверджується фотокартками (а.с. 15), з яких вбачається, що відповідач разом з позивачкою купують на святкування Нового 2009 року продукти харчування, що не заперечувала в судовому засіданні ОСОБА_1 Посилання позивачки в судовому засіданні на той факт, що вони хоч і проживали разом, але не витрачали спільних коштів, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки доказів цього позивачкою не надано.

З червня 2009 року відповідач не належним чином виконував зобов'язання стосовно утримання неповнолітніх дітей. Посилання відповідача на те, що він належним чином забезпечує дітей є необґрунтованими, оскільки він лише в 2009 році надав донці ОСОБА_4 кошти в сумі 400 грн. для придбання форми для заняття спортом та 100 грн. на додаткові витрати, що підтверджується розписками (а.с. 91, 92) та частково оплатив за навчання 1 000 грн., сплачує за школу дочці ОСОБА_6, що у відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦК України є додатковими витратами, які батьки зобовязані нести на дитину. Також з матеріалів справи вбачається, що учать у додаткових витратах також приймає і позивачка.

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 дійсно проводить час з ОСОБА_7 у вихідний день, водить її до парку та на вистави. Купує іграшки, одяг та взуття, які залишаються у нього і дитина може ними користуватися лише тоді, коли приходить до відповідача, один раз на тиждень. Також ОСОБА_2 купує ОСОБА_7 продукти харчування, які згідно чеків (а.с. 112-139) складаються з солодких сирів, шоколадок, цукерок, соків та фруктів. Цей факт лише свідчить про прийняття участі відповідача у вихованні дочки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не належним чином виконує аліментні зобовязання, оскільки витрати, які він здійснює не є достатніми для забезпечення нормальних умов життя дітей, адже аліменти характеризуються цільовим призначення вони спрямовані на забезпечення потреб дитини в одязі, охорони здоровя, харчування. Купування дитині відповідачем солодких продуктів харчування та одягу, який знаходиться у нього, не є забезпеченням нормальних умов життя дитини. Проведення часу у вихідний день з дитино не відноситься до аліментних зобовязань, оскільки згідно ч. 2 ст. 157 СК України - той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Що стосується посилань відповідача на те, що він сплачує комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_2, де прописаний він, ОСОБА_1 та їх діти, що повинно враховуватися при стягненні аліментів, то вони є безпідставними, оскільки з пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що з червня 2009 року ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в зазначеній квартирі не проживають, крім того згідно Акту КЖЕП „Південне ЖЕК № 11 від 17 жовтня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не можуть потрапити до квартири АДРЕСА_3 в денний час, оскільки вхідні двері зачинені на замок, від якого у них ключів не має.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання його дочки ОСОБА_4 за період з 01.06.2009 року по 17.02.2010 року у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, в особі матері ОСОБА_1 та аліменти на утримання його малолітньої дочки ОСОБА_7 починаючи з 01.06.2009 року і до її повноліття у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 51 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, а також на підставі ст. 81 ЦПК України з відповідача повинні бути стягнуті витрати на інформаційно-технічне забезпечення по справі у розмірі 120 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення по справі при зверненні до суду.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 157, 180, 181, 182, 183, 185 СК України, ст. ст. 10, 57-61, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, працюючого ВАТ ОСОБА_8, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання його дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.06.2009 року по 17.02.2010 року у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, в особі матері ОСОБА_1, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, працюючого ВАТ ОСОБА_8, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання його малолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 01.06.2009 року і до її повноліття у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, в особі матері ОСОБА_1, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 51 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

ОСОБА_1 від оплати витрат по справі звільнити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Т.О. Дубіжанська