Справа №2-1625/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2010 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Якиміва Р.В.

секретаря Заткальницької Н.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Техмаш», про стягнення недоотриманої заробітної плати та моральної шкоди, суд,-

ВСТАНОВИВ:

що ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТзОВ «Завод «Техмаш» про стягнення недоотриманої заробітної плати в сумі 769,73 грн., моральної шкоди в сумі 5000,00 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно рішення Калуського міськрайонного суду від 11.05.2010 р. був поновлений на роботі на посаді слюсаря-ремонтника 5-розряду ремонтно-монтажного виробництва ТзОВ «Завод «Техмаш». Рішення в частині поновлення на роботі було допущене до негайного виконання. Відповідач добровільно судове рішення не виконав та на займаній посаді його поновив лише після проведення заходів щодо примусового виконання рішення суду та ознайомив його з наказом про поновлення на роботі лише 31.05.2010 р. Фактично до роботи ОСОБА_1 був допущений з 02.06.2010 р. Вказує, що оскільки, всупереч рішенню суду був поновлений на роботі і допущений до її виконання набагато пізніше з вини відповідача, останній повинен оплатити йому вимушений прогул, викликаний затримкою в поновленні позивача на роботі відповідно до ст.236 КЗпП України. Розмір оплати вимушеного прогулу визначає в сумі 769,73 грн. Також, вказує, що через незаконні дії відповідача по його звільненню з роботи, він та його сімя перебували тривалий час в скрутному матеріальному становищі. Його було позбавлено засобів до існування, його дружина постійно важко хворіє, тому утримувати сімю доводиться йому самотужки. Наведені обставини змінили звичний спосіб життя, змусили його докладати додаткових зусиль для його організації. Протиправні дії відповідача викликали в нього хвилювання, нервові потрясіння, що негативно виплинуло на стан його здоровя. Через це він з 07.06. по 26.06.2010 р. перебував на лікуванні. Вважає що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яку оцінює у 5000,00 грн. Просить суд позов задовольнити та стягнути з ТзОВ «Завод «Техмаш» в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, викликаний зволіканням відповідача в поновленні на роботі в сумі 769,73 грн. та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Позивач в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив суду, що з відповідачем перебував у трудових відносинах. У грудні 2009 р. його було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Не погодившись із звільненням, він звернувся з позовом до Калуського міськрайонного суду. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 11.05.2010 р. ОСОБА_1 поновлено на роботі з 14.12.2009 р. та стягнуто в його користь з ТзОВ «Завод «Техмаш» 5921,00 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Однак, відповідач, знаючи про те, що рішення суду в частині поновлення на роботі допущене до негайного виконання, в добровільному порядку його не виконував. Це змусило його звернутися за примусовим виконанням рішення суду до ВДВС Калуського МРУЮ. Актом державного виконавця Лашко М.В. від 02.06.2010 р. було встановлено, що ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду РМВ ТзОВ «Завод «Техмаш» згідно наказу № 37 К від 11.05.2010 р., зроблено запис в трудову книжку і фактично допущено до роботи. Вказує, що через зволікання відповідача в поновленні його на роботі він перебував у вимушеному прогулі строком в 13 днів. Оскільки, прогул стався з вини відповідача, просить суд стягнути середній заробіток за весь час такого прогулу. Суму середнього заробітку вказує в розмірі 769,73 грн. Крім того, вказує, що через незаконні дії відповідача по його звільненню з роботи, він та його сімя перебували тривалий час в скрутному матеріальному становищі. Він був позбавлений засобів до існування, його дружина постійно важко хворіє, тому утримувати сімю доводиться йому самотужки. Наведені обставини змінили його звичний спосіб життя, змусили його докладати додаткових зусиль для його організації. Протиправні дії відповідача викликали в нього хвилювання, нервові потрясіння, що негативно виплинуло на стан його здоровя. Через це з 07.06. по 26.06.2010 р. він перебував на лікуванні. Вважає що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яку оцінює у 5000,00 грн. Просить суд позов задовольнити та стягнути з ТзОВ «Завод «Техмаш» в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, викликаний зволіканням відповідача в поновленні на роботі в сумі 769,73 грн. та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Представник відповідача в судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав та пояснив суду наступне. На виконання рішення суду від 11.05.2010 р. керівництвом ТзОВ «Завод «Техмаш» 12.05.2010 р. було прийнято наказ № 37К про поновлення ОСОБА_1 на робочому місці слюсаря-ремонтника 5-го розряду. Однак, 12.05.2010 р. ОСОБА_1 на роботу не зявився, хоча знав, що рішення суду про його поновлення на роботі допущене до негайного виконання. Зявився він на роботі лише 31.05.2010 р. Свою відсутність мотивував хворобою державного виконавця. Вказує, що оскільки, чинним законодавства передбачено не лише примусовий спосіб виконання рішення суду, то хвороба державного виконавця не є поважною причиною відсутності працівника на робочому місці. Факт відсутності ОСОБА_1 на роботі зафіксований актом комісії. Вважає, що в діях ОСОБА_1 має місце прогул, що дає право адміністрації підприємства звільнити його з роботи. Також, вказує, що ОСОБА_1 подав на адресу керівництва заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати у звязку з сімейними обставинами на період з 12.05.2010 по 02.06.2010 р. Тому вимоги щодо виплати ОСОБА_1 вимушеного прогулу за період з 12.05 по 02.06.2010 р. вважає безпідставними. Вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди вважає необґрунтованими, оскільки, жодних неправомірних дій з боку керівництва ТзОВ «Завод «Техмаш» в адресу позивача не вчинялося. Крім того, позивачем не надано жодних доказів наявності таких неправомірних дій та завданої ними моральної шкоди. Просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення позивача його представника, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем перебував у трудових відносинах. У грудні 2009 р. його було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно Рішення Калуського міськрайонного суду від 11.05.2010 р. його було поновлено на роботі з 14.12.2009 р. та стягнуто в його користь з ТзОВ «Завод «Техмаш» 5921,00 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.9-10). Рішення суду в частині поновлення позивача на роботі було допущене до негайного виконання. На виконання рішення суду від 11.05.2010 р. керівництвом ТзОВ «Завод «Техмаш» 12.05.2010 р. було прийнято наказ № 37К про поновлення ОСОБА_1 на робочому місці слюсаря-ремонтника 5-го розряду (а.с.4). В судовому засідання не знайшли підтвердження позивача про те, що відповідач зволікав з поновленням на роботі, а навпаки, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 вперше з часу винесення рішення суду про його поновлення зявився на роботі лише 31.05.2010 р.

Крім того, позивач подав на адресу керівництва ТзОВ «Завод «Техмаш» заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати за період з 12.05. по 02.06.2010 р.(а.с.38).

Такі дії позивача свідчать про те, що відповідач не чинив йому перешкод у поновленні на роботі. За таких обставин, у задоволенні вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, викликаного зволіканням у поновленні на роботі, в сумі 769,73 грн., слід відмовити за безпідставністю.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача в його користь моральної шкоди є підставними та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно рішення Калуського міськрайонного суду від 11.05.2010 р. ОСОБА_1 поновлено на роботі з 14.12.2009 р. та стягнуто в його користь з ТзОВ «Завод «Техмаш» 5921,00 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.9-10).

Актом державного виконавця Лашко М.В. Калуського МРУЮ від 02.06.2010 р. було встановлено, що ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду РМВ ТзОВ «Завод «Техмаш» згідно наказу № 37 К від 11.05.2010 р., та зроблено запис в трудову книжку і фактично допущено до роботи (а.с.20).

Так, в судовому засіданні доведено, що позивач ОСОБА_1 тривалий час через неправомірні дії адміністрації ТзОВ «Завод «Техмаш» по його звільненню з роботи знаходився без засобів до існування. Також, доведено, що дружина позивача тривалий час важко хворіє, самостійно утримувати себе не в змозі та перебуває на утриманні позивача. Звільнення з роботи, пошук засобів для існування порушили звичайний спосіб життя позивача, змусили його вживати додаткових зусиль для його організації, в тому числі, і звертатися до суду за поновленням своїх порушених прав. Суд погоджується з твердженням позивача, що такі обставини викликали в нього душевні хвилювання та погіршення стану його здоровя.

Відповідно д вимог ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Положеннями ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст.237-1 КЗпП України Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної немайнової шкоди завищений і належно необґрунтований. А тому розмір відшкодування моральної шкоди слід зменшити і позов про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача 450,0 грн. за надання юридичної допомоги та в користь держави судові витрати.

В решті позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.235, 236, 237-1 КЗпП України, ст.ст.23, 1067 ЦК України, ст.ст.88, 213-215 ЦПК України, суд,

Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Техмаш» в користь ОСОБА_1 800,00 грн. моральної шкоди, 450,00 грн. витрат за надання юридичної допомоги.

Стягнути з ТзОВ „Завод Техмаш 51 гривню державного мита в дохід держави та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: