Справа № 2-393/10 Провадження № 2-393/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2010 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого ЦюмракМ.Д.

при секретарі Опока Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області про визнання незаконним рішення ХУІ-Ї сесії V скликання 277 від 16 серпня 2009 року «Про відміну рішення № 189 XII ї сесії У- го скликання від 19 жовтня 2008 року» та за позовом ОСОБА_2 до Зарічненької сільської ради Жидачівського району Львівської області та третьої особи Стрийського МБТІ про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області про визнання незаконним рішення ХУІ-Ї сесії V скликання № 277 від 16 серпня 2009 року «Про відміну рішення № 189 ХІГ-Ї сесії У- го скликання від 19 жовтня 2008 року» , мотивуючи свої позовні вимоги тим, що приблизно 35 років вона користується земельною ділянкою, яка розташована в урочищі «За брідком» у с. Зарічне Жидачіського району Львівської області. Позивачка вирішила скористатися правом на приватизацію земельних ділянок, якими вона користується, про що подала заяву у сільську раду. 19.10.2008 року на підставі її заяви позивачці було надано безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельну загальною площею 0.69 га, в тому числі в урочищі «За брідком» 0,158 га та в урочищі «Коло Кулика» - 0.159 га. Після отримання вищезазначеного рішення позивачка уклала угоду із ПП «Картограф» на виготовлення технічної документації для отримання державного акту на право приватної власності на земельні ділянки та оплатила виконання таких робіт. Під час виготовлення даних документів позивачці стало відомо, що рішенням ХУІ- ї сесії У- го скликання Зарічненької сільської ради № 277 від 16.08.2009 року рішення №189 ХІІ-Ї сесії У- го скликання 19.10.2008 року відмінено.

Позивачка вважає, що рішення про відміну попереднього рішення, прийнято із грубим порушенням вимог закону і підлягає скасуванню, оскільки без її згоди на належній їй земельній ділянці сільська рада дала дозвіл ОСОБА_2 на будівництво житлового будинку, скасувавши своє попереднє рішення № 189 від 19.10.2008 року яким дозволила позивачці приватизувати спірну земельну ділянку, тобто з вини сільської ради виник земельний спір, який згідно ст.159 ч. І Земельного кодексу України земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на сесіях, рад чи засіданнях їх виконавчих органів з викликом сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про чає і місце розгляду спору. Приймаючи оскаржуване рішення, сільська рада не запросила позивачку до участі у розгляді даного питання, хоча вона являється зацікавленою особою у вирішенні даного земельного спору, а тому просить рішення № 227 від 16 вересня 2009 року визнати незаконним.

ОСОБА_2 в свою чергу звернувся до Зарічненької сільської ради Жидачівського району Львівської області та третьої особи Стрийського МБТІ з позовом про визнання, права власності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що Зарічненська сільська рада Жидачівського району Львівської області ухвалою II сесії II демократичного скликання « Про виділення земельної ділянки під індивідуальне будівництво с. Зарічне» виділила земельну ділянку площею 8 га під індивідуальне будівництво з розрахунку на одного забудовника 0, га. в с. Зарічне в урочищі «За брідком». На цій площі йому також виділено земельну ділянку і забудову. ОСОБА_2 оформив будівельний паспорт земельної ділянки, акт виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 20.10.1994 року на підставі рішення Зарічненської сільської ради від 25.09.1994 року виділили земельну ділянку для будівництва індивідуально житлового будинку і господарських будівель площею 2200 кв. м в с. Зарічне. Згодом ОСОБА_3 почав будівництво житлового будинку, однак через важке матеріальне становище не зміг закінчити будівництво та здати в експлуатацію, а відтак оформити право власності.

ОСОБА_3 в позовній заяві посилається на те, що у відповідності до цивільного законодавства України, однієї з умов виникнення прав і обовязків учасників цивільніх правовідносин є рішення суду. Відповідно до норм ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» зазначено, що підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав і нерухоме майно, обмежень цих прав є, зокрема, рішення суду про право власності на обєкт незавершеного будівництва, тому позивач звернувся за вирішенням даного питання до суду.

В судовому засіданні сторони свої вимоги, викладені у своїх позовних заявах, повністю підтримали.

Представник відповідача - сільський голова ОСОБА_4 суду пояснив, що він недавно обраний сільським головою, а тому не знає як так могло статися, що сільська рада могла дати дозвіл ОСОБА_1 на приватизацію земельної ділянки, на якій ОСОБА_2 побудував фундамент під житловий будинок. Крім того він вважає, що рішення XVI-Ї сесії V скликання № 277 від 16 серпня 2009 року «Про відміну рішення № 189 XII -ї сесії V-гс скликання від; 19 жовтня 2008 року» незаконне, оскільки приймалося без участі Данилюк і на засідання сесії її ніхто не запросив. А цим рішенням порушено її право на землю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а в позові ОСОБА_2 слід відмовити з таких міркувань..

З пояснення свідка ОСОБА_5 вбачається, що він добре знає, ще спірною земельною ділянкою близько 35 років користувалася ОСОБА_1. Восени минулого 2009 року Данилюк спірну земельну ділянку зорала, а весною 2010 року ОСОБА_2 цю земельну ділянку засіяв. Свідкові, відомо, цій спірній земельній ділянці стоїть фундамент, який побудував ОСОБА_2 під будівництво житлового будинку. Зі слів ОСОБА_2 свідкові відоме, що він помінявся городом із ОСОБА_1, тобто вона користувалася його городом на горі, а він її городом, на якому і звів фундамент під будівництво хати. Фундамент побудований приблизно 8-10 років.

З пояснення свідка ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_1 колись, точно пригадати не зміг, користувалася спірною земельною ділянкою як городом, але потім помінялася городом із ОСОБА_2 і вже багато років користувалася його городом на горі, а в даний час вирішила повернути свій город, бо він знаходиться від її хати приблизно за 200 м, а город ОСОБА_2, що на горі, далеко від неї.

З пояснення свідка ОСОБА_7 вбачається, що їй відомо, що спірна земельна ділянка належала ОСОБА_1 і вона багато разів допомагала їй обробляти той город. Але це було давніше, ще коли на городі Данилюк не був зведений ОСОБА_2 фундамент під будівництво житлового будинку.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що багато років тому спірним городом користувалася ОСОБА_1, а приблизно у 1995-96 pp. ще за керування сільською радою головою Ґнидка ОСОБА_9 на спірному городі ОСОБА_2 звів фундамент під будівництво нової хати. Вже два чи три роки за даний город між Данилюк і ОСОБА_2 йде спір, то один зоре, а посадить другий, то навпаки.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що спірною земельною ділянкою колись користувалася ОСОБА_1, а в 1994 році ті городи, в тому числі і Данилюк, були виділені під забудову. ОСОБА_2 була наділена земельна ділянка під забудову якраз на городі

ОСОБА_1 і він у 1995-1996 роках побудував фундамент під житловий будинок і з 1995 року спірним городом користувалася мати ОСОБА_2 і він. ОСОБА_2 до 1997 року проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, а працював у лісництві.

ОСОБА_11 суду пояснила, що спірну земельну ділянку у 1994-95 pp. було виділено під забудову її сину ОСОБА_2 і з того часу він і вона користувалися цим городом, тобто вже 15 років. Замість цього городу вона відпустила ОСОБА_1 свій город, який розташований на горі, але це було зроблено без рішення сільської ради.

Згідно ухвали сесії Зарічненької сільської ради від 27.08.1994 року «Про виділення земельної ділянки під індивідуальне будівництво с. Зарічне сесія ухвалила виділити земельну ділянку площею 8 га під індивідуальне будівництво з розрахунку на одного забудовника 0.20 га в урочищі «За брідком».

Згідно ухвали сесії Зарічненської сільської ради від 25.09.1994 року було розглянуто та обговорено заяву ОСОБА_2 про дозвіл будівництва житлового будинку на новому місці і сесія : 1. Дозволити будівництво жилого будинку на новому місці. 2.Ухвалу видати на руки гром. ОСОБА_2 після обмірів та розбивки площі на план архітектором району.

Отже, з даної ухвали невідомо де саме виділена земельна ділянка під забудову ОСОБА_2. Крім того з акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 20.10 1994 року також не видно де саме виділена земельна ділянка під забудову ОСОБА_2, з чиєю земельною ділянкою вона межує.

Згідно дозволу на виконання будівельних робіт № 288 від 18.10.1994 року, виданого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Жидачівської РДА ОСОБА_2 вбачається, що термін дії даного дозволу до 31.12.1999 року.

Тобто, ОСОБА_2 повинен був закінчити будівництво до 31.12.1999 року, а на час розгляду справи в суді - грудень 2010 року ним побудований тільки фундамент і все, який стоїть з 1995 року.

Згідно рішення Зарічненської сільської ради Жидачівського району № 189 від 19.10.2008 року надано гр. ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в урочищі «За брідком» площею 0.158 га.

Однак, 16.08.2009 року сесія сільської ради рішенням № 227 відмінила вищевказане рішення, про що Данилюк не було повідомлено та не викликано на засідання сесії, де стояло питання про відібрання у неї наданої земельної ділянки.

Згідно ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувача на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий державних адміністрацій, сільських, селищних міських рад відповідно до їх повноважень.

Зарічненська сільська рада порушила норми даної статті, оскільки фактично вилучила земельну ділянку в ОСОБА_1 без її згоди, тому рішення слід визнати недійсним.

Суд вважає, що в задоволенні, позову ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки ч. 4 ст. 331 ЦК України, яка гласила, що за заявою заінтересованої особи суд може визнати її власником недобудованого нерухомого майна, якщо буде встановлено, що частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту , є незначною - виключена, а тому по даною питанню йому слід звертатися до сільської ради.

Згідно абзацу першого ч. З ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 213, 215 ЦПК України, ст.149 ЗК України, ст.331 ч. З абз. 1 ЦК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити. Визнати рішення ХУІ-Ї сесії V скликання № 277 від 16 серпня 2009 року Зарічненської сільської ради Жидачівського району Львівської області «Про відміну рішення № 189 XII -ї сесії У- го скликання від 19 жовтня 2008 року недійсним.

В позові ОСОБА_2 про визнання права власності на фундамент відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з часу його проголошення.

Головуючий - суддя: М.Д. Цюмрак

Примітка: Оригінал рішення виготовлений в

нарадчій кімнаті в одному примінику.