Справа № 2-373/10
№ провадження 3-373/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ритова В.І.

при секретарі - Бережній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Царичанському районі Дніпропетровської області (УПФУ), посилаючись на наступні обставини:

- вона народилася 02 листопада 1940 року і відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їй надано статус дитини війни;

- статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» встановлено державну соціальну підтримку дітей війни, зокрема дітям війни встановлено підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30% мінімальної пенсії за віком;

- вказана соціальна допомога повинна виплачуватися щомісячно, починаючи з 1 січня 2006 року;

- протягом 2006-2007 років така допомога їй (ОСОБА_1І.) не виплачувалася взагалі, азі січня 2008 року виплачується лише частково;

- її (позивача в даній справі) неодноразові звернення щодо виплати соціальної допомоги в повному обсязі, позитивного результату не дали, тому вона звернулася із даним позовом, в якому просила:

1. визнати бездіяльність УПФУ щодо не нарахування та не виплати їй вказаного вище підвищення до пенсії за період з 1 січня 2006 року по 30 квітня 2010 року на 30% мінімальної пенсії за віком неправомірною;

2. зобов'язати УПФУ провести нарахування га виплату їй підвищення до пенсії за період з 1 січня 2006 року по 30 квітня 2010 року на 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги заперечують.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши надані сторонами докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивачу в даній справі у встановленому порядку надано статус дитини війни, це підтверджується відповідною довідкою від 25 січня 2006 року, виданою місцевим органом соціального захисту населення (а. с. 9).

З 1995 року позивач в даній справі є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № 113777 (а. с. 8).

Нормами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» встановлено, що діти війни мають право на підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме - у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про державний бюджет на 2006 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в наступних розмірах: з 1 січня - 350 грн., з 1| квітня - 359 грн., з 1 жовтня - 366 грн.

Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік» визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в наступних розмірах: з 1 січня - 380 грн., зі квітня - 406 грн., з 1 жовтня - 411 грн.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено в наступних розмірах: з 1 січня - 470 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Статтею 54 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено в розмірах, що діяли у грудні 2008 року, тобто 498 грн., а з 1 листопада - 573 грн.

На думку суду, УПФУ повинно було призначити та виплачувати позивачу в даній справі підвищення до пенсії у розмірі 30% саме із зазначених вище розмірів.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача стосовно того, що відповідно до норм ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком, як розрахункова величина, застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим Законом, і до такої категорії громадян, як «діти війни», не застосовуються. До такого висновку суд приходить з наступних обставин. Нормами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму дог/ осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Положення ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку суду, не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для обрахування пенсій та доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до норм ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року зі змінами, внесеними 19 січня 2006 року, підвищення до пенс дітям війни у 2006 році повинно було запроваджуватися поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету Однак, Кабінет Міністрів України у 2006 році так і не визначив порядку виплати З відсоткової надбавки до пенсій дітям війни. Окрім того, вказані вище норми Закону не були у встановленому порядку визнані неконституційними, тобто такими, що не відповідають Конституції України.

За викладених обставин суд вважає, що протягом 2006 року відповідач діяв в межах норм чинного законодавства, тобто правомірно.

Нормами п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було призупинено, а відповідно до норм ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачувалися особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Позивач в даній справі не є інвалідом, а тому ненарахування та невиплата позивачу в даній справі УПФУ підвищення до пенсії, на думку суду, також є правомірним.

Однак, рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими було призупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнано неконституційними, тобто було відновлено дію ст. 6 Закону. Отже, на думку суду, починаючи з 9 липня 2007 року відповідач повинен був проводити нарахування відповідного підвищення пенсії позивача в даній справі та відповідно проводити виплату цього підвищення. Однак, відповідачем цього зроблено не було, тому суд вважає, що з 9 липня 2007 року бездіяльність УПФУ була неправомірною, а тому за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року позовні вимоги підлягають задоволенню.

Нормами п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в новій редакції, згідно з якою дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення виплачується у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано такими, що не відповідають Конституції України, тобто неконституційними.

Отже, на думку суду, починаючи з 22 травня 2008 року, відповідач повинен був проводити нарахування відповідного підвищення пенсії позивача в даній справі та відповідно проводити виплату цього підвищення. Однак, відповідачем цього зроблено не було, тому суд вважає, що з 22 травня 2008 року бездіяльність УПФУ була неправомірною, а тому за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року позовні вимоги підлягають задоволенню.

У 2009-му та 2010-му роках будь-яких обмежень дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не встановлювалося, тому, на думку суду, позовні вимоги за період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 1 січня 2010 року по 31 березня 2010 року підлягають задоволенню.

Відповідно до норм п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» Пенсійний фонд України та його місцеві органи звільнені від сплати державного мита.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 208-209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Царичанському районі Дніпропетровської області, яка виразилася у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1, як дитині війни, підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 1 січня 2010 року по 31 березня 2010 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Царичанському районі Дніпропетровської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1, як дитині війни, підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 1 січня 2010 року по 31 березня 2010 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Царичанському районі Дніпропетровської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до районного суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з наступною подачею апеляційної скарги протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана і без попередньої подачі заяви про апеляційне оскарження, якщо вона (апеляційна скарга) подається протягом строку, встановленого для подачі заяви про апеляційне оскарження (10 днів з дня проголошення рішення).

Головуючий: В.І.Ритов