АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л.М. суддів: Кулянди М.І., Винту Ю.М. секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, гозглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 іії Василівни, ОСОБА_2, ОСОБА_5 глатівни, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, -атійчук ОСОБА_8 до управління Пенсійного фонду України в отинському районі про поновлення пропущеного строку, визнання дій .правомірними, стягнення щомісячної державної соціальної допомоги як і дитині війни» за період 2006-2009 роки та виплати її в подальшому за їляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Хотинському лоні на постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 езня 2010 року,

встановила:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ччарук Є.В., ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_9 звернулись до д/ з позовом до управління Пенсійного фонду України в Хотинському оні про поновлення пропущеного строку, визнання дій неправомірними, ігнення щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни» за :од 2006-2009 роки та виплати її в подальшому.

Посилалися на те, що відповідно до Закону України «Про соціальний лет дітей війни» вони мають статус дітей війни. Проте за період 2006-2009 і перший та другий місяці 2010 року позивачам або не виплачувалась щомісячна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії, або виплачувалась не в повному обємі.

Вважали, невиплата їм, як особам, які мають статус дитини війни, соціальної допомоги є протиправною і такою, що суперечить чинному законодавству.

Просили поновити пропущений строк на звернення до суду, визнати відмову управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі

Головуючий інстанції

ОСОБА_10

доповідач Перепелюк Л.М.

Чернівецької області щодо виплати позивачам, як дітям війни, щомісячної державної соціальної допомоги протиправною та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Хотинському району Чернівецької області виплатити їм, позивачам, як дітям війни, недоплачену щомісячну соціальну допомогу за 2006-2009 роки та перший та другий місяці 2010 року в сумі 4925,40 грн. кожному та в подальшому щомісячно виплачувати вказан допомогу в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

Постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонд України в Хотинському районі Чернівецької області щодо невиплати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6. ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_9 підвищення пенсії в період з 9 липня 2007 року по 01 березня 2010 року відповідно до вимог ст.6 Закон України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області провести нарахування та виплату ОСОБА_1. ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_9 підвищення до пенсії, як дитині війни, починаючи з 9 липня 2007 року у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України б Хотинському районі просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачам в частині задоволення позовних вимог.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи. Крім того, зазначає, що суд не врахував їх вимогу щодо застосування строків позовної давності щодо вимог позивачів.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Приймаючи постанову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі мають статус дітей війни. Управління Пенсійного фонд Хотинського району Чернівецької області неправомірно не виплачувало позивачам підвищення до пенсії, як дітям війни, за період з 09 липня по 3 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_9 мають статус дітей війни в розумінні ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і відповідно до ст. 6 цього ж Закону мають право на державну соціальну допомогу у вигляді підвищення до пенсії в розмірі ЗО % від мінімальної пенсії за віком.

Управління Пенсійного фонду - орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачам відповідні нарахування (за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Разом з тим, суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, не врахував положень ст. ст. 99, 100 КАС України.

Так, статтею 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи з позовом до суду позивачі звернулися у березні 2010 року.

В своєму позові та в ході розгляду справи вони не зазначили обставин, які би вказували на поважні причини пропуску строку звернення до суду за захистом свого порушеного права на отримання підвищення до пенсії протягом 2007-2008 років.

Управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області наполягало на відмові у задоволенні позову у звязку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Всі нормативні акти, які регулюють питання соціального захисту дітей війни були офіційно оприлюднені і позивачі мали можливість з ними ознайомитись. Крім того, позивачі протягом 2007-2008 років отримували підвищення до пенсії, а тому достовірно знали розмір такого підвищення, яке їм в цей період нараховувалося та виплачувалося. Позивачі в позовній заяві та в ході судового розгляду справи не зазначили поважних обставин

пропуску вищевказаного строку та не подали суду доказів, які підтверджували наявність таких обставин.

Враховуючи зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 бе 2010 року в частині визнання протиправною бездіяльність управлх Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області ш невиплати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 Є ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_9 в 2007-2 роках підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.6 Закону України «Г соціальний захист дітей війни» та зобовязання управління Пенсійного ф України в Хотинському районі Чернівецької області провести нарахуванню виплату ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, Гонча,. Є.В., ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_9 підвищення до пенсії дітям війни, за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по 01 березня 2009 року у розмір. відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «І? соціальний захист дітей війни» слід скасувати та ухвалити нове рішення відмову в задоволенні вказаних позовних вимог у звязку з пропус позивачами строку для звернення до суду за захистом свого порушес права.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів повної реалізації програми з доплат дітям війни, оскільки шг фінансування цих видатків не є предметом даного спору. Проблеми над бюджетних коштів Пенсійному Фонду України для виконання покладених нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вт судом не розглядалися.

Відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом Уі «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії не може причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фс*» України зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових національного законодавства, не може бути поставлена у залежність бюджетних асигнувань.

Помилковими є доводи відповідача про неврегульованість мех< реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист війни». На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної ш за віком визначався лише ст.28 Закону України «Про загальнообовяз- державне пенсійне страхування». Відповідно до ч.І ст.2 Закону Укрш «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсі* віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до с* Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується рот

мінімальної пенсії за віком, який визначений ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Також є помилковими доводи апелянта про те, що єдиним нормативним актом, який регулює виплату підвищення пенсії дітям війни є Постанова Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28 травня 2008 року №530, положення якої застосовують органи Пенсійного Фонду України.

Зокрема, відповідно до положень ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 8 ч.2 ст. 22 Конституції України, ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вказана вище Постанова КМУ не може відміняти дію зазначеного Закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області задовольнити частково.

Постанову Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2010 року в частині визнання протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області щодо невиплати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_9 в 2007-2008 роках підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобовязання управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області провести нарахування та виплату ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_9 підвищення до пенсії, як дітям війни, за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по 01 березня 2009 року у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_9 до управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області в частині визнання протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області щодо невиплати позивачам в 2007 - 2008 роках підвищення до пенсії у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни, зобовязання управління Пенсійного фонду України в Хотинському районі Чернівецької області провести нарахування та виплату підвищення до пенсії, як дітям війни, за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по 01 бе 2009 року у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком відповіде: ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга безпосереднь: Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту його встугу законну силу.

Головуючий

Судді: