Справа №2-2247/10
УХВАЛА

30 липня 2010 р. м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста ОСОБА_1

в складі: головуючого - судді Мороз К.В.

при секретарі Горбік Т.А.

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у судовому засіданні в залі судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. та понесених витрат в тому числі і витрат на правову допомогу, мотивуючи вимоги тим, що 05 лютого 2009 року Новозаводським районним судом м. Чернігова задоволений позов про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов'язано відповідача поеренести паркан між земельними ділянками розташованих по вул. Дружби № 2 та Дружби № 4-а в м. Чернігові, повернувши позивачу земельну ділянку площею 11,5 кв. м. згідно висновку експерта. Для примусового виконання рішення суду позивач був змушений двічі оплатити виїзд експерта експертної фірми "Еталон" для винесення меж земельної ділянки в натурі. В порядку ст. 1166 ЦК України позивач просить стягнути 500 грн. сплачених відповідно до квитанцій від 16 листопада 2009 року та від 16 квітня 2010 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснила, що державний виконавець зобов'язав позивача провести оплату послуг виклику експерта, але для швидкості оплата була проведена безпосередньо в експертну установу. Перший раз експерт і всі учасники виконавчого провадження прибули на місце, але відповідач їх не пустив, тому були змушені повторно оплатити виклик експерта.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, визнала необхідність оплату витрат експерта по виклику 16 квітня 2010 року, а по першому виклику експерта не визнала, в зв'язку з тим, що у виконавчому листі було невірно визначено прізвище боржника.

Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити відповідно до п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 лютого 2009 року ( а. с. 8-9) зобов'язано ОСОБА_6 перенести паркан між земельними ділянками розташованими за адресами м. Чернігів, вул. Дружби № 2 та м. Чернігів вул. Дружби № 4-а, повернувши ОСОБА_4 земельну ділянку площею 11,5 кв. м. згідно висновку експерта С-81261 від 29.12.2008 p.. Ухвалою Новозаводського районного суду міста ОСОБА_1 від 21 грудня 2009 року внесено виправлення у вступну, описову і резолютивну частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.02.2009 року по справі № 2-55/09, прізвище відповідача вважати "Адруженко" замість "Андруженко".

Постановою старшого державного виконавця Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ ОСОБА_7 про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 07 грудня 2009 року ( а. с. 33) призначено експертом ОСОБА_8 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-55/09 виданого 05.05.2009 року Новозаводським районним судом міста ОСОБА_1. Листом № 1338/11 від 19.10.2009 року ( а. с. 22) позивачу запропоновано в порядку ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження" авансувати витрати в сумі 250 грн. за послуги експерта. Відповідно до квитанцій до прибуткового-касового ордеру № 179 від 16 листопада 2009 року ( оригінал а.с. 16, копія а.с. 7) та № 48 від 16 квітня 2010 року( оригінал а.с. 17, копія а.с. 7) позивач внесла кошти в сумі по 250 грн. за послуги експерта експертної фірми "Еталон", що також підтверджується листом № М-1 від 17.05.2010 року ( а. с. 5).

Згідно ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження", витрати органів державної виконавчої служби на організацію та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Кошти виконавчого провадження складаються з:

коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 46 цього Закону;

авансового внеску стягувачів на проведення виконавчих дій згідно із статтею 48 цього Закону;

стягнутих з боржника витрат на проведення виконавчих дій;

інших надходжень, що не суперечать законодавству. До витрат на організацію та проведення виконавчих дій належать кошти, витрачені на:

1) перевезення, зберігання і реалізацію майна боржника;

2) оплату праці експертів, перекладачів та інших осіб, залучених у встановленому порядку до провадження виконавчих дій;

3) поштовий переказ стягувачеві стягнених аліментних сум;

4) розшук боржника, його майна або розшук дитини;

5) оголошення в засобах масової інформації;

6) інші необхідні витрати для забезпечення належної організації виконання рішень

органами державної виконавчої служби.

Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, може бути оскаржена сторонами до суду у 10-денний строк.

Оскільки внесені позивачем кошти в сумі 500 грн. відповідно до ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" відносяться до витрат на організацію та проведення виконавчих дій, то саме частиною 5 статті 45 Закону України "Про виконавче провадження" визначений порядок стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Враховуючи, що Законом України "Про виконавче провадження" визначений порядок стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, сплачені позивачем 500 грн. в тлумаченні ст.ст. 22, 1166 ЦК України не можна визнати сумою завданої майнової шкоди, тому пред'явлені позивачем вимоги про стягнення 500 грн. витрат на оплату праці експерта не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 83 ЦПК України сплачена сума судового збору та витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи повертається позивачеві.

Керуючись ст. 83, п.1 чі ст. 205 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди - закрити.

Повернути ОСОБА_4 суму сплаченого судового збору в сумі 51 грн. згідно квитанції від 02 червня 2010 року ( а. с. 1) та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн. згідно квитанції від 02 червня 2010 року (а. с. 2).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста ОСОБА_1, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження ухвали протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали та подачі апеляційної скарги протягом десяти днів, після подання заяви про апеляційне оскарження ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя Новозаводського

районного суду міста ОСОБА_1 ОСОБА_6