Справа № 2-0998-2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2010 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та переведення прав покупця, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири № 2, будинку № 35 вул. Орловській в м. Дніпропетровську, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу Дніпропетровської області ОСОБА_8, реєстровий № 855, перевести на неї права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу квартири № 2, будинку № 35 вул. Орловській в м. Дніпропетровську, скасувати право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_3 В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що вона продала свою квартиру АДРЕСА_1, для того, щоб дати в борг гроші своїй дочці в сумі 65 000 грн., еквівалентом 13 000 доларів США для придбання квартири, оскільки їй з ОСОБА_3 не було де жити. Вона дочці дала борг на вказану суму, про що була складена розписка, для придбання квартири, з умовою, що право власності на квартиру буде оформлене за дочкою. На купівлю квартири відповідачам не вистачила трьох тисяч доларів США і ОСОБА_3 оформив кредит в „УкрСиббанк кредит, але не на 3 000 доларів США, а на 16 000 доларів США, як вказав ОСОБА_3 зазначені кошти йому необхідні були для придбання побутової техніки та автомобіля. 14.01.2009 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. ОСОБА_2 отримані гроші не повернула, а ОСОБА_3 відмовився переоформлювати на неї, ОСОБА_6, придбану за її кошти квартиру АДРЕСА_2. Таким чином позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що її мати ОСОБА_6 дійсно дала їй в борг кошти в сумі 13 000 доларів США, про що вона склала розписку, для придбання квартири № 2, будинку № 35 вул. Орловській в м. Дніпропетровську, гроші вона позивачці не повернула. ОСОБА_6 дала гроші в борг з умовою, що право власності на квартиру буде оформлене на неї, ОСОБА_2 ОСОБА_3 взяв кредит в розмірі 16 000 доларів США для придбання автомобілю та побутової техніки, вона дала на це згоду.

Представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав пояснення позивачки, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що ніякий грошей від позивачки він не просив та не отримував, квартиру купив за кредитні кошти, що зазначається в договорі купівлі-продажу квартири. Для оформлення документів на квартиру він брав гроші у батьків та сестри. ОСОБА_2 знала, що право власності на квартиру № 2, будинку № 35 вул. Орловській в м. Дніпропетровську буде оформлюватися на нього.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_3 придбав квартиру за кредитні кошти, які до теперішнього часу сплачує самостійно, коштами, які надходять від його сестри переказами. Складена розписка ОСОБА_6 та ОСОБА_2 носить фіктивний характер.

Відповідачка ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. В попередньому засіданні вказала на те, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що за квартиру № 2, будинку № 35 вул. Орловській в м. Дніпропетровську гроші в сумі 16 000 доларів США їй надавав банк, оскільки ОСОБА_3 уклав з ними кредитний договір. Звідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 брали кошти на завдаток за квартиру вона не знає.

Вислухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У судовому засіданні було встановлено, що 13.01.2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 14.01.2006 року Ленінським відділом РАЦС ДМУЮ Дніпропетровської області (а.с. 7). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2009 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 17). 07.04.2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було укладеного договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_3 за 80 800 грн., що становить еквівалент 16 000 доларів США. В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 вказала на те, що вона давала згоду на те, щоб ОСОБА_3 взяв кредит на суму 16 000 доларів США.

Згідно росписок (а.с. 8, 9) 24.03.2006 року відповідачка ОСОБА_2 отримала у борг від ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 65 000 грн., а позивачка ОСОБА_6 позичила ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 65 000 грн. з кінцевою датою повернення 24.03.2009 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Сторонами даного договіру позики є позивачка ОСОБА_6 та відповідачка ОСОБА_2 Твердження позивачки на той факт, що доказом покупки за її кошти спірної квартири є зазначення у розписках, що дані кошти передані для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_4 та показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які зазначили, що позивачка дала в борг ОСОБА_2 гроші в сумі 13 000 доларів США для придбання квартири є хибними. Оскільки розписки які надані у справі лише підтверджують передачу коштів у борг саме відповідачці ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_3 взагалі не є стороною даного договору позики, не отримував грошових коштів у позивачки для покупки квартири, та не брав на себе зобовязань щодо повернення грошових коштів. А свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не були присутніми при укладенні договору купівлі-продажу квартири та проведені розрахунку за цю квартиру. Інших доказів стосовно оплати вартості квартири за адресою: АДРЕСА_4 позивачка ОСОБА_6 не надала.

Згідно п. 2.1 Договору купівлі-продажу квартири від 07.04.2006 року Покупець сплатив Продавцю 80 800 грн. до підписання цього договору за рахунок кредитних коштів одержаних в АКІБ „Укрсиббанк. 07.04.2006 року між АКІБ „УкрСиббанк та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 239-1-509-В6, відповідно до якого ОСОБА_3 було надано кредитні кошти в сумі 16 000 доларів США, цільове призначення: оплата вартості нерухомого майна (а.с. 72-74). ОСОБА_3 самостійно сплачує кредит, що підтверджується квитанціями (а.с. 26-60).

Крім того посилання позивачки на факт придбання спірної квартири за її кошти також спростовуються поясненнями відповідачки ОСОБА_7, яка вказала на те, що в нотаріальній конторі гроші за придбану квартиру вона отримувала від представника АКІБ „Укрсиббанк та показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які вказали на те, що ОСОБА_3 придбав квартиру за кредитні кошти, які він отримав з банку, документи на квартиру оформлював за гроші, які йому надавали батьки та пересилала сестра переказами з Італії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не має підстав для визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири № 2, будинку № 35 вул. Орловській в м. Дніпропетровську, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, переведення на ОСОБА_6 прав та обовязків покупця за договором купівлі-продажу квартири № 2, будинку № 35 вул. Орловській в м. Дніпропетровську та скасування права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_3

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 215, 1046, 1047 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та переведення прав покупця відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Дубіжанська