Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

09 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної А.М.

суддів Котік Т.С., Микитюк О.Ю.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі матеріали за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2010 року, -

встановила:

Ухвалою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2010 року позовна заява повернута ОСОБА_3 на підставі п. б ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу повернути до Коростенського міськрайонного суду для продовження її розгляду.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що при подачі заяви, ОСОБА_3 не дотримано порядку, визначеного ч. 3 ст. 118 ЦПК України.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Статтею 96 ЦПК України встановлено вичерпний перелік обставин, за наявності яких може бути видано судовий наказ, зокрема, якщо заявлено вимогу про присудження аліментів на дитину в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, п. 4 ч. 1 даної статті передбачає можливість видачі судового наказу тільки у разі заявлення вимоги про стягнення аліментів в обовязковому мінімальному розмірі, що відповідає положенню ч. 2 ст. 182 СК України.

При зверненні до суду з вимогою про присудження аліментів на дитину в твердій грошовій сумі чи в частці від доходу платника в іншому розмірі суд має враховувати обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України, аналіз яких свідчить про те, що існує спір про право, що перешкоджає видачі судового наказу.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_4 у розмірі 1 /4 частини заробітку з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення ним навчання, тобто до 01.07.2012 року /а.с. 1/.

Оскільки, під час ухвалення судового рішення суд повинен врахувати положення ч. 1 ст. 182, ст. 183 та ч. 1 ст. 199 СК України, тому дана справа не може бути розглянута в порядку наказного провадження.

Враховуючи вищевикладене, ухвала підлягає скасуванню, а справа поверненню до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311 - 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2010 року скасувати, а справу повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді