Комінтернівський районний суд м.Харкова
Рішення

Іменем України

21 червня 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді - Білецької А.М. при секретарі - Кошкіній Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про встановлення факту реєстрації шлюбу, -

Встановив:

Заявник ОСОБА_1, звернулась до суду із заявою та просила встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26 червня 1942 року відділом ЗАЦС м. Красноуфімська Свердловської області Російської Федерації, актовий запис № 50.

В обгрунтування заяви посилалась на те, що 26 червня 1942 року між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований у відділі ЗАЦС м. Красноуфімська Свердловської області Російської Федерації, актовий запис № 50. Після реєстрації шлюбу кожен із них залишився на своєму прізвищі.

Свідоцтво про реєстрацію шлюбі було втрачено, в звязку з чим, вони вимушені були звернутися до органу реєстрації шлюбу за отриманням повторного свідоцтва, яке було видане 26 травня 1959 року. Однак в цьому свідоцтві помилково було вказане імя її чоловіка російською мовою „Изральт замість „Израиль. Її, заявника, прізвище, імя та по батькові були вказані правильно.

В усіх документах, які видавалися її чоловіку, його імя завжди писалося правильно, хоч російською, українською мовами «Израиль» та «Ізраіль», про що свідчать його паспорт громадянина України, ідентифікаційний номер, диплом про вищу освіту, військовий квиток, профспілковий квиток, свідоцтво про смерть.

ЇЇ чоловік помер 12 червня 2009 року. У звязку з цим, відповідно до Закону України „Про пенсії за особливі заслуги перед Україною вона, заявник, має право на отримання пенсії за особливі заслуги перед Україною. Однак заінтересована особа, Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, відмовило їй в призначенні пенсії, бо в документах про шлюб та в інших документах не співпадають написання імені її чоловіка.

Тоді вона, заявник, звернулась із заявою до відділу ЗАЦС м. Красноуфімська, Свердловської області, Російської Федерації про видачу повторного свідоцтва про укладений між нею та чоловіком шлюб.

01 лютого 2010 року, їй було видане повторне свідоцтво про шлюб, однак на цей раз І була допущена помилка при написанні її прізвища: замість російською „Шлиомович, її ] прізвище було записане „Шлиамович.

Те, що її прізвище хоч українською, хоч російською мовами пишеться „Шліомович

І підтверджується документами: свідоцтвом про її народження, свідоцтвом про народження її доньки, військовим квитком її чоловіка, її паспортом громадянки України, ідентифікаційним номером.

Таким чином, через неувагу працівників реєструючих актові записи органів, вона ; знову не має можливості отримати належну їй пенсію та спадщину.

Встановлення факту реєстрації шлюбу між нею, заявником та ОСОБА_2 їй необхідне для оформлення пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Заінтересована особа про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, в звязку з чим суд розглядає справу за її відсутності.

Вислухавши пояснення представника заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 26 червня 1942 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований у відділі ЗАЦС м. Красноуфімська Свердловської області Російської Федерації, актовий запис № 50. Після реєстрації шлюбу кожен із них залишився на своєму прізвищі.

В звязку із втратою свідоцтва про реєстрацію шлюбу, вони вимушені були звернутися до органу реєстрації шлюбу за отриманням повторного свідоцтва, яке було видане 26 травня 1959 року. Однак в цьому свідоцтві помилково було вказане імя чоловіка заявника російською мовою „Изральт замість „Израиль. Прізвище, імя та по батькові заявника були вказані правильно.

У всіх документах, які видавалися ОСОБА_3, його імя завжди писалося хоч російською, хоч українською мовами «Израиль» та «Ізраіль», про що свідчать його паспорт громадянина України, ідентифікаційний номер, диплом про вищу освіту, військовий квиток, профспілковий квиток, свідоцтво про смерть.

ОСОБА_2 помер 12 червня 2009 року. У звязку з цим, відповідно до Закону України „Про пенсії за особливі заслуги перед Україною заявник має право на отримання пенсії за особливі заслуги перед Україною. Однак заінтересована особа, Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, відмовило заявнику в призначенні пенсії, бо в документах про шлюб та в інших документах не і співпадають написання імені її чоловіка, ОСОБА_2. В звязку з чим, заявник, І звернулась із заявою до відділу ЗАЦС м. Красноуфімська, Свердловської області, Російської Федерації про видачу повторного свідоцтва про шлюб.

01 лютого 2010 року, заявнику було видане повторне свідоцтво по шлюб, однак на і цей раз була допущена помилка при написанні її прізвища: замість російською „Шлиомович, її прізвище було записане „Шлиамович.

Те, що прізвище заявника хоч українською, хоч російською мовами пишеться „Шліомович підтверджується документами: свідоцтвом про її народження, свідоцтвом про ; народження її доньки, військовим квитком її чоловіка, її паспортом громадянки України, копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру.

Встановлення факту реєстрації шлюбу між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Встановлення факту реєстрації шлюбу між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_6, необхідне їй для оформлення пенсії за особливі заслуги перед Україною та прийняття спадщини.

Суд вважає, що за таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Керуючись п.4 ч. 1 ст. 256, ст. 257 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26 червня 1942 року відділом ЗАЦС м. Красноуфімська Свердловської області Російської Федерації, актовий запис № 50.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -