Справа №2-о-78/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2010 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого судді Мороз К.В.

народних засідателів Литовченко В.П., Кутукова C.O.

при секретарі Горбік Т.А.

за участю прокурора Домашенко С.М., лікаря - психіатра, представника психіатричного закладу ОСОБА_1А, особи щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги ОСОБА_2, представника особи щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання справу за заявою лікаря-психіатра Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_2,

Встановив:

Лікар-психіатр Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні звернулась до суду з заявою про госпіталізацію в примусовому порядку громадянина ОСОБА_2 в психіатричний заклад, оскільки хворий був госпіталізований 09.06.2010 року о 10 год. 40 хв. в ЧОПНЛ. Доставлений швидкою психіатричною допомогою у психіатричне відділення за направленням лікаря-психіатра Чернігівського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4, яка на підставі наявної медичної документації та отриманої від родичів пацієнта інформації про неадекватну та небезпечну поведінку ОСОБА_2, зробила висновок про необхідність його госпіталізації в психіатричний стаціонар для лікування в зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу з неадекватною поведінкою, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку громадянина ОСОБА_2, які надійшли від його дружини ОСОБА_5, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі даних відомостей ОСОБА_2 був оглянутий лікарем - психіатром черговим по приймальному відділенні Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні ОСОБА_6, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації.

ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів - психіатрів Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію і прийшла до висновку, що обстеження та лікування ОСОБА_2 можливе тільки в умовах стаціонару. Згода ОСОБА_2 на госпіталізацію відсутня в зв'язку з його відмовою від запропонованої госпіталізації.

В судовому засіданні лікар-психіатр подану заяву підтримала, додатково пояснила, що ОСОБА_2 вже лікувався в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні, останній раз з 06.04.10 року по 23.04.2010 року, виписаний але лікар заперечував. Після останньої виписки диспансер не відвідував, підтримуюче лікування не приймав. Зі слів членів родини стало відомо про те, що приніс в квартиру шприці після вживання, при цьому ніяких дій чи погроз щодо застосування даних шприців не висказував. Також зі слів членів родини стала відома його поведінка на роботі. У відділенні поводився зарозуміло, частково заперечував обставини про які говорили рідні, кидався по відділенню, відмовлявся їсти, спати, потім почав пити, а потім їв, ліки не приймав. Зазначила, що небезпека ОСОБА_2 полягає в тому, що він має психічне захворювання, дружина його боїться, він розмовляє з нею на повишених тонах і хоче бути головним в сім'ї. Якщо не буде продовжувати підтримуюче лікування, то подальші дії передбачити не можливо.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він не вважає себе хворим, що стосується шприців, то він діставав їх з поштового ящика для газет, забрав їх додому, щоб викинути, а дружина їх дістала з відра для сміття і пішла до сестри. На стоянці автобусу дійсно загорав на траві біля автовокзалу, палив вогнище, щоб спекти картоплю, проте крім нього та охоронця нікого не було. Вважає, що дружина його оговорює, так як він має намір розлучитися вона боїться, що залишиться без житла, так як квартира належить йому, з сином також не дуже гарні відносини, оскільки він працює і немає часу з'ясовувати всі обставини, а просто слухає і виконує те, що просить дружина.

Представник особи щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти примусової госпіталізації ОСОБА_2

Прокурор заяву лікаря-психіатра про госпіталізацію ОСОБА_2 в психіатричний заклад в примусовому порядку не підтримав, просив в задоволенні заяви відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 був госпіталізований 09.06.2010 року о 10 год. 40 хв. в ЧОПНЛ. Доставлений швидкою психіатричною допомогою у психіатричне відділення за направленням лікаря-психіатра Чернігівського обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4, яка на підставі наявної медичної документації та отриманої від родичів пацієнта інформації про неадекватну та небезпечну поведінку ОСОБА_2. зробила висновок про необхідність його госпіталізації в психіатричний стаціонар для лікування в зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу з неадекватною поведінкою, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих.

Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку громадянина ОСОБА_2, які надійшли від його дружини ОСОБА_5, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі даних відомостей ОСОБА_2 був оглянутий лікарем - психіатром черговим по приймальному відділенні Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні ОСОБА_6, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації.

ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів - психіатрів Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію і прийшла до висновку, що обстеження та лікування ОСОБА_2 можливе тільки в умовах стаціонару. Згода ОСОБА_2 на госпіталізацію відсутня в зв'язку з його відмовою від запропонованої госпіталізації.

Висновком комісії лікарів-психіатрів від 09.06.2010 року встановлено, що ОСОБА_2 страждає на тяжкий психічний розлад та потребує обстеження та лікування, які можуть бути надані лише в умовах психіатричного стаціонару. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» госпіталізація визнана доцільною.

Згідно ст. 14 ЗУ „Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню, небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оглянувши медичну карту № 3512, суд вважає, що в задоволенні заяви лікаря-психіатра ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки в ході судового розгляду не встановлені обставини, які свідчать, що ОСОБА_2 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню, небезпеку для нього чи оточуючих.

Керуючись ст. ст. 10,11,60, 209-210 ЦПК України, ст. ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", -

Вирішив:

В задоволенні заяви лікаря-психіатра Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_2, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів, після подання заяви про апеляційне оскарження рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя Новозаводського

районного суду м. Чернігова: ОСОБА_7

Народні засідателі: Литовченко В.П

ОСОБА_8