АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Лисичної Н.М., Глущенко Н.Г.

при секретарі: Гребенкіній Г.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_2» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2010 року за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними зобовязаннями, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_2», третя особа ОСОБА_2 банк України про захист прав споживачів, про визнання кредитного договору частково недійсним, -

В с т а н о в и л а :

У вересні 2009року Публічне акціонерне товариство «ОТП ОСОБА_2» звернулось з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5Г.(ОСОБА_6) про стягнення заборгованості за кредитними зобовязаннями.

Позивач зазначав, що 08.05.2008року між Закритим акціонерним товариством «ОТП ОСОБА_2», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП ОСОБА_2», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №МL-304/063/2008, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 31 723,10 доларів США.

Згідно п.3 ч.1 Кредитного договору-1 за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процентна ставка 5,49% - FIDR.

Для забезпечення виконання боргових зобовязань за Кредитним договором-1 між ОСОБА_4 та ЗАТ «ОТП ОСОБА_2» укладено договір поруки №SR-304/063/2008 від 08.05.2008року, між ОСОБА_6 та ЗАТ «ОТП ОСОБА_2» укладено договір поруки №SR-304/063/2008/1 від 08.05.2008року, які зобовязалися відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобовязань за кредитним договором №МL-304/063/2008 від 08.05.2008року.

10.02.2009року ОСОБА_3 не здійснив чергове погашення кредиту, у звязку з чим відповідачам направлена досудова вимога про погашення заборгованості за Кредитним договором.

Посилаючись на те, що станом на 19.06.2009року склалась заборгованість за Кредитним договором у сумі 255 362,97грн., у тому числі: залишок заборгованості за кредитом - 31 562,54дол.США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1961,10дол.США, пеня за прострочення виконання зобовязання за період з 10.02.2009 по 17.06.2009рік 2736,42грн., позивач просив стягнути вказану суму з відповідачів солідарно та витрати по справі.

У квітні 2010року ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом, який уточнював в ході розгляду справи(а.с.134-136,т.1,а.с.1-5, 26-30,т.2), до Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_2», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_6, про розірвання договору кредиту у звязку з істотною зміною обставин.

В позовній заяві в редакції від 25.06.2010року ОСОБА_3 зазначив, що 08.05.2008року уклав з Закритим акціонерним товариством «ОТП ОСОБА_2» кредитний договір №МL-304/063/2008, за умовами якого отримав кредит в сумі 31 723,10 доларів США.

08.01.2009року укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №МL-304/063/2008 від 08.05.2008року та додаток №1 з новим графіком платежів, відповідно до яких позичальник повинен щомісяця надавати Банку кошти у сумі 415,72 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Вказуючи на неправомірність укладення зазначених договорів в іноземній валюті та що у звязку з підвищенням курсу іноземної валюти він повинен сплачувати значно більшу суму боргу, що порушує його права, позивач просив визнати недійсним пункт 3 Кредитного договору № МL-304/063/2008 від 08 травня 2008року;

визнати недійсним пункти 4.1, 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, 4.1.5 частини №2 Кредитного договору № МL-304/063/2008 від 08 травня 2008року;

визнати недійсним Додаток №1 до Додаткового договору №1 від 08 січня 2009року до Кредитного договору № МL-304/063/2008 від 08 травня 2008року в частині щомісячної сплати відсотків та суми до сплати(а.с.26-30,т.2).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2010 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_2» в особі регіонального відділення АТ «ОТП ОСОБА_2» в м.Дніпропетровську відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним пункт 3 частини №1 Кредитного договору № МL-304/063/2008 від 08 травня 2008року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП ОСОБА_2» в особі регіонального відділення АТ «ОТП ОСОБА_2» в м.Дніпропетровськ (раніше Закрите акціонерне товариство «ОТП ОСОБА_2» відділення «Західно-Добаське») та ОСОБА_3.

Визнані недійсним пункти 4.1, 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, 4.1.5 частини №2 Кредитного договору № МL-304/063/2008 від 08 травня 2008року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП ОСОБА_2» в особі регіонального відділення АТ «ОТП ОСОБА_2» в м.Дніпропетровськ(раніше Закрите акціонерне товариство «ОТП ОСОБА_2» відділення «Західно-Донбаське») та ОСОБА_3.

Визнано недійсним Додаток №1 до Додаткового договору №1 від 08 січня 2009року до Кредитного договору № МL-304/063/2008 від 08 травня 2008року, укладеного між Публічним акціонерним товариством ОТП ОСОБА_2» в особі регіонального відділення АТ «ОТП ОСОБА_2» в м.Дніпропетровськ (раніше Закрите акціонерне товариство «ОТП ОСОБА_2» відділення «Західно-Донбаське») та ОСОБА_3, в частині щомісячної сплати відсотків та суми до сплати. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОТП ОСОБА_2» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 08.05.2008року між Закритим акціонерним товариством «ОТП ОСОБА_2», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП ОСОБА_2»(а.с.23-38,т.1), та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №МL-304/063/2008, за умовами якого останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 31 723,10 доларів США, строком до 08.05.2028року.

Згідно п.3 ч.1 Кредитного договору-1 за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процентна ставка 5,49% - FIDR(а.с.9-13,т.1).

В рахунок забезпечення виконання боргових зобовязань за Кредитним договором від 08.05.2008року між ОСОБА_4 та ЗАТ «ОТП ОСОБА_2» укладено договір поруки №SR-304/063/2008 від 08.05.2008року, між ОСОБА_6 та ЗАТ «ОТП ОСОБА_2» укладено договір поруки №SR-304/063/2008/1 від 08.05.2008року, які зобовязалися відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобовязань за кредитним договором №МL-304/063/2008 від 08.05.2008року(а.с.14-15,т.1).

Станом на 19.06.2009року склалась заборгованість за Кредитним договором у сумі 255 362,97грн., у тому числі: залишок заборгованості за кредитом - 31 562,54дол.США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1961,10дол.США, пеня за прострочення виконання зобовязання за період з 10.02.2009 по 17.06.2009рік 2736,42грн.(а.с.16,т.1).

Відмовляючи Публічному акціонерному товариству «ОТП ОСОБА_2» в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання недійсними зазначених в позовній заяві пунктів кредитного договору, суд виходив з того, що наявність у спірному кредитному договорі положень щодо вираження грошових зобовязань між позивачем та відповідачем в доларах США суперечить приписам ст.99 Конституції України та вимогам ст.524 ЦК України.

Такі висновки суду не можна визнати обґрунтованими, оскільки вони протирічать матеріалам справи та нормам діючого законодавства, що регулює встановлені правовідносини.

Так, статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій ОСОБА_2 банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Як видно із справи, 08.11.2006року ОСОБА_2 України видав ЗАТ «ОТП ОСОБА_2» банківську ліцензію №191, зареєстровану ОСОБА_2 Банком України 02.03.1998року за №273, на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Дозвіл №191-1, зареєстрований ОСОБА_2 Банком України 02.03.1998року за №273, який має банківську ліцензію за №191, видану ОСОБА_2 Банком України 08.11.2006року, на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність, згідно з додатком до дозволу, що містить перелік операцій, які має право здійснювати ЗАТ «ОТП ОСОБА_2»(а.с.151-153,т.2).

Таким чином, зазначений ОСОБА_2 на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мав право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті, здійснення таких операцій в іноземній валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Як вбачається із справи, ОСОБА_3, отримавши кредит в іноземній валюті, виконував зобовязання щодо його погашення з урахуванням курсу долара США по відношенню до курсу гривні України станом на відповідний період оплати, але станом на 19.06.2009року склалась зазначена сума заборгованості(а.с.16,т.1).

Наведені обставини свідчать, що при укладенні спірного кредитного договору позичальник зясував умови, на яких він укладається, на момент отримання коштів він з власної ініціативи визначив для себе правила подальшої поведінки щодо погашення суми кредиту, які в подальшому не можуть змінюватися на вимогу однієї зі сторін. Факт зростання курсу долара США - валюти кредиту, сам по собі не є підставою для визнання зазначених в судовому рішення пунктів договору недійсними, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют та можливість отримання кредиту в національній валюті.

Оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги встановлені обставини при укладенні кредитного договору, відсутність заборони використання іноземної валюти як засобу платежу, що діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти гривні та що за змістом ст.ст.1046, 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику, рішення суду про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 підлягає скасуванню на підставі п.2-4 ст.309 ЦПК України, з ухваленням рішення про відмову останньому в задоволенні заявлених вимог.

Відмовляючи Публічному акціонерному товариству «ОТП ОСОБА_2» в задоволенні позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5Г.(ОСОБА_6) про стягнення заборгованості за кредитними зобовязаннями, суд послався на наявність у спірному кредитному договорі положень щодо вираження грошових зобовязань між позивачем та відповідачем в доларах США та на порушення Банком законодавства щодо одержання відповідної ліцензії.

Як встановлено по справі, такі висновки суду не могли бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки протирічать матеріалам справи та зазначеним вимогам закону, що регулює встановлені правовідносини.

Разом з тим, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що 12 листопада 2010року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП ОСОБА_2» укладено договір про відступлення права вимоги. За умовами Договору Публічне акціонерне товариством «ОТП ОСОБА_2» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до даного Договору, у тому числі право вимоги відносно виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором №МL-304/063/2008 від 08.05.2008року.

Оскільки згідно вказаного Договору право вимоги щодо виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором №МL-304/063/2008 від 08.05.2008року має Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», яке не приймало участі у справі, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_2» підлягає скасуванню згідно п.3,4 ст.309 ЦПК України з ухваленням рішення про відмову Публічному акціонерному товариству «ОТП ОСОБА_2» в задоволенні позову з зазначених підстав.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_2» з наведених мотивів підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_2» задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2010року скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними зобовязаннями відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_2» про захист прав споживачів та про визнання кредитного договору частково недійсним відмовити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двох місяців.

Головуючий-

Судді-