Справа № 2-36/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2010 р. Красноармійський міськрайонний суд Донецьої області у складі: головуючого судді Халаджи О.В. при секретарі Челядник Т.І. за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, співвідповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Красноармійську справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі за текстом ДП «ВК «Краснолиманська» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з загибеллю сина.

У судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог представник позивачів ОСОБА_7 пояснила, що позивачі у справі ОСОБА_1, ОСОБА_2 є батьками загиблого ОСОБА_8. ОСОБА_9 перебував у трудових відносинах з державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська». 26.04.2008 року, працюючи гірником очисного забою у результаті нещасного випадку на ДП «ВК «Краснолиманська», ОСОБА_9 загинув під час виконання трудових обов'язків. Відповідно до акту спеціального розслідування аварії від 22.05.2008 року, смерть настала в результаті травмування потерпілого виконавчим органом очисного комбайну. Позивачі вважають, що загибеллю сина їм спричинена моральна шкода, оскільки його смерть для них була несподіваною, йому виповнилося 28 років, він був для них опорою у житті. Втрата сина була для позивачів дуже тяжким стресом, внаслідок чого погіршився стан їх здоров'я. Після смерті сина позивачам доводиться докладати багато зусиль для організації свого життя, це пов'язане з побутом, втрачені зв'язки, які вони підтримували як родина. У позивачів через смерть сина змінився устрій життя, вони страждають, бо втратили сина, на якого покладали сподівання у майбутньому, який був їх гордістю і ця втрата є невідновною. Тому представник позивачів просить стягнути з відповідача на користь позивачів 150 000 грн., тобто по 75 000 гривень на кожного у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивачі у судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги та пояснення свого довірителя.

Проти відшкодування шкоди із співвідповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували, оскільки вважають, що саме відповідач ДП «ВК «Краснолиманська» винен у загибелі їх сина, у зв'язку із важкими та шкідливими умовами праці на підприємстві.

Представник відповідача позов не визнала, оскільки відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові, перекладено з роботодавця на страховика. Підприємство сплачуючи страхові внески, в подальшому не несе матеріальних затрат у разі нещасного випадку на виробництві. Також вказала, що за фактом загибелі ОСОБА_9 було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за фактом порушення правил безпеки, при виконанні робіт з підвищеною небезпекою, які привели до загибелі людини. Кримінальна справа відносно вказаних осіб була закрита з нереабілітуючих обставин, згідно акту амністії, а тому вони повинні бути відповідальними за заподіяну відповідачам шкоду. Просила відмовити позивачам у позові в частині стягнення моральної шкоди з ДП «ВК «Краснолиманська».

Співвідповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_10 проти задоволення позову у частині стягнення з них моральної шкоди на користь позивачів заперечували, вважають, що саме підприємство має бути відповідальним за спричинення моральної шкоди позивачам у зв'язку із втратою їх сина.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_8, 1980 року народження, що підтверджується копією протоколу засідання комісії з розслідування нещасного випадку, що стався 26.04.2008 року, по прийому родини загиблого ОСОБА_9, 1980 року (а.с.15).

ОСОБА_9 перебував у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська» по 26.04.2008 року, про що свідчать дані з акту Н-1 про нещасний випадок (а.с. 20-21)

26 квітня 2008 року ОСОБА_9 загинув під час виконання трудових обов'язків у ДП «ВК «Кранолиманська», що підтверджується копіями свідоцтва про смерть, актів спеціального розслідування аварії та про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1, поясненнями сторін (а.с. 18-21).

Згідно акту про нещасний випадок на виробництві № 22 від 22.05.2008 року (а.с.20-21) ОСОБА_9 загинув в результаті його травмування виконавчим органом очисного комбайну.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Тобто, даною нормою передбачено право члена сім'ї потерпілого на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Позивачі не знаходились у трудових відносинах з відповідачем, тому правовідносини щодо відшкодування спірної шкоди повинні регулюватися ч.2 ст.1168 ЦК України.

Отже, посилання представника відповідача на те, що страховик повинен відшкодовувати шкоду згідно із законодавством про страхування від нещасних випадків у даному спорі є таким, що не відповідає нормам цивільного законодавства.

Суд вважає, що не підлягає стягненню із співвідповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь позивачів моральна шкода, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє, у тому числі механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд вважає, що діями відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» позивачам спричинені моральні страждання, пов'язані із безповоротною втратою їх близької людини, відчуттям самотності, які є прямим наслідком нещасного випадку, в результаті якого загинув ОСОБА_9 працюючи у шкідливих і небезпечних умовах праці на вугільному підприємстві.

Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов'язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров'я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо).

Страждання позивачів викликають певні зміни у їх житті. Позивачі втратили сина, у зв'язку із чим ОСОБА_11 знаходилась у посттравматичному стресовому стані. Все це примушує позивачів докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину, зазнаваних позивачами душевних страждань з приводу втрати сина, тривалість негативних наслідків. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що на користь позивачів має бути стягнуто по 35 000 гривень на кожного у відшкодування моральної шкоди.

В силу ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача. Враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 15 грн.

На підставі ст.ст.23 ч.2, 1168, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, керуючись ст.ст. 3-6,10, 11, 57, 209, 212- 216 , 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» з рахунку № 1 в Філїї-Красноармійське відділення № 2863 ВАТ «Державний Ощадний банк України», МФО 394233, 7 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди по 35 000 (тридцять п'ять тисяч) гривень на кожного з позивачів.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь держави судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп.(вісім) гривень 50 копійок та збір за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 15 (п'ятнадцять) гривень.

У стягненні моральної шкоди на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі співвідповідачів ОСОБА_12 та ОСОБА_6 відмовити.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі до суду апеляційної скарги протягом 20 днів після подачі до суду заяви про апеляційне оскарження, яка подається до суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: