Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Яворського М.А.

Суддів - Коцюрби О.П., Ігнатченко Н.В.

При секретарі - Бистрій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтранслайн» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 грудня 2009 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтранслайн» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

встановила:

Позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з названим позовом, посилаючись на те, що згідно наказу № H/07-к від 20 липня 2007 року, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу, на посаду водія і за ним закріплено автомобіль «RENAULT АЕ 385» (сідловий тягач), реєстраційний номер 078-12-КМ, напівпричіп тентований, реєстраційний номер 148-89-КА та в цей же день сторонами укладено письмовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність відповідача.

23 листопада 2007 року, під час виконання відповідачем рейсу на закріпленому за ним автомобілі «PENAULT АЕ 385» з напівпричіпом тентованим по маршруту Київ-Курськ (Росія) сталася дорожньо-транспортна пригода - автомобіль з'їхав у кювет в 20 км. від м. Курськ, внаслідок чого були пошкоджені автомобіль з напівпричіпом та вантаж, який перевозився (журнали «YES»), чим позивачу заподіяно матеріальну шкоду.

Згідно звіту про оцінку № 08/08 від 02 квітня 2008 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля " RENAULT АЕ 385" становить 311 603, 77 грн.

За ремонт напівпричепу тентованого позивачем сплачено 10 064.00 грн., за пошкоджений вантаж до позивача предявлена претензія від замовника СПД ОСОБА_2 на суму 47 147.00 грн.

Також позивачем було направлено автомобіль в м. Курськ для перевезення за місцем призначення вантажу, який знаходився в автомобілі «RENAULT АЕ 385 та транспортування пошкодженого автомобіля в м. Київ, на що було витрачено 10 000 грн.

Згідно висновку автотехнічного дослідження від 27 грудня 2007 року, проведеного за заявою позивача ОСОБА_3 експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України в Київській області, автомобіль «RENAULT АЕ 385» до дорожньо-транспортної пригоди знаходився в технічно справному стані, тому позивач вважає, що дорожньо- гранспортна пригода сталася з вини водія та посилаючись на укладення з відповідачем письмового договору про повну матеріальну відповідальність просив стягнути з нього заподіяну шкоду в повному розмірі, а саме -379 828.24 грн.

Крім того, позивач зазначив, що йому заподіяно моральну шкоду, так як підприємство тривалий час перебуває на ринку надання послуг по вантажним перевезенням і має сформовану репутацію, як надійного перевізника, СПД ОСОБА_2 звернувся з проханням здійснити перевезення вантажу, як до надійного перевізника, але в зв»язку з дорожньо-транспортною пригодою репутація перед клієнтом постраждала, тому позивач просив стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 грудня 2009 року позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кийтранслайн» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційнії! скарзі просило рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 грудня 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, зазначило, що рішення суду першої інстанції незаконне, необгрунтоване, ухвалене з порушеннями та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу № 11/07-к від 20 липня 2007 року, ОСОБА_1 прийнятий на роботу, на посаду водія.

20 липня 2007 року між позивачем і відповідачем укладено письмовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність відповідача.

23 листопада 2007 року, під час виконання ОСОБА_1 рейсу на автомобілі «RENAULT АЕ 385», реєстраційний номер 078-12-КМ, з напівпричіпом тентованим, реєстраційний номер 148-89-КА, по маршруту Київ-Курськ (Росія) сталася дорожньо- транспортна пригода - автомобіль з'їхав у кювет в 20 км. від м. Курськ, внаслідок чого були пошкоджені автомобіль з напівпричіпом та вантаж, який перевозився (журнал «YES»), чим позивачу заподіяно матеріальну шкоду.

Відповідно до ч. І ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Згідно ч. І ст.134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також повний типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі

виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року і діє на даний час.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність можна укладати з тими працівниками, які займають посади або виконують роботи передбачені в зазначеному Переліку, з іншими працівниками, посади яких або роботи, які вони виконують, не зазначені в Переліку, договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність укладатися не можуть, а так як у вищевказаному Переліку відсутня посада водія, на яку був прийнятий ОСОБА_1 і відповідач не належить до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП України може бути укладено договір (про повну матеріальну відповідальність), а тому він не може нести матеріальну відповідальність в повному розмірі шкоди, а лише в межах середнього місячного заробітку ^та відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог та відмовив позивачу в цій частині.

Такі висновки суду першої інстанції також підтверджуються п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками.

Так як відповідач сплатив в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 10 ООО грн., то суд першої інстанції на законних підставах не стягнув з ОСОБА_1 на користь позивача заподіяну матеріальну шкоду в розмірі середнього місячного заробітку.

Також є правильним висновок Броварського міськрайонного суду Київської області про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди, гак як Товариством з обмеженою відповідальністю «Кийтранслайн» не надано доказів про те, що товариству, діями ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтранслайн» на те, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 грудня 2009 року є ¦езаконне, необгрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права є безпідставними, так як спростовуються доказами, які є в матеріалах цивільної справи.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення Броварського міськрайонного суду Камської області від 31 грудня 2009 року в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія не вбачає підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю < Кийтранслайн».

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314,315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кийтранслайн» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 грудня 2009 року залишити без змін.

Головуючий

Судді