Борзнянський районний суд Чернігівської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2-547/10.

07 грудня 2010 року. Місцевий Борзнянський районний суд

Чернігівської області у складі головуючого - судді Страшного О.М.

при секретарі - Граб С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Борзни справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та визнання права власності на спадкове майно мотивуючи тим, що з початку 1995 року вона стала проживати однією сім'єю з батьком відповідача - ОСОБА_3М, з яким вели спільне господарство, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак шлюб між собою офіційно не реєстрували, тому офіційно батьком дітей в свідоцтвах про їхнє народження вказаний не ОСОБА_3 а записаний з її слів ОСОБА_6 11 квітня 2009 року ОСОБА_3 помер, після смерті якого відкрилася спадщина, і на протязі 6-ти місяців після його смерті нею була подана відповідна заява до нотаріальної контори, куди також з заявою про прийняття спадщини звернувся і син померлого ОСОБА_3 від першого шлюбу - ОСОБА_3А, який вважає себе єдиним спадкоємцем, тому дана обставина і змусила її звернутися до суду, щоб в судовому порядку встановити, що померлий 11.04.2009 року ОСОБА_3 доводиться батьком її неповнолітнім донькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заявлений позов не визнав, не заперечує того, що дійсно його батько ОСОБА_3 деякий час проживав з відповідачкою, однак їхнє спільне життя було не тривалим, вони конфліктували між собою, тривалий час батько проживав у містах Києві та Ніжині, де і помер, тому категорично заперечує той факт, що його померлий батько доводиться батьком дітей позивачки.

Представники третіх осіб - Борзнянського районного управління юстиції та Борзнянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, у своїх заявах розгляд справи просять провести у їхню відсутність і при винесенні судового рішення покладаються на розсуд суду.

Заслухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку.

Згідно копії свідоцтва про народження, яка мається в справі, ОСОБА_3 доводиться батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як вбачається з копії заповіту від 14 січня 2003 року ОСОБА_3 все своє майно, яке йому буде належати на день його смерті, заповідав ОСОБА_2.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер 11 квітня 2009 року у м.Ніжині Чернігівської області.

Згідно копій свідоцтв про народження батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_1.

Свідки ОСОБА_7П, ОСОБА_8Д, ОСОБА_9 ОСОБА_10М, ОСОБА_11К, ОСОБА_12 та ОСОБА_13П, будучи допитаними у судовому засіданні підтвердили факт спільного

проживання померлого ОСОБА_3 з позивачкою, про походження дітей їм нічого не відомо, і не надали жодного доказу, який би підтверджував той факт, що померлий ОСОБА_3 доводиться батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ч.2 ст.53 КпШС України (1969 року) при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо відсутня спільна заява батьків, або рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень проводиться по прізвищу матері, ім'я, по батькові та національність дитини записуються по її вказівці.

Як було встановлено в судовому засіданні, що підтверджується матеріалами справи, запис про батька дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був здійснений зі слів матері.

Позивачкою ОСОБА_1 не було надано суду жодних доказів, які б підтверджували той факт, що померлий 11.04.2009 року ОСОБА_3 доводиться батьком дітям позивачки.

Факт того, що померлий ОСОБА_3 сумнівався в тому, що доводиться батьком дітям позивачки, підтверджується тим, що склавши 18.04.2000 року заповіт на ім'я ОСОБА_4 він через три роки, а саме 14.01.2003 року його змінив, склавши заповіт на свого сина від першого шлюбу, відповідача по справі - ОСОБА_2 після чого його більше не змінював.

Твердження позивачки ОСОБА_1 про те, що вона з померлим ОСОБА_2 тривалий час спільно проживали однією сім'єю спростовується як показаннями відповідача по справі про часті сварки та нетривалість їхнього спільного проживання, так і тим, що його смерть настала у м.Ніжині, де він останнім часом проживав.

Крім того, позивачка у своїй заяві про визнання батьківства просить застосувати норми ст.128 СК України, тоді як згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання дитини, і оскільки діти позивачки народилися до 01 січня 2004 року, тому і з цих підстав в задоволенні її позовних вимог необхідно відмовити.

При таких обставинах, коли позивачкою не було надано суду жодного доказу, який би підтверджував той факт, що померлий ОСОБА_3 доводиться батьком її неповнолітнім дітям, в задоволенні її позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 58, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.53 КпШС України (1969 року),

суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області через місцевий Борзнянський районний суд протягом десяти днів з дня його винесення.

Суддя місцевого Борзнянського районного суду

ОСОБА_14.