Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №2-4390/10
29 квітня 2010 року м. Рівне
Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Патій Н.А., з участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -
Відповідач, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
Представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснення позивача.
Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, 05 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 28 тисяч грн., які останній прийняв у власність та зобов"язався повернути повністю до 05 лютого 2010 року. Однак, дані кошти не повернуті по даний час, тобто, своїх зобов'язань останній не виконав, кошти у встановлений строк не повернув.
Відповідно до ст.ст. 1046, 1047, 1049, 625 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, чого позичальник, який є відповідачем по справі, не зробив. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму і не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених вимог, а тому, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі: по сплаті судового збору в розмірі 280 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 грн. та витрати, пов"язані із розміщенням оголошення про виклик до суду в газеті „Вільне слово" в розмірі 38 грн.
Стаття 84 ЦПК України передбачає, що витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Оскільки позивачем не надано суду підтвердження витрат на правову допомогу, а саме: договору про надання правової допомоги, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача витрат за правову допомогу до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049, 625 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 84, 88, 208-209, 212-215, 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволити частково.
В задоволенні позову в частині стягнення відповідача витрат на правову допомогу відмовити за недоведеністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Рівненської області за заявою про апеляційне оскарження рішення суду, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Рівненського

міського суду

ОСОБА_4