АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-1756/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Приходченко А.П. .
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2010 року м. Дніпропетровськ

01 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Приходченко А.П.

суддів - Лаченкової О.В., Кузнєцова В.О.

при секретарі - Журавель Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2009 року про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агенгство «Верус»» про стягнення заборгованості -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2009 року задоволена заява ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус»» про стягнення заборгованості. Накладено арешт на все майно ОСОБА_2 в межах заявлених позовних вимог в розмірі 54557,68 доларів США: нерухоме майно, що знаходиться у АДРЕСА_1, інше рухоме майно за тією ж самою адресою, грошові кошти, що обліковуються на її рахунках.

З даною ухвалою не погодилася ОСОБА_2 і подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування ухвали судді від 24 червня 2009 року та передачу питання про накладення арешту на майно на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що вона не є власником нерухомого і рухомого майна, на яке накладено арешт.

Вислухавши ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду скасувати з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову про накладання арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_2, суд першої інстанції визнав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак з такими висновками пог одитись не можливо, оскільки вони не грунтуються на вимогах закону.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2,3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пункт 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно до ч. З ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не дав оцінки обгрунтованості доводів заявника

щодо необхідності відповідних заходів забезпечення з урахуванням розумності, обґрунтованості адекватності вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, не дослідив питання щодо ймовірності виникнення утруднення при виконанні рішення суду у разі невжиття таких заходів, можливість існування ризику спричинення відповідачам, а також іншим учасникам судового процесу збитків у разі, якщо сам позов або повязані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необгрунтованими.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суддя в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України безпідставно одночасно наклав арешт на майно /квартиру, автомобіль/та грошові кошти, не зясувавши цьому питання про власника квартири АДРЕСА_2 про наявність рахунків у банківських установах на імя ОСОБА_2 Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» матеріалів справи також не додав доказів того, що ОСОБА_2 дійсно є власником вищезазначеного майна.

Між тим, ОСОБА_2 додала до апеляційної скарги ксерокопію витягу про реєстрацію власності нерухомого майна в Державному реєстрі правочинів, з якого вбачається, що власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 26 травня 2009 року і ксерокопію цього договору.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд не з»ясував питання відносно наявності договору застави

майна, яким забезпечувалося виконання кредитного договору, не з»ясував питання щодо достатності заставного майна для задоволення вимог позивача.

Між тим, ОСОБА_2 надала ксерокопію договору застави від 11.09.2007 р., відповідно до якого заставним майном є сідловий тягач-Е. Надано також ксерокопію договору поруки від 11.09.2007 р.

Окрім цього, в оскаржуваній ухвалі суддею накладено арешт на все майно ОСОБА_2 в межах заявлених позовних вимог і вказано суму боргу в іноземній валюті - в доларах США, що унеможливлю зробити висновки відносно співмірності позовних вимог і вжитих заходів забезпечення позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасувати оскаржувану ухвалу, як постановлену з порушенням ст.ст. 151, 152 ЦПК України та передати питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2009 року скасувати.

Справу направити до того ж суду для повторного розгляду питання щодо забезпечення позову.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді