Справа № 2-0270/2010 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 лютого 2010 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіній А.С.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

за участю відповідачки ОСОБА_3

за участю представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним Заповіт від 30 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від імені ОСОБА_6 на імя ОСОБА_3 та визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх вимог він вказав на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті його діда ОСОБА_6 28.03.2008 рок він звернувся до відділу РАГС Ленінського району м. Дніпропетровська для видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_6 для оформлення усіх документів, але йому було відмовлено, посилаючись на те, що свідоцтво вже отримала ОСОБА_3, яка предявила нотаріально посвідчений заповіт на її імя. Він вважає, що заповіт складений в момент, коли ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій, оскільки хворів. У звязку з цим позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві, а також вказав на те, що на похоронах ОСОБА_6 він не був присутнім, оскільки йому ніхто не повідомив про його смерть, а він в той час знаходився у відпустці.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні посилаючись на те, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 між собою не спілкувалися, вона за власні кошти ховала ОСОБА_6 На момент смерті ОСОБА_6 був адекватним.

Представник відповідачки в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що під час посвідчення заповіту нотаріусом було перевірено фізичний стан заповідача, він перебував у здоровому глузді, при ясній памяті, повністю усвідомлював значення своїх дій та керував ними.

Вислухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 225 ЦК України - правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 14.11.1994 року ОСОБА_6 належала квартира АДРЕСА_2 (а.с. 9). 25.03.2008 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті ДМУЮ Дніпропетровської області від 01.04.2008 року (а.с. 29). 30.03.2008 року було посвідчено Заповіт приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від імені ОСОБА_6 на імя ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 2460 (а.с. 30).

Судом була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза для визначення стану ОСОБА_6 у момент складання заповіту. З експертного висновку № 22 від 16.07.2010 року вбачається, що ОСОБА_6 на період 13.03.2008 року виявив ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі судинної (атеросклеротичної) деменції, за своїм психічним станом у той період часу він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 62-64). Крім того, з показань в судовому засіданні свідків ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_6 з 2008 року вів себе неадекватно.

Таким чином суд приходить до висновку, що у момент складання заповіту, а саме 13.03.2008 року ОСОБА_6 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому заповіт повинен бути визнаний не дійсним.

Що стосується вимог позивача щодо визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1, то вони є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки чинним законодавством встановлений відповідний порядок визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача недоплачені позивачем при подачі позову витрати з інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 90 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 225 ЦК України, ст. ст. 10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності задовольнити частково.

Визнати недійсним заповіт від 13 березня 2008 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_5 від імені ОСОБА_6 на імя ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 2460.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 90 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Дубіжанська