Апеляційний суд Львівської області
Справа №22ц-264 Головуючий у 1 інстанції: Гуменна Н.М.
Категорія: 44 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Крайник Н.П., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі - Глинському О.А.,

з участю ОСОБА_2, представника Сколівської міської ради ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 21 серпня 2009 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним рішенням задоволено позов Сколівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання такими, що втратили право користування житловою площею. Визнано відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржили відповідачі. В апеляційній скарзі стверджують, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. При цьому покликаються на те, що рішення опікунської ради про підтримання позову прийняте в день ухвалення рішення судом першої інстанції. Вважають, що діти відповідачів зберігали право на житлову площу, оскільки таке право визначено ч.3 та ч.4 ст.71 ЖК України. Зазначають, що не могли проживати в квартирі, оскільки будинок є аварійним. Посилаються також на те, що суд не визначився з судовими витратами, не надіслав копію рішення особам, які не приймали участь в розгляді справи. Просять скасувати рішення суду та закрити провадження в справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, пояснення представника Сколівської міської ради ОСОБА_3 про заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити в звязку з наступним.

Матеріалами справи встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8. Вказана квартира складається з однієї житлової кімнати. (а.с.11,41)

Задовольняючи позов про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням на підставі ст.71 ЖК України, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідачі більше шести місяців без поважних причин не проживають у спірному жилому приміщенні, а відтак втратили право користування таким.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи, - даними актів обстеження квартири від 13.03.2000 року, 15.10.2002 року, 10.10.2006 року, 26.09.2007 року, 3.07.2009 року, 18.08.2009 року відповідно до яких відповідачі не проживають в квартирі (а.с.4-8, 40, 51), даними повідомлення Лисятицької сільської ради за №173 від 26.10.2007 року про проживання без реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_5 в с.Лисятичі Стрийського району Львівської області (а.с.9).

Не проживання в спірній квартирі понад шість місяців не оспорюється самими відповідачами. Судом перевірялось покликання відповідачів на неможливість проживання в квартирі в звязку з аварійністю будинку, однак таке не знайшло свого підтвердження.

Відповідно до положень ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців.

Таким чином, зібраними доказами в справі безспірно встановлено, що відповідачі понад шість місяців без поважних причин не проживали в квартирі, а відтак суд зясувавши обставини спору, перевіривши доводи сторін, проаналізувавши зібрані докази, дав їм належну правову оцінку і ухвалив рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою №4 будинку №25 по вул.Кн.Святослава в м.Сколе Львівської області, що відповідає вимогам закону.

Посилання апелянтів на неможливість проживання в квартирі в звязку з тим, що будинок є аварійним є голослівним та спростовується даними довідки Сколівської міської ради №230 від 24.02.2010 року про те, що міською радою не приймалось рішення про визнання аварійним будинку №25 по вул.Кн.Святослава в м.Сколе, що підтверджує висновок суду першої інстанції. Крім того, апелянтами не подано доказів про те, що квартира АДРЕСА_3 або сам будинок визнавались непридатними для проживання громадян у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів УРСР від 26.04.1986 року №189.

Твердження апелянтів, що діти відповідачів зберігали право на житлову площу, оскільки таке право визначено ч.3 та ч.4 ст.71 ЖК України є безпідставним, так як діти відповідачів вибули з спірного приміщення разом з батьками.

В звязку з навеленим колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

А тому, оскільки ухвалене рішення є законним і обгрунтованим, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись п. ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 21 серпня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двох місяців з дня набранням законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: