АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-188/10Головуючий у 1-й інстанції Макарик
Провадження № 22ц-1260/10 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Храпак Н. М., Лекан І. Є.,

при секретарі -Вийванко О.В.

з участю апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від ЗО квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору дарування житлового будинку незавершеного будівництвом та визнання права власності на будинок незавершений будівництвом,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, вважаючи, що воно постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30.04.10 у задоволенні позову відмовлено.

Апелянт ОСОБА_1Р та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу, пославшись на мотиви викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши учасника судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів вважає, що рішення суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Микулинецької селищної ради від 09.06.96 №146 виділено ОСОБА_3 земельну ділянку 0.20 га під будівництво житлового будинку та попереджено, що без виготовлення будівельного паспорта на забудову земельної ділянки і розбивки основних осей житлового будинку працівником архітектурно-планувального бюро при райдержадміністрації будь-які будівельні роботи проводити забороняється.

Як вбачається із пояснень сторін, ОСОБА_1Р самовільно без належно оформлених документів, але з дозволу ОСОБА_3 збудував будинок незавершений будівництвом за адресою по вул.Ватутіна, 50 с.Воля Теребовлянського району Тернопільської області.

Відповідно до ч.З ст.331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Тобто, згідно із поясненнями, викладеними в доповненні до позовної заяви, Дмитру сь І.Р. є власником будівельних матеріалів (незавершеного будівництвом будинку).

Вказаною статтею також передбачено, що у разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Згідно із договором дарування житлового приміщення від 24.12.2009 року ОСОБА_3 подарувала будинок незавершений будівництвом ОСОБА_1

Будь-яких документів на вказаний будинок у ОСОБА_3 немає і як було уже встановлено, власником будівельних матеріалів (незавершеного будівництвом будинку) є ОСОБА_1Р

Тобто, відповідач ОСОБА_3 подарувала апелянту майно, яке їй не належить.

Враховуючи з вищенаведеного, даний договір дарування є нікчемним, таким, що його недійсність встановлена законом та не створює юридичних наслідків.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Апелянт не звертався із вимогою про визнання права власності на незавершений будівництвом будинок до відповідного органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а відразу звернувся із позовом до суду, тим самим порушивши вимоги вказаної вище статті.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно оцінені зібрані докази, та вірно застосовані норми матеріального і процесуального права й підстав для скасування рішення, з мотивів, наведених у скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України в касаційному порядку.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4