Справа №2-3279/10
Провадження №2-3279/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирича С.В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю

адвоката ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третьої особи: приватного нотаріуса ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, поновлення права власності; зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третіх осіб: ОСОБА_7, приватного нотаріуса ОСОБА_9 про визнання права власності та усунення перешкод у здійсненні права користування майном, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, третьої особи про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку №17 по вул. І.Франка в м. Львів-Винники від 15.03.2010р., який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, поновлення за нею права власності на будинок №17 по вул. І.Франка в м. Львів-Винники.

Відповідач ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до відповідача, третіх осіб про визнання за нею права власності на будинок №17 по вул. І.Франка в м. Львів-Винники, зобовязання ОСОБА_6 не чинити їй перешкоди у користуванні будинком та на виконання п.11 договору купівлі-продажу від 15.03.2010р. звільнити належний їй будинок.

Позивач по первинному позову ОСОБА_6 свої вимоги мотивує тим, що являється власником житлового будинку №17 по вул. І.Франка в м. Львів-Винники на підставі рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради №44 від 17.02.2009р. Оскільки вона працює в Італії, тому залишила своєму брату ОСОБА_7 доручення на представлення її інтересів, щоб він міг здійснювати усі необхідні дії по управлінні її майном в тому числі оформленні права власності на присадибну ділянку. Однак перебуваючи в Італії, 13.03.2010р. від племінника ОСОБА_10 вона довідалася про намір ОСОБА_7 продати належний їй будинок. З цією метою 15.03.2010р. вона прибула у м. Львів, однак на її телефонні дзвінки ОСОБА_7 не відповідав. 17.03.2010р. вона прибула до приватного нотаріуса ОСОБА_9 з метою скасувати видане братові доручення, однак довідалася, що 15.03.2010р. брат уклав від її імені договір купівлі-продажу спірного будинку сестрі - ОСОБА_8

Вказаний договір вважає незаконним, оскільки їй було достеменно відомо, що на час укладення договору 15.03.2010р. ОСОБА_7 уже не було в Україні, а тому він не міг укладати цей договір.

Крім цього, сторони договору за спільною домовленістю оцінили вартість будинку №17 по вул. І.Франка в м. Львів - Винники в розмірі 51 836 грн. і така вартість будинку є значно заниженою від його ринкової вартості. Вважає, що ця угода укладена внаслідок недобросовісних дій її довірителя та внаслідок зловмисної домовленості із їх рідною сестрою, внаслідок чого її незаконно позбавили права власності на спірний будинок. А тому просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_8 зустрічний позов мотивує тим, що 15.03.2010р. між нею та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку №17 по вул. І.Франка в м. Львів-Винники, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_9 Право власності на вище вказаний будинок у неї виникло на підставі реєстрації договору в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.03.2010р. З цього часу вона являється повноправним власником житлового будинку, однак ОСОБА_6 їй чинить перешкоди в користуванні будинком, оскільки не надає доступу до належного їй майна та залякує своїм сином. Разом з тим, вважає, що вона як власник будинку має право на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд, відповідач без жодних правових підстав чинить їй перешкоди у користуванні власністю, а тому просить зустрічний позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6, її представники позовні вимоги підтримали, зустрічний позов заперечили, дали пояснення аналогічні вище наведеним. ОСОБА_6 доповнила, що правомірно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки до цього придбала його у ОСОБА_7 і всі кошти за будинок сплатила. Їй відомо, що сестра ОСОБА_8 не мала наміру набути право власності на спірний будинок, вона пішла на домовленість із братом ОСОБА_7, щоб відібрати будинок у неї та повернути йому. Жодного дозволу на відчуження будинку від її імені ОСОБА_7 вона не давала, він скористався наданим дорученням та уклав цей договір. В останнє судове засідання позивач ОСОБА_6 не зявилася, забезпечила явку своїх представників, а тому суд вважає, що слід завершувати розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_7, його представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, зустрічний позов підтримали, пояснили, що ОСОБА_7 був власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 07.09.2001р., яку йому подарували батьки. За його заявою, рішенням виконавчого комітету Винниківської міської ради №281 від 15.08.2006р. про зняття квартири з балансу місцевих рад, а 19.06.2007р. прийнято рішення №243 відповідно до якого квартирі АДРЕСА_2 було присвоєно окрему поштову адресу: м. Львів-Винники, вул. І.Франка, 17. Після цього, на сімейній нараді, яка складалася із восьми братів та сестер, ОСОБА_7 дійшов згоди з ОСОБА_6 про продаж їй будинку №17 по вул. І.Франка в м. Львів-Винники за 50 тис. ЄВРО, і що з них 25 тис. ЄВРО він забере собі, а іншу частину розділить між іншими братами та сестрами. На підставі вказаної усної домовленості між ним та ОСОБА_6 було укладено нотаріально посвідчений письмовий договір купівлі-продажу від 04.09.2008р. При цьому, вони усно домовилися, що ОСОБА_6 кошти за придбання будинку буде йому виплачувати частково після повернення в Італію. Однак позивач кошти йому не сплатила, за наступних чотири місяці передала лише 2 тис. ЄВРО. Між ними виник конфлікт, і коли в січні 2009р. вона приїхала в Україну, вони домовились, що ОСОБА_6 надає доручення ОСОБА_7 з правом продажу належного їй майна, і якщо протягом 2009р. повністю не виплатить домовлені кошти, ОСОБА_7 продасть спірний будинок. Оскільки після цього позивач виїхала назад в Італію, кошти за будинок не виплачувала, а у нього в 2010р. виникли власні фінансові труднощі із проживанням у м. Москва ОСОБА_11 Федерації, а тому він вирішив будинок продати. Оскільки будинок батьківський, то продавати його чужим людям він не хотів. Будинок погодилася купити його сестра ОСОБА_8, а тому вони підготували пакет документів та 13.03.2010р. прийшли до приватного нотаріуса з метою посвідчення договору купівлі-продажу. Приватний нотаріус ОСОБА_9 перевірила документи, потім їх скерувала в БТІ за отриманням витягу з реєстру, однак коли вони повернулися, нотаріус не могла внести в реєстр договір купівлі-продажу з якихось причин і запропонувала перенести укладення договору на понеділок. Оскільки 14.03.2010р. ОСОБА_7 повинен був виїхати у ОСОБА_11 Федерацію, а тому приватний нотаріус запропонувала підписати сторонами договір 13.03.2010р., а зареєструвати його 15.03.2010р.

Таким чином вважає вказаний договір законним, оскільки у нього були усі повноваження на укладення такого договору, і продаж будинку був вчинений за ціною вказаною у договорі. А тому просять у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний задоволити. В останнє судове засіданні відповідач ОСОБА_7 не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, забезпечив явку свого представника, а тому суд вважає, що розгляд справи слід завершувати у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні первісний позов заперечила, зустрічний позов підтримала, дала пояснила, що дійсно вона є сестрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Їй було відомо, що ОСОБА_7 продав належний йому будинок ОСОБА_6 в 2008р., і що ОСОБА_6 повинна була йому сплатити 50 тис. ЄВРО, з яких 25 тис. ЄВРО ОСОБА_12 обіцяв розділити між іншими братами та сестрами. Однак позивач кошти не сплатила, а в 2009р. надала ОСОБА_7 доручення з правом продажу належного їй майна. При цьому вони домовилися, що будинок буде продано у випадку не сплати коштів протягом року. Після цього позивач на дзвінки ОСОБА_7 не реагувала, кошти відмовлялася платити, а тому на сімейній нараді було прийнято рішення про продаж будинку їй. Пояснила, що дійсно вказаний будинок для себе вона не мала бажання купляти, але потрібно було його залишити у родині. Тому по домовленості із ОСОБА_7 договір укладено з нею. Підготувавши пакет документів, 13.03.2010р. вони звернулися до приватного нотаріуса ОСОБА_9 з метою посвідчення договору купівлі-продажу. Після повернення з БТІ нотаріус не могла внести в реєстр договір купівлі-продажу і запропонувала перенести укладення договору на понеділок 15.03.2010р. Однак 14.03.2010р. ОСОБА_7 мав виїхати у ОСОБА_11 Федерацію, а тому було досягнуто згоди підписати сторонами договір 13.03.2010р., а зареєструвати його 15.03.2010р.

Таким чином вважає вказаний договір законним. Оскільки вона зараз є власником будинку, але позивачка не дає можливості ним користуватися, тому просить усунути перешкоди у користуванні спірним будинком.

Приватний нотаріус ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги по первісному позову заперечила, пояснила, що як позивач, так і відповідачі є братами та сестрами. Їхню родину вона знає, оскільки вони неодноразово у неї укладали правочини з приводу житлового будинку №17 по вул. І.Франка в м. Львів-Винники. Дійсно в суботу 13.03.2010р. до неї прийшли відповідачі з проханням посвідчити договір купівлі-продажу будинку та представили пакет документів, зокрема: свідоцтво про право власності на нерухоме майно ОСОБА_6, витяг про реєстрацію права власності за ОСОБА_6, довіреність, довідку про правовий статус земельної ділянки, копії паспортів, довідку з місця проживання. Вона перевірила документи, а також наявність заборони в Єдиному реєстрі і пересвідчившись, що таких нема відправила відповідачів в БТІ отримати витяг про реєстрацію права власності про нерухоме майно. За цей час вона набирала текст договору. Коли відповідачі повернулися і представили вичерпний перелік документів, нею було виявлено відсутність звязку із сервером, що позбавляло можливості здійснити реєстрацію договору купівлі-продажу в той день. Тому вона запропонувала відповідачам перенести укладення договору на понеділок 15.03.2010р., однак ОСОБА_7 пояснив, що наступного дня відїжджає з м. Львова. Оскільки відповідачі були останніми клієнтами того дня, вона запропонувала їм підписати договір купівлі-продажу будинку №17 по вул. І.Франка в м. Львів-Винники 13.03.2010р., а вона мала на початку наступного робочого дня 15.03.2010р. зареєструє вказану угоду в Єдиному реєстрі.

Таким чином вона роздрукувала договір на фірмовому бланку зазначивши дату його укладення 15.03.2010р., однак фактичною датою підписання договору було 13.03.2010р., а 15.03.2010р. внесла дані про договір у Єдиний Державний реєстр.

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд первісний позов задовільняє, а в задоволенні зустрічного позову відмовляє з наступних підстав.

Відповідно до ст. 232 ЦК України, передбачено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

В судовому засіданні встановлено, що 15.03.2010р. між ОСОБА_6, від імені якої за дорученням діяв ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладеного договір купівлі-продажу житлового будинку №17 по вул. І.Франка в м. Львів-Винники за ціною 51836 грн. (а.с. 7).

При цьому сторони визнали, що позивач ОСОБА_6, відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 являються між собою рідними братом та сестрами.

Як вбачається із представленого пакету документів третьою особою приватним нотаріусом ОСОБА_9Д, підставою для укладення вказаного договору стали свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.02.2009р., витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.02.2009р., витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.03.2010р., довіреність на представлення інтересів ОСОБА_6 ОСОБА_7 від 29.01.2009р., витяг з Єдиного Державного реєстру довіреностей від 15.03.2010р., інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 15.03.2010р., довідка про правовий статус земельної ділянки по вул. І.Франка, 17 в м. Львові, витяг з Державного реєстру правочинів від 15.03.2010р., витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 15.03.2010р., витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави від 15.03.2010р., копія паспорта громадянина ОСОБА_11 Федерація ОСОБА_7, свідоцтво про реєстрацію місця перебування ОСОБА_7 та довідка з місця проживання.

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.02.2009р. (а.с.8) вбачається, що ОСОБА_6 являється власником житлового будинку №17 по вул. І.Франка в м. Львів-Винники на підставі рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради №44 від 17.02.2009р.

Зі змісту довіреності від 29.01.2009р., посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_9Д.(а.с.6) вбачається, що ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_7 на вчинення будь-яких дій щодо належного їй рухомого та нерухомого майна, а також займатися питаннями приватизації.

Як ствердила у судовому засіданні позивачка, вказане доручення вона видала ОСОБА_7 для оформлення приватизації земельної ділянки, яка закріплена за будинком і ніколи його про продаж спірного будинку не просила.

Сам відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав, що факт продажу спірного будинку сестрі ОСОБА_8 він із позивачкою ніколи не обговорював, згоди її на це не запитував, вартість купівлі-продажу не обумовлював. Вважає, що уклав цей договір від її імені на законних підставах, оскільки вона не повернула йому кошти згідно договору купівлі-продажу спірного будинку від 04.09.2008р.

В той же час, як вбачається із п. 5 договору купівлі-продажу будинку №17 по вул.Ів. Франка у м. Львів-Винники від 04.09.2008р. (а.с.38) відповідач ОСОБА_7 підтвердив факт отримання коштів за продаж цього будинку позивачці ще до підписання цього договору. З того часу відповідач ОСОБА_7 не оспорював вказаний договір купівлі-продажу.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_8 визнала, що наміру набути у власність спірний будинок вона не мала, погодилася на укладення договору купівлі-продажу будинку на прохання відповідача ОСОБА_7, оскільки позивачка із ним на будинок не розрахувалася, а продавати батьківський будинок стороннім особам вони не бажали.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Таким чином, є доведеним, що відповідач ОСОБА_7, будучи представником позивачки укладав цей договір виходячи із власних інтересів, з позивачкою намір укласти спірну угоду не обговорював, істотні умови договору не узгоджував, при укладенні угоди виходив із власних інтересів, які протирічать інтересам позивачки. При цьому він мав домовленість із відповідачкою ОСОБА_6 переоформити будинок на неї, щоб позбавити власності позивачку.

Тому суд вважає доведеним, що вказана угода укладена внаслідок зловмисної домовленості представника позивачки з покупцем ОСОБА_6, а тому відповідно до вимог ст. 232 ЦК України її слід визнати недійсною.

Крім цього, в судовому засіданні є доведеним, що 15.03.2010 року спірна угода між сторонами не укладалася, згідно даних Державної прикордонної служби України, відповідач ОСОБА_7 14.03.2010р. перетнув державний кордон України з ОСОБА_11 Федерацією поїздом у пункті пропуску Зернове.

А тому суд вважає, що позов ОСОБА_6 слід задоволити у повному обємі, визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку №17 по вул. І.Франка в м. Львів-Винники від 15.03.2010р., а право власності ОСОБА_6 на вказаний будинок поновити.

Крім цього, оскільки внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу від 15.03.2010р. у відповідача ОСОБА_8 зникає право на володіння, користування та розпоряджання житловим будинком №17 по вул. І.Франка в м. Львів-Винники, тому зустрічний позов слід відхилити за безпідставністю вимог.

Керуючись, ст.ст. 10, 15, 16, 60, 74, 209, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 232 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити. Визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку №17 по вул. І.Франка в м. Львів-Винники від 15.03.2010р., який посвідчений приватний нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9. Поновити право власності ОСОБА_6 на будинок №17 по вул. І.Франка в м. Львів-Винники.

Зустрічний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третіх осіб: ОСОБА_7, приватного нотаріуса ОСОБА_9 про визнання права власності та усунення перешкод у здійсненні права користування майном, відхилити за безпідставністю вимог.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст.294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: