Справа № 2-2465/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі :

головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

при секретарі ТИМКОВИЧ С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право на проживання та реєстрацію в квартирі, зобовязання не чинити перешкод у користуванні квартирою,

встановив:

ОСОБА_1 14.07.2010р. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідачки такою, що втратила право на проживання та реєстрацію в квартирі АДРЕСА_1, зобовязання її не чинити перешкод у користуванні цією квартирою. Позовну заяву мотивує тим, що до 2009 року його батьки були співвласниками спірної квартири, яка складалась із 3-х кімнат житловою площею 52,9 кв.м. За бажанням відповідачки 31.08.2009 року, в нотаріальному порядку, він та його батьки здійснили розподіл квартири №4 на дві окремі квартири, де він та батько стали співвласниками квартири №4 загальною площею 45,2 кв.м., а відповідачка власником другої частини цієї квартири, яка стала квартирою №5 загальною площею 35,4 кв.м. 11.01.2009 року помер його батько ОСОБА_3, а відповідачка не тільки не знялась із реєстрації в спірній квартирі, а і почала претендувати на неї, чинить йому перешкоди у користуванні житлом, самовільно змінила замки, обмовляє його. Вважає, що відповідачка втратила право користування квартирою №4 по вул.Ткацькій в м.Львові, безпідставно чинить перешкоди власнику у користуванні житлом і повинна бути знята з реєстрації за даною адресою. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, покликаючись на вказані в заяві обставини. Просить позов задовольнити.

Представник позивача підтримав доводи свого довірителя. Просить задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову та пояснила, що із своїм покійним чоловіком вони прожили в злагоді більше 50-ти років. Протягом усього 2009 року він тяжко хворів та часто перебував у лікарні, що потягнуло великі витрати. В січні 2010 року ОСОБА_3 помер і вона змушена була ще позичати гроші щоб поховати чоловіка, оскільки пенсії не вистарчало. Квартиру №5 вона продала щоб повернути борги. Син їй не допомагає, в спірній квартирі не проживає більше 25 років, коштів на її утримання не надає. Вона зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1960 року і постійно там проживає. Після смерті чоловіка вона успадкувала у власність 2/3 його частки, так як старший син відмовився від прийняття спадщини на її користь. Вважає, що вона на законних підставах проживає у квартирі і не вбачає жодних підстав для зняття її з реєстрації. Також пояснила, що квартира №5 була приєднана в 2006р. до квартири №4, у якій вона постійно проживала та проживає. За це нею було сплачено 4182грн. Квартира №5 складалася з однієї кімнати, була в незадовільному стані, потребувала капітального ремонту. Тому в 2009р. було вирішено знову розєднати ці квартири і квартира №5 передана їй у власність. Вона ж надалі продовжувала постійно проживати в квартирі №4, займає одну кімнату, яку закриває від позивача. Позивач має ключі від квартири та може нею користуватися за винятком її кімнати. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, показання свідка, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову з таких мотивів.

Спірна квартира АДРЕСА_2 належить сторонам на праві приватної спільної часткової власності, що стверджується відповідними копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП ЛОР «БТІ та ЕО».

Сторони зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1988 року, що стверджується копією довідки з місця проживання про склад сімї та прописку.

Судом встановлено, що відповідачка проживає у спірній квартирі, оплачує комунальні послуги, утримує житло.

Позивач в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований, але не проживає протягом тривалого часу.

Як пояснив суду позивач, відповідачка по справі чинить йому перешкоди у користуванні спірною квартирою, змінила замки до дверей, відтак позбавила його доступу до житла.

Дані обставини в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_4, яка пояснила, що відповідачка дійсно чинить перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою, оскільки вона бачила як ОСОБА_1, щоб потрапити до приміщення квартири, був змушений лізти через вікно.

Суд вважає вимогу позивача про визнання ОСОБА_4 3.0. такою, що втратила право на проживання та реєстрацію в квартирі АДРЕСА_2 безпідставною, оскільки відповідачка постійно проживає за цією адресою та є співвласницею спірної квартири, утримує житло та сплачує комунальні витрати.

Щодо вимог про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, то суд вважає їх підставними.

Відповідно до ст.ст.316,319 ЦК України право власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону, незалежно від волі інших осіб. Це право передбачає право володіння, користування та розпорядження належним власникові майном.

За ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється спільно за їхньою згодою.

У відповідності до ст.391 ЦК України, яка передбачає право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд вважає, що вимога позивача, як співвласника квартири, про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою є підставною та підлягає задоволенню Відповідачку слід зобовязати не чинити позивачу перешкод у у користуванні квартирою №4 по вул.Ткацькій, 23 в м.Львові.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою №4 по вул.Ткацькій, 23 в м.Львові.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_5