Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа №2-6273/10
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО вересня 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Лисенко Л.І., при секретарі Галютіній С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом військового прокурора Запорізького гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації,
ВСТАНОВИВ
Військовий прокурор в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації, вказавши , що позивачка проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 де й займала посаду психолога вузла зв`язку в/ч НОМЕР_3 . 16.10.2006 року наказом №27-пм командирована в в/ч НОМЕР_4 якій підпорядкована в/ч НОМЕР_3 , на підставі п.63, підпункту «в» Положення про проходження військової служби офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних сил України, тобто, за станом здоро ія, ОСОБА_1 була звільнена у запас, в зв`язку з чим, була виключена із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби ОСОБА_1 знаходилась на речовим забезпеченні майном у в/ч НОМЕР_4 .При звільнені з військової служби їй не виплачено грошову компенсацію за речове майно в сумі 5 923 грн. 39 коп., які вона просить стягнути з відповідача.
В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, просить суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, в матеріалах справа є розписка про отримання судової повістки.
Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд встановив.
Судом встановлено, що позивач проходили службу у в/ч НОМЕР_1 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_4 позивач звільнена з військової служби за станом здоров`я . На час звільнення ОСОБА_1 перебувала на речовому забезпечені у Військової частини НОМЕР_5 .
Відповідно до ст.. 1 Закону України від 20.12.1991. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців до особистого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також у інших випадках, передбаченим законом.
Заборона обмежень прав військовослужбовців встановлена ст. 2 Закону України від 20.12.1991. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з якою ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Судом встановлено, що відповідно до довідок № 21 від 26 листопада 2009 року станом до 11 березня 2000 року та довідка № 21 від 26 листопада 2009 року станом з 11 березня 2000 року по день звільнення за підписом началш жа речової служби військової частини НОМЕР_1 позивач не отримала речове майно на суму 5 923 грн. 39 коп.(а.с. )
Згідно з п.27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань у мирний час затверджено постановою КМ України від 28 жовтня 2004 року № 1444, військовослужбовці у разі звільнення з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажання можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або у відставку після закінчення строку контракту, за належне їм але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.
Таким чином, законодавством України передбачено право вибору військовослужбовцем, який звільняється із Збройних Сил України отримати речове майно в натурі або грошову компенсацію за нього. Зазначене право не може бути обмежено, скасовано або змінено відповідачем на власний розсуд без передбачених законом підстав.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України від 20.12.1991. № 2011 -XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод , закріплених в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. Згідно з частиною 2 статті 12 Закону у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надають визначені законом пільги, гарантії та компенсації, які не можуть бути скасовані чи призупинені без рівноцінної заміни.
Суд враховує, що підпунктом 1 пункту 67 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» від 28.12.2007р. № 107 - VI частина 2 статті 12 Закону України від 20.12.1991. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» була змінена стосовно неможливості скасування чи призупинення визначених законом пільг, гарантій та компенсацій без їх рівноцінної заміни. Статтю 2 Конституції України визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її утвердження і забезпечення є головним обов`язком держави. Відповідно до статті 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваним та непорушним. Статтю 22 Конституції України встановлено, що зміст та обсяг прав і свобод людини при прийняті нових законів або внесення змін до цих законів е може бути звужений.
Утверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування,їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принципи довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави.
Відповідно до частини 2,3 статті 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримувати від прийняття будь-яких, актів призводили б до скасування чи звуження прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Конституцією України, в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.
На підставі статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їх.
Таким чином, будь -які закони, які регулюють правовідносини стосовно прав та свобод громадян, у тому числі Закон України «Про Державний бюджет на 2008 рік» мають відповідати Конституції та Закону України від 20.12.1991. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Крім того, встановлена ; частиною 2 статті 95 Конституції України, частини 2 статті 38 Бюджетного кодексу України перелік відносин, які регулюються Законом України про Державний бюджет є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, у тому числі Закону України від 20.12.1991. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та не може будь - яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Отже, виключення Заксч України «Про Державний бюджет на 2008 рік» від 28.12.2007р. № 107-УІ з частини 2 статті 12 Закону України від 20.12.1991. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» норм про не можливість скасування чи призупинення визначених законом пільг, гарантій та компенсацій без їх рівноцінної заміни, обмежило обсяг прав даної категорії громадян, визначених зазначеним Законом.
Враховуючи викладене Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р., №10-рп/2008 «У справі за конституційними подаяннями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 65 розділу І, пунктів 61,62,63,66 розділу II пункту 3 розділу III Закон України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності розділу II Закон України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту про Державний бюджет України)» визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційним) підпункт 1 пункту 67 розділу II Закон України «Про Державний бюджет на 2008 рік» 28.12.2007р. № 107-УІ.
Суд враховує, що відповідно до пунктів 6,7 Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р., №10-рп/2008 рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли в наслідок діях положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.
Таким чином, при визначені розміру та порядку виплати компенсації за не отримане речове майно військовослужбовцям необхідно керуватися частино 1 статті 91 Закону України від 20.12.1991. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пунктом 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань у мировий час, затверджено постановою КМ України від 28 жовтня 2004 року №1444.
Суд вважає що позовні вимог підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р., №10-рп/2008, Законом України від 20.12.1991. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтями 10, 11, 60, 61,81,88, 212, 213 ЦПК України раїни, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 розрахунковий рахунок НОМЕР_6 , 0, МФО 851011 ГУД СУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за не отримане речове майно в сумі 5 983 грн. 39 коп. ( п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят три ) грн.. 39 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Суддя