Справа №2-4171/10
Провадження №2-4171/10
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2010 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

при секретарі судового засідання: Чеботарьовій Л.Я.,

у участю: позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Сибірякової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення грошової компенсації за речове забезпечення, -

встановив:
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення грошової компенсації за речове забезпечення в розмірі 4213 (чотири тисячі двісті тринадцять) грн. 42 коп. Позов мотивує тим, що з 27.11.1989р. по 18.11.2009р. проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 , де і стояв на речовому забезпеченні. 18.11.2009р. згідно наказу № 106 був звільнений з військової служби в запас. При звільнені відповідач не виплатив вартість речового майна, яке було невидане позивачу. Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст. 17 Конституції України, ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», ст. 16 Закону України «Про Збройні сили України».

В судовому засіданні позивач підтримав позов з мотивів вкладених в ньому та просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 , що діє на підставі довіреності від 07.06.2010р. № 2900, проти позову заперечила та пояснила, що дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призупинено ст. 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» в частині права військовослужбовців на отримання грошової компенсації за речове майно. Крім того, посилається на постанову КМУ від 28.10.2004р. № 1444, згідно якої право на отримання компенсації за речове майно, мають військовослужбовці, а позивач є пенсіонером. Просить в задоволені позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких мотивів.

Згідно копії довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.04.2010р. вбачається, що позивач проходив військову службу у лавах Збройних Сил з 03.06.1984р. по 20.06.1986р. і з 27.11.1989р. по 18.11.2009р.

В судовому засіданні встановлено, що позивача звільнено з військової служби 18.11.2009р. в запас у зв`язку з виходом на пенсію.

За час проходження військової служби, відповідач не в повному обсязі забезпечував позивача речовим майном та при звільнені з військової служби не виплатив йому компенсацію замість речового майна, що підлягало видачі.

З копії довідки-розрахунку № 9/2009 вбачається, що позивачу не виплачено компенсацію замість речового майна, що підлягає видачі в розмірі 4213 (чотири тисячі двісті тринадцять) грн. 42 коп.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діяла до 11.03.2000р., військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Частиною 2 статті 9 вищеназваного закону визначено, що порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

Дію ч. 2 ст. 9 вказаного Закону призупинено Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них. Закон набув чинності з 11.03.2000р. Отже, до вказаної дати позивач мав право на отримання грошової компенсації замість речового майна.

З січня 2001 року набула чинності ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України», якою військовослужбовцям гарантувалося одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Зазначений Закон не передбачав отримання грошової компенсації за неотримане речове забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1444 затверджено Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, відповідно до пункту 27 якого військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації. У разі звільнення у запас військовослужбовцю видається речовий атестат, який додається до особової справи. Якщо протягом 12 місяців після звільнення військовослужбовець буде призваний із запасу, до його забезпечення зараховується раніше отримане речове майно. Постанова набула чинності в день її прийняття.

Таким чином, грошова компенсація замість речового майна була передбачена законодавством України в період з 20.12.1991р. по 11.03.2000р. та з 28.10.2004р.

Враховуючи наведене, позивач має право на отримання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі в період з 20.12.1991р. по 11.03.2000р. та з 28.10.2004р., що становить, згідно довідки-розрахунку № 9/2009 за винятком періоду з 11.03.2000р. по 28.10.2004р., 3148 (три тисячі сто сорок вісім) грн. 45 коп.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені останнім судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України», Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1444, суд
вирішив:
Позов задовольнити частково.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 3148 (три тисячі сто сорок вісім) грн. 45 коп., а також понесені судові витрати: 51 (п`ятдесят одну) грн. судового збору, 120 (сто двадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Н.Л.Стрепко