Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-6568/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010р. Ленінський районный суд м. Запоріжжя у складі головуючого

судді Мусієнко Н.М.

при секретарі Явісенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому зазасіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, суд, -

В СТАНОВИВ:

22.07.2010р. позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленніському районі м. Запоріжжя в якому просить зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2007-2010 роки.

В позові зазначив, що він належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповіно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право з 01.01.2006р. на отримання соціальної допомоги в poзмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком..

Рішеннями Конституційного Суду України за N 6-рп/2007 від 09.07.2007р., за N 10-рп/2008 від 22.05.2008р. було відновлено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" у редакції від 18.11.2004р., яким встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком .

Але, відповідачем з 2006р., всупереч зазначених Рішень Конституційного Суду України, нарахування проводились частково та в зменшеному розмірі ніж це передбачено ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», що стало підставою для звернення позивача iз позовом до суду.

Представник відповідча в судовому засіданні проти позову заперечував, надавши письмові заперечення, та пояснив, що ЗУ "Про внесения змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 19.01.2006р. встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ЗУ "Про соціальний захист дітей", запроваджуються з 01.01.2006р. поєтапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабинетом Miністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету", але в 2006р. урядом не впроваджувався порядок надання пільг, передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

3 09.07.2007р., тобто з моменту відновлення дії ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", законодавством не було визначено механізму розрахунку підвищення пенсії дітям війни.

Враховуючи, що фінансування выплат за Законом України "Про соціальний захист дітей війни" проводиться iз Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, законодавчо закріплений порядок доплат відшкодовується на централізованому piвнi i сторони по даній справі позбавлені права на проведения виплат на своему piввi. Внаслідок цього порядок обчислення підвищення, передбаченого Законом України "Про соціальний захист , дітей війни", залишився неврегульованим.

Kpiм того, зазначив, щодо позовних вимог за 2009р., то позивачу нарахування проводилось відповіно до Постанови Кабінету Miнicтрів України «Про деякі питания соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008, № 530, якою встановлені выплати пенсіонерам, які мають статус «Діти війни», в poзмipi 49,80 грн.

В судове засідння позивач не зявився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, надав суду письмову заяву, про розгляд справи в його відсутності.

Суд, за згодою представника віповідача, вважає можливим розглянути справу на наявних матеріалів.

Розглянувши мaтepiaли справи, вислухав пояснения представника відповидача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважае, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних пистав:

Судом встановлено, що позивач має статус «Дитини війни», що підтверджується пенсійним посвідченням Ленінського УПФ № від 19.09.2006р.

Відповідно до п.2.1 Постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Положения про управліня Пенсійного фонду України в Автономної Республіки Крим, областях, містах Києві та Севастополі», «Положения про управлння Пенсійного фонду України в районах, містах i районах у містах» від 30.04.2002 №8-2. основним завданням органів Пенсійного фонду України з забезпечення своєчасного i в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які, згідно iз законодавством, здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Таким чином, выплата надбавок до пенсії мала здійснюватися Відповідачем.

Всупереч положениям ст.22 Конституції України, де передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав i свобод, пунктом i 7 ст. 77 та ст. 1 10 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік « від 20.12.2005 № 3235-IV та пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» 19.12.2006р. № 489-V дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни було зупинено на 2006 та 2007 роки - відповідно.

Пунктом 41 розділу П Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 piк та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» вД 28.12.2007р. №107-V1 положения стати 6 Закону було викладено в новій редакції, відповдно до якої право на державну соціальну допомогу Дітям війни було обмежено.

Проте, рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 №6-рп/2007 та №10-рп/2008 від 22.05.2008 положения, що призупиняли дію статті 6 Закону, були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їx ухвалення. Таким чином, відповідач зобов'язаний був здійснюватити виплату належної мені допомоги у poзмipi 30% мінімальної пенсії за віком у 2007, 2008, 2009 та 2010 роках.

Відповдно до положень ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми i види пенсійного забезпечення.

Частиною 20 ст.1 Бюджетного кодексу України визначено, що закон про державний бюджет України - це закон, який затверджуе повноваження органам державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

Конституційним Судом України в Рішенні №10-рп/2008 від 22.05.2008 також встановлено, що «Законом України про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, i, як наслідок. - скасування га обмеження прав i свобод людини i громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесения до них змін i доповнень, визнання їх не чинними мають використовуватися окремі закони».

Оскільки дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дтей війни» зупинялася Законами України «Про Державний бюджет України» на 2006, 2007 та 2008 роки, то, відповідно до п.3 ч.1 ст. 263 ЦК України, перебіг позовної давності зупиняється у разі зупинення дії закону або iншого нормативно правового акту, який регулює відповідні відносини, а тому 30-відсоткове підвищення пенсії «дітям війни» повинно бути нараховане з 01.01.2006р., тобто з дати набуття чинності Закону №2195-1V.

Керуючись вищезазначеними рішеннями Конституційного Суду України та чинним законодавством України, позивач направив письмове звернення до віповідача з вимогою здійснити нарахування належної йому, як дитині війни, соціальної державної допомоги у poзмipi 30% від мінімальної пенен за bikom за 2007-2010 роки та забезпечити її виплату.

Попри те, що Конституція України як закон прямої дії має вищу юридичну силу, а Рішення Конституційного Суду є обов'язковим до виконання на території України, остаточним i не може бути оскаржено, відповідач як орган владних повноважень відмовив позивачу у його праві, гарантованому Конституціею України та ст. 6 Закону.

Відмова відповідача є незаконною, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону, державнї соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та орган и місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підстав, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно Концепції соціального забезпечення населения України, ухваленої постановою Верховної Ради України «Про проект концепції соціального забезпечення населения України» від 21.12.1993р. №3758-ХП, та відповідно ч.1 ст.1, ч. 1,2,3 ст.2 Закону України «Про державні соціальні стандарти га державої соціальної гарантії гарантії» від 05.10.2000 №2017-111, суми державної соціальної допомоги, не виплаченї своєчасно з вини органу, який призначає чи виплачує державну соціальну допомогу, виплачуються за минулий час без урахування давності будь яким часом. При цьому выплата державної соціальної допомоги за пропущений час здійснюється, виходячи з прожиткового мінімуму, затвердженого на момент її выплати, з компенсацією за несвоечасну її виплату.

Тому, виходячи iз вищенаведеного та керуючись рішеннями Конституційного Суду від 09.07.2007р .№6-рп/07, ч.1 ст.16 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000р. №2017-111, ст. ст. 3, 8, 21, 56. ч. 3 ст. 152, ч.1 ст.9, ч.2, 3 ст.22, ст.24 Конституції України, враховуючи особливості цих правовых актів, соціальної гарантії та компенсації не можуть бути скасовані чи зменшенні, у відповідності до ч. 3 ст.22 Конституції України, відповідач зобов'язаний перерахувати позивачці заборгованість на момент выплати соціальної допомоги та підвищенню пенсіїна 30%, за кожен місяць з дати вступу в силу Рішення Конституційного Суду bід 09.07.2007р. тобто з 09.07.2007р. до 31.12.2007р, та з дати вступу в силу Рішенення Конституційного Суду від 22.05..2008р. .№10-р/08, тобто з 22.05.2008р. до 31.12.2008р., а також за кожей місяць 2009 року та з січня по серпень 2010 року.

Згідно ст.2 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних. або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А згідно ч.2 ст.15 ЦПК України, cпіp з приводу призначення перерахунку, здійснення, надання, одержання соціальних виплат віднесено до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею i документально підтверджені судові витрати.

Позови немайнового характеру сплачуються державним митом в розмірі 8,50грн. та витратами на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37грн. 3 матеріалів справи вбачається, що позивачем державне мито оплачено в розмірі 8,50грн. Таким чином, з відповідача, підлягають стягненню судовi витрати на користь позивача державне мито в poзмipi 8,50грн. та витрати на IT3 розгляду справи в розмірі 37грн.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 81, 88, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 64, 92, 124, 152 Конституцї України, Рішенням Конституційного суду від 9 липня 2007року, N 6-рп/2007, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008, ст.ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей вши», суд, -

В И РIШ И В:

Позов задовольнити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону Україги «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове пенесійне страхування" з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 31.12.2008р, до часу винесення ришення, а далі здійснювати нарахування та виплату щомісячноі соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальноі пенсії щомісячно постійно, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 державне мито в розмірі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 10 днів.

Суддя: