Справа №2-о- 112/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2010 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

при секретарі Смородської М.С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, Територіальна громада в особі ОСОБА_2 міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ :

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, в обґрунтування якої вказав, що 28 серпня 2007 р. помер його брат ОСОБА_3, який проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок № 9 по вул.Погранічній, 9.

Спадкоємців, які б мали право на спадщину, крім заявника, у нього немає.

У встановлений законом шестимісячний строк після його смерті заявник звернувся до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення, нотаріус запропонувала представити їй правовстановлюючі документи на домоволодіння, а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.06.2001 р., реєстр.№ 5-1488, видане 2-ю ОСОБА_2 Держ.нот. конторою; Договір дарування від 30.07.1982 р., посвідчений державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №3-2443; Договір дарування від 20.04.1963 р., посвідчений державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №3-699.

При укладенні зазначених договорів дарування, прізвище ОСОБА_3 російською мовою, було перекладено на українську мову як ОСОБА_5, а при отриманні паспорта громадянина України та відповідно при видачі свідоцтва про смерть, було перекладено як ОСОБА_3. В технічному паспорті на житловий будинок, виданому ОСОБА_2 міським бюро технічної інвентаризації, а також в домовій книзі, відомості надані російською мовою.

Внаслідок цієї помилки в договорах, заявник не має можливості прийняти спадщину

В зв'язку з цим, останній, змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_3, договору дарування від 30.07.1982 р. та договору дарування від 20.04.1963 р.

Факт належності ОСОБА_3 вказаних договорів дарування, окрім зазначених вище документів, підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_3.

Суд вислухавши думку заявника, представника зацікавленої особи, перевіривши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

28 серпня 2007 р. помер його брат ОСОБА_3 (Додаток №1), який проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок № 9 по вул.Погранічній, 9.

Спадкоємців, які б мали право на спадщину, крім заявника, у нього немає.

У встановлений законом шестимісячний строк після його смерті заявник звернувся до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення, нотаріус запропонувала представити їй правовстановлюючі документи на домоволодіння, а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.06.2001 р., реєстр. № 5-1488, видане 2-ю ОСОБА_2 Держ.нот. конторою; Договір дарування від 30.07.1982 р., посвідчений державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №3-2443; Договір дарування від 20.04.1963 р. посвідчений державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №3-699.

При укладенні зазначених договорів дарування, прізвище ОСОБА_3 російською мовою, було перекладено на українську мову як ОСОБА_5, а при отриманні паспорта громадянина України та відповідно при видачі свідоцтва про смерть, було перекладено як ОСОБА_3. В технічному паспорті на житловий будинок, виданому ОСОБА_2 міським бюро технічної інвентаризації, а також в домовій книзі, відомості надані російською мовою.

Внаслідок цієї помилки в договорах, заявник не має можливості прийняти спадщину

В зв'язку з цим, останній, змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_3, договору дарування від 30.07.1982 р. та договору дарування від 20.04.1963 р.

При таких обставинах суд вважає, що заява підлягає задоволенню, т.я. надані документи дійсно підтверджують факт належності ОСОБА_3, договору дарування від 30.07.1982 р. та договору дарування від 20.04.1963 р.

Згідно із ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем цієї особи зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 130,60, 212, 213, 214, 215, .256п.6, 257, 259 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, Територіальна громада в особі ОСОБА_2 міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - задовольнити.

Встановити факт, що правовстановлюючі документи, а саме: Договір дарування від 30.07.1982 р. (Додаток №3), посвідчений державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №3-2443; Договір дарування від 20.04.1963 р. (Додаток № 4, посвідчений державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №3-699, належить ОСОБА_3, що помер 28 серпня 2007 р, який був обдарованим за вказаними вище договорами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя А.М. Гримайло