Справа №2-1139/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2010 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд ОСОБА_1 у складі:

головуючого - судді Філатової Л.Б.,

при секретарі Гиляка О.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_2 CO., відповідача ОСОБА_3, законного представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представника відповідачів - ОСОБА_6, представника третьої особи на боці неповнолітнього відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_8, законним представником якого є ОСОБА_5 про виселення без надання іншого житлового приміщення,

встановив:

КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради звернулось з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, законним представником якого є ОСОБА_5, про виселення з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що на стадії виконання рішення Новозаводського районного суду міста ОСОБА_1 від 06.08.2009 року про виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1, до спірного житла самоправно вселилась дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_9 та його син ОСОБА_4 Посилається, що відповідачі вселилися до квартири без рішення про її виділення, без ордеру, без відома ЖЕО та без укладання договору найму, а отже самоправно і підлягають виселенню.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсягу і до викладеного в позовній заяві доповнив, що факт проживання відповідачів в спірному житлі був встановлений позивачем в грудні 2009 року - до цього часу ОСОБА_5 не повідомляв про проживання в квартирі дружини та сина, звертався лише в своїх інтересах і працівники позивача не бачили відповідачів в квартирі. Зазначив, що ОСОБА_9 має житло в селі Мохнатий Чернігівського району і області, а ОСОБА_4 - в квартирі АДРЕСА_2, де кожен відповідно зареєстрований. Наполягав, що спірне житло відповідачам в користування не виділялось, їх заселення відбулось самоправно. Доповнив, що 02.04.2010 року відбулося виселення ОСОБА_5 з спірного житла.

Відповідач ОСОБА_9 позовні вимоги не визнала і суду пояснила, що зразу ж після одруження - 22.08.2008 року переїхала до чоловіка ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1, наймачем якої був покійний ОСОБА_10 і який дуже добре до неї ставився. Вказала, що за життя квартиронаймача було розпочато процес приватизації квартири, але не встигли довести його до кінця, бо квартиронаймач помер. Наполягала, що вселилася до чоловіка, а будинок в селі Мохнатий, де зареєстрована, належить їй з донькою в рівних частинах (набули право власності під час приватизації) і там проживає донька з дитиною.

Законний представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що відповідач - син від першого шлюбу, який з 2005 року майже постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, але зареєстрований за місцем проживання його матері - квартира АДРЕСА_2. Вказав, що за місцем реєстрації дитини зареєстровані ще вісім осіб. Підтвердив, що 02.04.2010 року відбулося виселення з спірної квартири, але фактично залишився там проживати як законний представник неповнолітнього сина.

Представник третьої особи на боці відповідача ОСОБА_4 - Новозаводської районної у місті ОСОБА_1 ради (як органу опіки та піклування) суду пояснив, що в інтересах дитини було б збереження за нею права на користування спірною квартирою.

Представник третьої особи на боці позивача - Виконавчого комітету Чернігівської міської ради в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а отже суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 - начальник виробничого відділу КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради, суду пояснила, що в лютому та березні 2009 року відвідувала спірне житло, але двері квартири ніхто не відкрив, залишала записку і складала відповідні акти для внутрішнього використання. Доповнила, що в лютому 2009 року після відвідування до начальника КП приходив ОСОБА_5 для вирішення питання про своє подальше проживання в спірній квартирі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 - мешканець квартири АДРЕСА_3, суду пояснив, що покійного ОСОБА_10 дуже добре знав, бував у нього вдома. Вказав, що ОСОБА_5 почав проживати в спірному житлі з дозволу покійного близько 5 років тому, а ОСОБА_9 - близько року тому. Зазначив, що сина ОСОБА_5 неодноразово бачив в квартирі. Підтвердив, що на даний час в квартирі живуть ОСОБА_5, його син і дружина ОСОБА_9

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 суду пояснила, що товаришує з ОСОБА_5 і його дружиною, була у них на весіллі. Вказала, що ОСОБА_9, ОСОБА_5 та його син ОСОБА_4 з дозволу покійного ОСОБА_10 вселилися до спірного житла і там проживають до цього часу, покійний мав намір приватизувати квартиру разом з ОСОБА_5

Вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи: ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 27.10.2009 року (а.с.4-6), постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.11.2009 року (а.с.7), розпорядження Новозаводського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції № 201/17 від 18.01.2010 року (а.с.8), особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.9), свідоцтво про шлюбу між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 (а.с.20), довідку Мохнатинської сільської ради № 283 від 06.04.2010 року (а.с.21), довідку КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради № 3731 від 19.08.2009 року (а.с.22), свідоцтво про народження ОСОБА_4 і пенсійне посвідчення ОСОБА_14, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсягу. При цьому суд виходить з наступного:

Наймачем квартири АДРЕСА_4, яка належить до державного житлового фонду, з 16.05.2000 року був ОСОБА_10 (а.с.9), який помер 16.01.2009 року.

Піднаймач квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_5 рішенням Новозаводського районного суду міста ОСОБА_1 від 06.08.2009 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 27.10.2009 року (а.с.4-6) був виселений з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Із пояснень учасників розгляду, які підтверджується показами всіх допитаних свідків, видно, що як на час звернення до суду з даним позовом, так і на час розгляду справи в суді, в квартирі АДРЕСА_1 проживають дружина бувшого піднаймача квартири - ОСОБА_9 та його неповнолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що відповідачі проживають у спірній квартирі без правових для цього підстав - квартира у встановленому порядку їм не надавалась, будь-яких рішень щодо права користування житлом не приймалось, ордер - у відповідності до ст. 58 ЖК України єдина підстава для вселення в житлове приміщення - відповідачам на спірну квартиру не видавався, будь-які договори на користування вказаним житлом між відповідачем ОСОБА_15, ОСОБА_5, як законним представником неповнолітнього сина і покійним наймачем житла ОСОБА_10, а після його смерті з утримувачем житла - не укладались.

Судом при вирішенні даного спору також враховано, що ОСОБА_9 з 20.05.1991 року по даний час зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 та області по вулиці Чернігівській будинок 6 (а.с.21) і як вона пояснила, має право власності на частину цього будинку, а неповнолітній ОСОБА_4 зареєстрований разом з матір»ю ОСОБА_14 в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.22), а отже постійним місцем проживання відповідачів є інше ніж спірне житло і вони зберігають за собою право на користування саме цими житловими приміщеннями, не позбавлені цього права на час розгляду справи в суді.

Довготривалість користування самоправно зайнятим жилим приміщенням не надає особі будь-яких прав на нього, оскільки відповідно до ч.1, ч.2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням здійснюється відповідно до договору найму, який укладається в письмовій формі на підставі ордера, а отже час проживання відповідачів в спірному житлі не має правового значення.

Суд вважає, що оскільки вселення ОСОБА_3 і неповнолітнього ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1 відбулося без належного дозволу і правових підстав, воно є самоправним, а отже позов про виселення з самоправно зайнятого житлового приміщення підлягає задоволенню у відповідності до ч.З ст. 116 ЖК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 57-62,64, 74, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 24, 58, 61, ч.3 ст.116 ЖК України, враховуючи Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1982 року із наступними змінами та доповненнями, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради задовольнити в повному обсягу.

ОСОБА_9 і ОСОБА_8 виселити з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження на протязі 10 днів з наступною подачею апеляційної скарги через Новозаводський районний суд ОСОБА_1 на протязі двадцяти днів після подання заяви.

Суддя: Л.Б.Філатова