РІШЕННЯ

Справа № 2-776/10

категорія 2-56

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2010 року

Біловодський районний суд Луганської області

у складі: судді Ткаченко О.Д. секретаря Торби Т.Є,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою гр. ОСОБА_1 до відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в Біловодському районі Луганської області про відновлення пропущеного терміну для звернення до суду, визнання дій відповідача незаконними та стягнення не нарахованого та своєчасно не виплаченого підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з

09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року (за мінусом здійснених виплат), -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2010року позивач звернулася з позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області в якому зазначила, що вона має правовий статус „дитини війни, відповідачем їй не доплачувалося підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , в обрахованому нею в мотивувальній частині позову розмірі за період з 09.07.2007 року по 31 12 2007 року з

22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року на загальну суму 2664,09 гривень, просить відновити пропущений термін для звернення до суду, визнати дії відповідача незаконними та стягнути з відповідача підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року з

22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року. ,

Позивач звернулася з клопотанням про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача також звернувся з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника, відповідно наданих суду в судове засідання письмових заперечень представник УПФ в Біловодському районі не визнав позовні вимоги, посилаючись на прийняття рішення Конституційного суду України за 2007 та 2008 рік з питань виплати державної соціальної підтримки у вигляді надбавки дітям війни відповідної постанови Кабінету міністрів від 28.05.2008 року № 530 „Деякі питання соціального захисту населення, яка по іншому врегулювала питання нарахування соціальної допомоги дітям війни в розмірі 10% прожиткового мінімуму, та яку позивачі отримали у повному обсязі, також на відсутність передбачених законами про Державний бюджет на відповідний рік видатків у необхідному розмірі, а також на ухвшіу Конституційного Суду України від 19 травня 2009 року № 2-25/09 року, який констатував наявність законодавчої невизначеності з цього питання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більше як за З роки перед зверненням за одержанням пенсії; суми пенсій, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-

яким строком. Таким чином, суд не вважає, що позивачем пропущений вищевказаний строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Згідно зі ст. З Закону України „Про соціальний захист дітей війни чітко окреслено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами.

До того ж, стаття 11 визначає, що посадові особи і громадяни, винні в порушенні законодавства про соціальний захист дітей війни, несуть відповідальність згідно з законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Окрім того, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя передбачає у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

В свою ж чергу, відповідач всупереч розяснень - листів Міністерства праці та соціального захисту України за № 1323/0/039/98-07,№ 21423/02-20 від 27.12.2007 року, якими повідомив про проведення виплат підпорядкованими йому Управліннями Пенсійного Фонду підвищень пенсій дітям війни за матеріалами пенсійних справ без подання пенсіонерами будь - яких додаткових документів, продовжує не виконувати і рішення Конституційного суду України від 14 грудня 2000 року № 15-рп (справа про виконання рішень Конституційного Суду), ухилився і від виконання рішення Конституційного суду від 09.07.2007 року № бОрп (справа про соціальні гарантії громадян) та рішення Конституційного Суду України № 10- рп/2008 від 22.05.2008 року, відповідач продовжує порушувати права позивача по цей час. застосовуючи в своїй діяльності підзаконні акти - постанови Кабінету міністрів України, а не закон України .

Судом встановлено, що позивач за цією справою є дитина війни, що підтверджується пенсійним посвідченням №107840 та якій не в повному обсязі нараховано та сплачено соціальну допомогу як дитині війни.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області, щодо не нарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни у визначеному законом розмірі, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки зазначені дії порушують права та інтереси позивача.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-IV, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року, що набрав чинності з 1 січня 2007 року (із змінами від 15 березня 2007 року), був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність: з 01 січня - 380 грн., з 01 квітня - 406 грн., з 01 липня 2007 року - 410,06 грн., з 01 жовтня 2007 року - 415,11грн.

Таким чином, суд вважає, що з 9 липня 2007 року, тобто з моменту прийняття вищезазначеного рішення Конституційного суду України, по 31.12.2007 року, відповідач має підвищити позивачу розмір пенсії, як дитині війни.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року внесено зміни до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, зокрема, ст. 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалося, що дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання та державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року щодо внесення змін до Закону України „Про соціальний захист дітей війни визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу складає: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень.

Таким чином, суд вважає, що з 22 травня 2008 року, тобто з моменту прийняття рішення Конституційного суду України, відповідач має підвищити та виплатити позивачу розмір пенсії, як дитині війни.

Врахувавши, що за п.8 постанови Кабінету Міністрів України за № 530 „Деякі питання соціального захисту населення у 2008 році позивач все таки отримував підвищення фактично 10% від прожиткового мінімуму пропорційно його збільшенню за підвищенням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб (з 22.05.08 - 48,1 гривні, з 01.07.08 - 48,2 гривні, з 01.10.08 - 49,8 гривні), тобто позивач не отримав 715,23 гривні за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року, тому відповідач повинен нарахувати та сплатити позивачу цю різницю між 30% прожиткового мінімуму та отриманими 10% прожиткового мінімуму саме за вищевказаний час - з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року .

Статтею 71 Закону «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином, дія вищевказаної статті не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат залежить від розмірів прожиткового мінімуму, встановленого згідно із законом «Про соціальний захист дітей війни», тобто від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до Закону України № 1646 від 20 жовтня 2009 року «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» введені з 04 листопада 2009 року (тобто з дня опублікування в законодавчо визначених державних офіційних виданнях) нові розміри прожиткового мінімуму, який для осіб, які втратили працездатність, законодавчо визначений з 04 листопада 2009 року - 573 гривні.

За період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року не сплачено позивачу 710,91 гривні, за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року - 715,23 гривні.

Згідно із законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» та Закону України від 20 жовтня 2009 року № 1646-У1 «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» (який набрав чинності з 04.11.2009 року) прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: а саме з 1 січня -498 гривень (20%-99,60*10 місяців=996) по 03 листопада включно (за 3 дні - не отримано 20% прожиткового мінімуму з суми 498 гривень (498: 30днів=16,60:100* 10=1,66грн. в день) з них сплачено за 3 дні 49,80:30=1,66*3=4,98) не сплачено 1,66*3 *2=9,96гривень (з 4 листопада 2009 року-573 (з 04,11.2009 року 573:30*3=57,30;573-57,30=515,70 (515,70: 27=19,10:100*30=5.73*27=154,7144,82(49,80-

4,98)=109,89 з 01 грудня 573 гривні прожитковий мінімум, з якого сплачено 49,80 гривень (або 20% - це 573:100*30=171,9049,80=122,10). За цим розрахунком, позивачу за 2009 рік не доплачено відповідачем соціальна допомога у розмірі 1237,95 гривень (996+9,96+109,89+122,10=1237,95), а з додатком за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року (1237,95+715,23+710,91) всього 2664,09 гривень, та в межах заявлених позовних вимог з 01 січня 2010 року по 01 вересня 2010 року, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який встановлений Законом України № 1646 від 20 жовтня 2009 року «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» та Законом України № 2154 від 27 квітня 2010 року «Про державний бюджет України на 2010 рік», який набрав чинності 30 квітня 2010 року, тобто виходячи з прожиткового мінімуму з 01 січня 2010 року по 01 квітня 2010 року - 695 гривень, з 01 квітня 2010 року по 01 липня 2010 року - 706 гривень, а з 01 липня 2010 року у розмірі 709 гривень.

Порушення прав пенсіонерів цієї категорії відбулося на підставі Закону про державний бюджет на 2008 рік та підзаконного акту у вигляді Постанови Кабінету Міністрів України, які за вищевикладеними підставами не мають права вносити зміни до закону щодо соціальної підтримки та пільг дітям війни на підставі інших законів, та якими врегульоване питання як державна гарантія спеціальним законом України і право на постійне отримання якої за законом

відносно дітей війни було обмеженим з вини держави. Тим більше, при прийнятті вищевказаних законів про Державний бюджет та постанови Кабінету Міністрів України порушена ст. 22 Конституції України, яка передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційно закріпивши статус соціальної держави, держава зобовязалася проводити діяльність, направлену на забезпечення певного рівня добробуту своїх громадян, підтримку соціально незахищених верств населення і встановлення у суспільстві соціальної справедливості, прийнявши додатково також Закон України від 05.10.2000 року № 2017- 111«Про державні соціальні стандарти і соціальні гарантії», відповідно до ст. ст. 17,19, 20 та 26 якого державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності.

За таких обставин, суд для належного забезпечення прав вважає за необхідне не стягувати з відповідача підвищення до пенсії, а зобовязати його перерахувати та виплатити різницю між отриманою та несплаченою сумами у відповідності до ст.З, ч.І ст.15 ЦПК України, у звязку з чим позов задовольнити частково.

Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються їй відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. З, 10, 11, 15, 88, 213-215, 294 ЦПК України, ст. 267 ч.З, ст. 268 ЦК України, ч.2 Закону України № 1691-УІ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, ст.6 Закону України № 2195-1У «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року, суд -

ВИРІШИВ :

Позов гр. ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України у Біловодському районі Луганської області щодо невиплати підвищення до пенсії позивачу гр. ОСОБА_1 у розмірі - 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року таз 01.01.2009 року по

01.09.2010 року (з урахуванням здійснених виплат).

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Біловодському районі здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу гр. ОСОБА_1 у розмірі - 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по

01.09.2010 року (з урахуванням здійснених виплат).

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 45,50 гривень судових витрат у справі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

ОСОБА_2.