Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

24 червня 2010 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської ласті в складі:

головуючого Широкової Л.В.,

суддів Худякова А.М.,

ОСОБА_1

при секретарі судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 березня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення і зустрічним позовом про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири, -

встановила:

У липні 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про усунення перешкоди у користуванні кв.№13 по вул. Леваневського, буд. 17 в м. Житомирі, шляхом зняття з реєстрації та виселення відповідачів із спірної квартири. Свої вимоги мотивували тим, що відповідачі по справі - попередні власники спірної квартири - зареєстровані за вказаною адресою та продовжують проживати в квартирі, обмежуючи їх право у користуванні і володінні даним нерухомим майном, яке їм належить на праві спільної власності згідно договору купівлі-продажу від 16 червня 2009 року.

В серпні 2009 року ОСОБА_3, ОСОБА_6 звернулися до суду з зустрічним позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, в обґрунтування якого зазначили, що вищевказана квартира була ними відчужена під тиском сторонніх громадян, які ввели їх в оману та, зловживаючи довірою, фактично заволоділи їх грошима.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 березня 2010 року позов задоволено, зобовязано усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_4, ОСОБА_5 шляхом зняття ОСОБА_3, ОСОБА_6 з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1, та виселити відповідачів із спірної квартири. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну в якій просить рішення суду скасувати з підстав неповного встановлення обставин справи, необєктивної та упередженої оцінки судом доказів по справі, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, заявник зазначає про те, що судом під час попереднього судового засідання судом залишено без задоволення клопотання про виклик свідків, покази яких могли підтвердити недійсність правочину, а також про те, що договір купівлі-продажу укладено внаслідок помилки з її сторони та під психологічним тиском гр. ОСОБА_7 на ОСОБА_6 Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що в нотаріально посвідченому договорі купівлі-продажу квартири вказується про продаж спірної квартири за 2797грн. 27коп., але вона особисто, як продавець, не отримала від покупців жодних грошових коштів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що 16 червня 2009 року між ОСОБА_3, ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_4, ОСОБА_5 з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2.

Згідно договору купівлі-продажу вказаної квартири ОСОБА_3 кошти за продану квартиру отримали, що підтверджується матеріалами справи (а.с.7,47,48) та зобовязувались звільнити квартиру у строк до 16 липня 2009 року, проте у вказаний строк її не звільнили та не знялися з реєстрації.

Задовольняючи первісний позов про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття ОСОБА_3, ОСОБА_6 з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1, та їх виселення із цієї квартири, суд першої інстанції керувався тим, що договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладено в установленому порядку, за попередньою домовленістю про її продаж, перед укладенням договору була досягнута згода з усіх істотних умов договору. ОСОБА_4, ОСОБА_5 передали всю обумовлену суму грошей за квартиру. У звязку з цим ОСОБА_3 були зобовязані усунути перешкоди у користуванні позивачами своєю власністю відповідно до вимог чинного законодавства про захист прав власності.

Такий висновок суду є правильним та узгоджується з дослідженими матеріалами справи.

Також колегія судців погоджується з висновком суду про безпідставність позовних вимог ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу з огляду на таке.

ОСОБА_3 обгрунтовувала позовні вимоги тим, що договір купівлі-продажу квартири був укладений під психологічним тиском громадянина ОСОБА_7 на її сина ОСОБА_6, та її помилки. Вона ніколи не мала наміру продавати вказану квартиру, вважала, що буде укладено не договір купівлі-продажу, а принаймні договір позики.

Згідно із ч.І1 ст.299 ЦК України, якщо особа вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину. Помилка щодо мотивів вчинення правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено судом, ініціатором укладення договору купівлі-продажу квартири були ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_6 мав борг за договором кредиту, який він уклав у звязку з купівлею автомобіля в сумі 27 тис. дол. США, строк погашення якого на (момент укладення договору купівлі-продажу квартири, сплинув.

Договір укладено і посвідчено у встановленому законом порядку, у присутності сторін договору, за їх вільним волевиявленням.

Суд не може погодитись з доводами ОСОБА_3 щодо укладення договору під тиском, оскільки такий тиск покупці на продавців не чинили.

Та обставина, що договір укладено вимушено, внаслідок вимог Банку, на законність правочину не впливає.

Безпідставним також є посилання апелянта на те, що суд не дав оцінки тій обставині, що ціна квартири в договорі купівлі-продажу становить всього 2795 грн.27 коп. , оскільки, вимог про визнання договору недійсним у звязку з невідповідністю ціни квартири дійсній |вартості у суді не порушувалось. Крім того, як вбачається із розписок, продавці фактично отримали від покупців за продаж вказаної квартири 35 тис.долларів США.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов обгрунтованого висновку про безпідставність вимог щодо визнання вказаного правочину недійсним.

Судом першої інстанції при розгляді справи, всі інші обставини, на які містяться посилання в апеляційній скарзі, перевірялись .Висновки суду щодо вирішення спору грунтуються на доказах, наданих сторонами, їх правова оцінка сумніву не викликає. До правовідносин, які склалися між сторонами у звязку з виникненням спору, правильно застосовані норми матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,304,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 березня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді:

Справа №22 ц-2581/10 Головуючий у 1 інст.: Драч Ю.І.

Категорія 41 Суддя - доповідач: Широкова Л.В.