Справа №2-5433/10
Провадження №2-5433/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Жовніра Г.Б.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю :

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

у відкритому судовому засіданні розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 17000 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач з 2005 р. ображає та принижує її шляхом здійснення їй телефонних дзвінків, влаштування скандалів за місцем роботи та проживання позивачки. Образи та приниження полягають в тому, що відповідач в грубій, нецензурній формі звинувачує позивачку у зваблюванні її чоловіка ОСОБА_5 та перебуванні з ним в інтимних стосунках. 26 червня 2010 р. відповідач розклеїла в підїздах будинку за місцем проживання позивачки листівки в яких в нецензурній формі ображає позивачку та членів її сімї. Отже в звязку із розповсюдженням відповідачкою неправдивої та образливої інформації просить позовні вимоги задоволити, зобовязати ОСОБА_3 спростувати відомості, які порочать честь та гідність позивача шляхом принесення їй особистих вибачень в присутності співробітників позивачки працівників Львівського онкологічного центру, зобовязати ОСОБА_3 відшкодувати позивачці завдану моральну шкоду в сумі 17000 грн. та зобовязати її не втручатись в особисте життя позивачки.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених вище мотивів позову, зазначив, що підставність вимог підтверджується наданими суду доказами та показами свідків. Зокрема, на його думку, факт розповсюдження ОСОБА_3 листівок, які містять образливі вислови, щодо позивачки, підтверджується тим, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 бачили її поруч з будинком позивачки в день появи таких листів.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, пояснила, що дійсно їй відомо про наявність інтимних відносин між її чоловіком та позивачкою, які тривають близько пяти років та фактично руйнують її сімю. Однак вона заперечила наведені в позовній заяві факти, щодо влаштування нею скандалів за місцем роботи та проживання позивачки, ствердила, що жодної інформації, яка б принижувала честь та гідність позивачки не розповсюджувала, жодного разу не спілкувалась з позивачкою, дані в судовому засіданні покази свідків заперечує. Відповідач підтвердила лише факт її зустрічі з чоловіком позивачки та повідомлення йому про наявність стосунків між його дружиною та її чоловіком, дана зустріч була викликана наміром врятувати їх сімї та жодним чином не принижувала честь та гідність позивачки.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних мотивів.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що вона являється рідною сестрою позивачки та була присутня у 2005 р. в приміщенні її квартири, коли туди прийшла ОСОБА_8 та в нецензурній формі ображала позивачку, погрожувала їй та звинувачувала у руйнуванні її сімї, сварка тривала близько 5 хв. Також вона була присутня та бачила, як у серпні 2010 р. поруч з будинком позивачки, відповідач підійшла до її сестри та намагалась вирвати її сумку, при цьому продовжувала її словесно ображати. Хто саме розповсюджував листівки образливого змісту, щодо ОСОБА_4 їй не відомо.

Свідок ОСОБА_7 суду повідомив, що квартира в якій він проживає знаходиться на одній сходовій клітці з квартирою позивачки, в звязку з чим він близько пяти років тому, почувши шум в підїзді, виглянув на сходову клітку та побачив відповідачку ОСОБА_3, яка спершу сильно стукала в вхідні двері квартири позивачки, а після відкриття дверей розпочала сварку з ОСОБА_4, змісту висловів відповідачки він не чув тому повідомити їх не може. Також в серпні 2010 р., виходячи з будинку, за місцем свого проживання, він бачив як ОСОБА_3 шарпала за сумку ОСОБА_4 Цього ж дня його син ОСОБА_9 приніс додому листівку з образами у нецензурній формі на адресу ОСОБА_4, де саме син взяв цей лист йому невідомо, можливо в поштовому ящику. Особисто він в приміщенні будинку, чи іншому місці цих листівок не бачив, хто саме їх розповсюджував і чи були такі в інших сусідів йому не відомо.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила, що вона працює медсестрою в Львівському онкологічному центрі. Близько двох місяців тому в її службовий кабінет зайшла ОСОБА_3 та вручила, їй листок з надрукованим текстом та повідомила, що це роздруківка SMS повідомлень ОСОБА_4 до її чоловіка. Зміст викладеного в листі тексту їй не відомий оскільки вона не стала його читати, порвала та викинула. Розмова між ними відбувалась у спокійній та культурній формі. Про наявність інших листівок, які б містили образливу інформацію, щодо ОСОБА_4 їй нічого не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомив, що він працює начальником охорони Львівського онкоцентру та 30.08.2010 р. близько 11:00 год. був викликаний в головний корпус лікарні до кабінету ОСОБА_4 Поруч з кабінетом побачив, як невідома йому жінка віком 70-75 років шарпала за волосся ОСОБА_4 та висловлювалась на її адресу нецензурною лайкою. Після припинення конфлікту невідома жінка пояснила йому, що ОСОБА_4 забрала чоловіка у її доньки. Також через декілька днів ця ж жінка передала одному з охоронців лікарні лист в якому вказано, що такий містить роздруківку SMS повідомлень між ОСОБА_4 та чужим чоловіком.

Відповідач покази свідків, щодо її сварки за місцем проживання позивачки та її зустрічі з ОСОБА_10 заперечила категорично.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено

внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе

протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою,

яка поширила інформацію.

Частина 3 ст. 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи

ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Обовязок довести факт поширення інформації відповідачем, покладається на позивача.

Отже виходячи із змісту норм цивільного законодавства України, та підстав позову вказаних позивачем, при вирішенні даного спору з'ясуванню підлягає питання чи поширювала відповідач інформацію, яка принижує честь та гідність позивачки.

Показами свідків в судовому засіданні підтверджується факт вчинення відповідачкою сварки з позивачкою за місцем проживання останньої, однак ні показами свідків ні представленими суду доказами не доводиться, що саме відповідач була автором та поширювала листівки образливого змісту (а.с. 7,8), щодо позивачки. В позовній заяві позивач стверджує, що факт наклеювання даних листівок відповідачкою бачили її сусіди ОСОБА_7 та ОСОБА_9. однак допитаний в якості свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні спростував це твердження, свідок ОСОБА_9 двічі не зявився на виклик суду, а сторони не наполягали на його допиті.

У відповідності до вказаної вище постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 р. № 1 судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням. Таким чином особисті сварки відповідачки з позивачкою не можуть буди підставою для задоволення даного позову.

Зустріч відповідачки з чоловіком позивачки, факт якої сторони визнали, також не свідчить про поширення відповідачкою інформації, яка принижує честь та гідність позивачки, в судовому засіданні не досліджувався зміст їхньої розмови, оскільки позивач та її представник не заявляли клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_12, а зі слів відповідачки спілкування з чоловіком позивачки було викликане лише бажання зберегти їх сімї та жодним чином не ображало її честь та гідність.

Пояснення свідка ОСОБА_10, про передачу їй відповідачкою листа, текст в якому за формою нагадував наявний в матеріалах справи лист (а.с. 8) не дає суду підстав вважати, що такий містив інформацію, яка за змістом була образливою для ОСОБА_4 оскільки свідок зазначила, що даний лист не читала, одразу порвала та викинула.

Написання особисто відповідачкою заяви адресованої начальнику Головного управління охорони здоровя Львівської області від 13.08.2010 р. жодним доказом в судовому засіданні не підтвердилось, оскільки ОСОБА_3 заперечила факт написання заяви такого змісту, конверт в якому скеровувалась така заява, в частині даних відправника містить наклеєну візитну картку ОСОБА_13 Крім цього факт поширення інформації, щодо позивача іншими особами підтверджується також свідком ОСОБА_11, які в судовому засіданні повідомив, що листівки охоронцю передавала інша невідома жінка.

Таким чином, оскільки в ході судового розгляду не доведено факт порушення особистих немайнових прав позивачки з вини відповідачки, підстави для стягнення відшкодування моральної шкоди, передбачені ст. 1167 ЦК України, відсутні.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що в судовому засіданні фактів, які б свідчили про підставність позовних вимог не встановлено, в звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212, 218, 294 ЦПК України, ст. 277, 1167 ЦК України, постановою Пленуму ВСУ від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення відшкодування моральної шкоди.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ч.1 ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: