Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-4650/2009 р
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

29 січня 2010 р. Рівненський міський суд Рівненської області в особі :судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Цимбалюк А.І..

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіального центру медико- соціального обслуговування та реабілітації інвалідів з порушенням опорно- рухового апарату, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в:

20 березня 2009 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Територіального центру медико- соціального обслуговування та реабілітації інвалідів з порушенням опорно- рухового апарату про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

10 листопада 2009 року Рівненським міським судом було винесено ухвалу про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та суду пояснила, що відповідно до наказу № 287 від 08 квітня 1997 року вона була прийнята на роботу в Територіальний центр медико- соціального обслуговування та реабілітації інвалідів з порушенням опорно- рухового апарату на посаду медсестри.

Відповідно до наказу № 37 вк від 30.04. 2003 року її переведено на посаду головної медсестри

Наказом директора Територіального центру медико- соціального обслуговування та реабілітації інвалідів з порушенням опорно- рухового апарату ОСОБА_4 № 29-к від 20 лютого 2009 року „ Про звільнення з роботи ОСОБА_3М її було звільнено з посади головної медсестри за п.3 ст. 40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки будь- яких порушень трудової дисципліни вона не вчиняла, свої обовязки виконувала належним чином. Посилання в наказі про звільнення на внесення нею самовільних дописок в листках призначення лікарів, свідчить про незаконність застосування дисциплінарного стягнення - звільнення, ос кільки за вказане порушення вже застосувалось раніше інше дисциплінарне стягнення - догана , згідно наказу № 18-к від 04 лютого 2009 року. Зазначила, що у новій редакції наказу № 29-к від 20 лютого 2009 року вказується, що підставою звільнення стали, зокрема інші грубі порушення, виявлені під час інвентаризації, однак інвентаризація на її думку проведена всупереч вимог ОСОБА_5 з інвентаризації матеріальних цінностей, розрахунків та інших статтей балансу бюджетних установ, затвердженою наказом головного управління Державного казначейства України № 90 від 30 жовтня 1998 року, а саме інвентаризація проводилась в окремі дні за відсутності всіх членів комісії та без її участі, а відтак вказані порушення не можуть бути підставою для звільнення за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Суду пояснила, що підставою для оголошення їй догани, а в подальшому і звільнення з посади, стали ніби - то виявлені самовільні виправлення у листках призначень хворих, однак такі виправлення вона робила за згодою лікарів і лише з метою виконання вимог нормативно- правових актів Міністерства охорони здоровя. Оскільки інвентаризацією не було виявлено ані нестачі, ані надлишку лікарських засобів, тому не було жодних порушень з її боку.

Таким чином, вважає, що нею не допускалось систематичного та без поважних причин невиконання обовязків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, дисциплінарні стягнення і догана і звільнення застосовувались з порушенням встановленого порядку, а відтак звільнення її з роботи за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України є незаконним.

Вважає, що вказаним звільненням їй заподіяно і моральну шкоду, оскільки весь час після звільнення вона та її сімя перебували у стресовому стані, завдану їй моральну шкоду оцінює в 5000 грн. Просить позовні вимоги вдоволити, поновити її на посаді головної медсестри Територіального центру медико- соціального обслуговування та реабілітації інвалідів з порушенням опорно - рухового апарату, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 лютого 2009 року до дня постановлення рішення у справі та стягнути компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Представник позивача- адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав повністю, просив їх задоволити в повному обємі.

Представник Територіального центру медико- соціального обслуговування та реабілітації інвалідів з порушенням опорно- рухового апарату адвокат ОСОБА_2, позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що дійсно, ОСОБА_3 була звільнення з займаної посади за систематичне порушення трудових обовязків. Відповідно до функціональних обовязків ОСОБА_3 зобовязана видавати ліки по листках лікарських призначень в кількостях визначених лікарями. Однак, без погодження з відповідним лікарем, самовільно вносила зміни в листки призначень. За результатами контрольної перевірки, наказом від 04 лютого 2009 року № 18 -к , ОСОБА_3 була притягнута до дисциплінарної відповідальності, а саме їй було оголошено догану. З даним наказом ОСОБА_3 була ознайомлена, однак від підпису відмовилась. У звязку із цим була призначена інвентаризація, в ході якої, виявлено й інші грубі порушення функціональних обовязків у вигляді неналежних умов зберігання медичних препаратів, відсутність контролю за терміном придатності, а також інші факти самовільного внесення виправлень в листки лікарських призначень. Зазанчила, що посилання ОСОБА_6 на те, що її двічі притягнуто до відповідальності за одне і те ж саме порушення, спростовується змістом наказів № 18-к від 04 лютого 2009 року та № 29-к від 20 лютого ( в редакції наказу № 34 від 24 лютого 2009 року). Вважає, що звільнення ОСОБА_3 з займаної посади проведено у відповідності з чинним законодавством і не має жодних підстав для поновлення її на роботі. Просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що звільнення ОСОБА_3 було проведено у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстав для її поновлення немає.

Оцінюючи пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав.

Сукупністю досліджених в справі доказів, які неоспорені відповідачем та визнаються судом достовірними, підтверджується, що ОСОБА_3 відповідно до наказу № 287 від 08 квітня 1997 року була прийнята на роботу в Територіальний центр медико- соціального обслуговування та реабілітації інвалідів з порушенням опорно- рухового апарату на посаду медсестри.

Відповідно до наказу № 37 вк від 30.04. 2003 року її переведено на посаду головної медсестри

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 06.11.1992 року передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3, 4,7, 8 ст . 40 п.1 ст.41 КЗпП України чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема чи не закінчився для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яки х вчинено проступок і попередня робота працівника.

В судовому засіданні встановлено, що на головну медсестру покладено функціональні обовязки, зокрема, що вона несе відповідальність за обіг та зберігання лікарських засобів, виробів медичного призначення, відповідає за дотриманням термінів зберігання лікарських засобів, відповідає за накопичення і зберігання нормативних документів, відповідає за стан медичної звітності ( а.с.4).

Посилання позивача на те, що нею не підписані функціональні обовязки, судом не приймаються до уваги, окільки, ОСОБА_3 додала вказані функціональні обовязки як додаток в обґрунтування позовних вимог, під переліком даних обовязків стоїть запис, що з ними ознайомлена, зазначено її прізвище та ініціали та особисто підписано ( а.с. 196).

З дослідженої та оціненої в судовому засіданні доповідної записки лікаря- невролога ОСОБА_6 від 30 січня 2009 року на імя директора центру вбачається, що при здійсненні контрольного огляду та видачі препаратів з аптеки головної медсестри ОСОБА_3 за період з червня 2008 року по січень 2009 року було зафіксовано ряд порушень, зокрема невідповідність у призначеннях лікаря в амбулаторній картці та видачею за листками призначень ( а.с.194).

Так, з оглянутого в судовому засіданні наказу № 18-к від 04 лютого 2009 року вбачається, що при контрольній перевірці заввіділенням ОСОБА_6 за період із червня 2008 року по січень 2009 року виявлені порушення у вигляді самовільного виправлення в листках призначень, у звязку з чим ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено догану ( а.с.16)

У відповідності до вимог ст. 147 КЗпП України підставою до притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. При цьому закон не вимагає, щоб таке порушення обовязково тягло за собою шкідливі наслідки.

Порушення трудової дисципліни у відповідності до п. 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робочих і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням від 20.07.1984 є як невиконання так і неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обовязків.

Зі змісту наказу № 18-к від 04 лютого 2009 року вбачається, що ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення у вигляді самовільного виправлення в листках призначень, а у відповідності до її функціональних обовязків ОСОБА_3 зобовязана видавати ліки по листках лікарських призначень в кількостях, визначених лікарями, однак, без погодження з відповідним лікарем, самовільно вносила зміни в листки призначень, що і є порушенням трудової дисципліни і відповідно підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У відповідності до вимог ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо після виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Як встановлено в судовому засіданні і це не спростовано позивачем, наказ № 18-к від 04 лютого 2009 року, було винесено на підставі доповідної записки завідуючої відділенням ОСОБА_6 від 30 січня 2009 року, тобто порушення було виявлено 30 січня 2009 року, а дисциплінарне стягнення накладено 04 лютого 2009 року, що відповідає вимогам закону.

Суд не приймає до уваги, посилання представника позивача на той факт, що було пропущено шестимісячний строк з дня вчинення проступку, з огляду на наступне.

Так, згідно оглянутих в судовому засіданні листків лікарських при значень, вбачається, що ОСОБА_3 вносились виправлення, починаючи з липня 2008 року, в тому числі і в листопаді 2008 року по січні 2009 року ( а.с. 45-50, 55-57), а відтак шестимісячний строк з дня вчинення проступку не минув.

Що стосується посилання представника позивача на те, що всупереч вимог ст. 149 КЗпП України у ОСОБА_3 не було витребувано письмових пояснень та не оголошено під розписку наказ № 18-к від 04 лютого 2009 року, то в судовому засіданні було встановлено, що актом комісії центру від 20 лютого 2009 року встановлено, пояснення ОСОБА_3 до наказу від 04.02. 2009 року № м 18-к було викрадено із матеріалів відділу кадрів. Написати повторне пояснення вона відмовилась, усі її пояснення були висловлені перед комісією в усній формі , що і зафіксовано в акті. Дана обставина встановлена актом перевірки Територіальної державної інспекції праці у Рівненській області, що проводилась на запит Рівненської обласної профспілки працівників соціальної сфери за зверненням ОСОБА_3 ( п. 6 акту а.с. 36-38)

Від ознайомлення з наказом від 04. 02. 2009 року № 18-к ОСОБА_3 відмовилась, про що свідчить акт комісії центру від 04 лютого 2009 року ( а.с. 17).

Суд відхиляє доводи ОСОБА_3 про те, що про наказ № 18-к від 04 лютого 2009 року їй стало відомо лише з листа, який їй було прислано на домашню адресу в березні 2009 року.

В той же час, з оглянутої в судовому засіданні заяви ОСОБА_3 на ім.я директора центру від 20 лютого 2009 року вбачається, що з наказом № 18-к від 04 лютого 2009 року вона була ознайомлена, оскільки вона вказує, що не згідна з наказом про оголошення їй догани ( а.с. 195), що і спростовує її доводи , що їй стало відомо про оголошення догани, з листа, що надійшов на її адресу в березні 2009 року. .

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, і не спростовано позивачем, що ОСОБА_3, притягувалась до дисциплінарної відповідальності за порушення покладених на неї функціональних обовязків і наказ № 18-к від 04 лютого 2009 року про притягнення ОСОБА_3М до дисциплінарної відповідальності та оголошення їй догани, винесено у відповідності до вимог чинного трудового законодавства.

З дослідженого в судовому засіданні Наказу № 18-осн від 16 .02. 2009 року вбачається, що було при значено проведення інвентаризації у матеріально- відповідальної особи ОСОБА_3, наказом № 19-осн від 16.02. 2009 року було продовжено строк інвентаризації матеріальних цінностей з 16 лютого 2009 року по 20 лютого 2009 року ( а.с. 143-144).

Інвентаризація проведена комісією, якою встановлено цілий ряд порушень головною медсестрою ОСОБА_3 своїх функціональних обовязків, а саме одні і ті ж препарати та дрібний медичний інвентар зберігаються в різних місцях аптеки, не згруповані і не систематизовані по назвах; ліки зберігаються в аптеці з порушенням норм зберігання, зокрема:-ліки,які повинні зберігатись при кімнатній температурі, знаходяться в холодильнику; - деззасоби зберігаються на одній полиці з медичними препаратами; - при виявленні недостачі 1-ї ампули Ь-лізину есцинату та на прохання членів комісії пояснити її відсутність, ОСОБА_3, шукаючи цей препарат, знайшла його у шухляді письмового стола, де в хаотичному безпорядку знаходились ручки, бумага, тряпки тощо.; зафіксовано зберігання термоіндикатора ІС-180 кількістю 400 ампул з граничним терміном придатності до березня 2009 року; не належне зберігання медичного обладнання, свідоме введення в оману членів комісії і свідоме приховування від комісії інформації про технічний етап щодо придатності тонометрів. Комісією зафіксовано,що три тонометри технічно не справні. Головною медсестрою ОСОБА_3 не було вжито жодних мір щодо їх ремонту або, у разі якщо вони не підлягають ремонту, до їх списання, виявлений дрібний медичний інвентар:шприци1,0 кількістю 6580 шт., голки кількістю 450 шт. з закінченим терміном використання та як такі, що не можуть бути використані для лікування хворих.( а.с. 167-192)

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

При цьому дотримання трудової дисципліни означає не тільки додержання правил внутрішнього трудового розпорядку, а й своєчасне і точне виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу.

З оглянутої в судовому засіданні доповідної від 18 лютого 2009 року, інвентаризаційної комісії вбачається, що проведеною інвентаризаційною перевіркою встановлено, що головною медсестрою ОСОБА_3 систематично порушуються функціональні обов'язки щодо зберігання лікарських засобів, виробів медичного призначення, медичного обладнання та апаратури, а також порушення в дотриманні термінів зберігання лікарських засобів. Оскільки функції головної медсестри є особливо відповідальними і важливими для інвалідів центру і молодшого та середнього медперсоналу члени комісії звернулися до директора центру з пропозицією вжити негайних заходів щодо ліквідації виявлених порушень. ( а.с.25-26)

Розглянувши доповідну комісії, у зв'язку з виявленими ревізією недоліками в роботі головної медсестри ОСОБА_3, не усуненням порушень та з врахуванням раніше застосованого дисциплінарного стягнення за аналогічні порушення директор центру ОСОБА_4 звернулася в профспілковий комітет центру з поданням на дачу згоди на звільнення ОСОБА_3 з займаної посади на підставі п. З ч. і ст. 40 КЗпП України.

Розглянувши 19 лютого 2009 року подання директора центру, профспілковий комітет дав згоду на звільнення головної медсестри ОСОБА_3 відповідно до п. З ч. 1 ст, 40 КЗпЇЇ України.( а.с.32)

Доводи позивача, про те, що профспілковий комітет на момент надання згоди на її звільнення очолював інший керівник , а в протоколі стоїть підпис голови, який був обраний пізніше, суд не приймає до уваги, оскільки на запит суду профспілковим комітетом Територіального центру медико- соціального обслуговування та реабілітації інвалідів 23 червня 2009 року було надано згоду на звільнення ОСОБА_3 з посади головної медсестри за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України ( а.с. 86)

З оглянутого в судовому засіданні наказу № 29-к від 20 лютого 2009 року ( а.с. 5) вбачається, що ОСОБА_3 у звязку із систематичним порушенням своїх функціональних обовязків, за самовільне виправлення в листках призначень лікаря, за неохайне зберігання ввірених матеріальних цінностей, за порушення у зберіганні медичних препаратів, за неведення контролю за дотриманням термінів зберігання лікарських засобів та своєчасному ремонті зіпсованих мед приладів, за викрадення власного пояснення щодо оголошення догани.

З дослідженого в судовому засіданні наказу № 34-к від 24 лютого 2009 року про внесення змін до наказу № 29 к від 20 лютого 2009 року „ Про звільнення з роботи ОСОБА_3М. вбачається, що до наказу від 20 лютого 2009 року № 29-к внесено зміни і його викладено в наступній редакції : ОСОБА_3, займаючи посаду головної медсестри допускає систематичні порушення своїх функціональних обовязків, що проявляється у самовільному виправленні призначеної лікарем кількості ліків в листках призначень, неправильному зберіганні медичних препаратів, відсутності контролю за дотриманням термінів зберігання лікарських засобів та неналежній організації своєчасного ремонту несправних медичних приладів. Це призвело до перевищення терміну придатності партії засобів медичного призначення, які при належному контролі могли би бути використані для лікування інвалідів та накопичення несправних медичних оглядів, які б при своєчасному ремонті могли б бути використані в роботі, чим порушила Функціональні обовязки головної медсестри , затверджені директором територіального центру медико - соціального обслуговування та реабілітації інвалідів з порушенням опорно- рухового апарату, з якими вона була ознайомлена. ( а.с. 196)

З оголошеного та оціненого в судовому засіданні акту перевірки Територіальної державної інспекції праці в Рівненській області, що проводилась на запит голови профспілки працівників соціальної сфери за зверненням ОСОБА_3 вбачається, що Територіальна державна інспекція праці в Рівненській області вважає, що керівництвом Територіального центру медико- соціального обслуговування та реабілітації інвалідів з порушенням опорно- рухового апарату положення п.3 частини 1 ст.40 КЗпП України по відношенню до головної медсестри ОСОБА_3 при звільненні її з займаної посади застосоване правомірно ( а.с. 36-38).

За таких підстав, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 звільнено з займаної посади за систематичне порушення функціональних обовязків.

Відповідно до п. 23 ППВСУ„ Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 06.11.1992 року передбачено, що за передбаченими п.3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громад ського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Підставою для розірвання трудового договору за п.3 ст. 40 КЗпП України є систематичне невиконання працівником трудових обовзків. Відповідно до розяснень Державного комітету праці СРСР та Секретаріату ВЦСПС „ Про деякі питання, що повязані з застосуванням законодавства про трудову дисципліну п.3.2 систематично порушуючи ми були визнані працівники, які мають дисциплінарне стягнення і порушили її знову протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення.

Систематичне порушення трудових обовязків ОСОБА_3 повністю підтверджено належними та допустимими доказами у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до своїх функціональних обовязків ОСОБА_3 зобовязана видавати ліки по листках лікарських призначень в кількостях, визначених лікарями ( а.с. 196).

Звільненню ОСОБА_3 з займаної посади передувала низка фактів, які свідчать про порушення нею своїх функціональних обовязків та небажання їх усунути.

При перевірці медичних карток та листків призначення, виписаних лікарем ОСОБА_7 завідуючою неврологічним відділенням Територіального центру медико-соціального обслуговування та реабілітації інвалідів порушенням опорно-рухового апарату ОСОБА_6 була виявлена невідповідність щодо кількості виданих ліків в листках призначення і в медичних картках. Внаслідок цього керівником центру було дано вказівку всім лікарям перевірити медичні картки своїх пацієнтів та листки призначень. Після перевірки така невідповідність була виявлена лікарями ОСОБА_8 та ОСОБА_9, про що ними було написано доповідні записки на імя керівника центру, які досліджені в судовому засіданні як письмові докази ( а.с. 30).

Дані обставини в судовому засіданні підтверджені показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Крім того, як встановлено в судовому засіданні і це не спростовано позивачем належним и та допустими доказами, ОСОБА_3було надано директору ОСОБА_4 на затвердження акт на списання матеріальних цінностей, термін придатності яких закінчився. Оскільки це була велика невиправдано невикористана кількість медпрепаратів, в яких постійно мають потребу пацієнти центру, керівником була призначена інвентаризація, внаслідок якої були виявлені порушення в порядку зберігання ліків, зокрема: одні і ті ж препарати та дрібний медінвентар знаходились в різних місцях аптеки, не згруповані і не систематизовані по назвах; ті ліки, які повинні зберігатись при кімнатній температурі, зберігались в холодильнику, деззасоби зберігалися разом з медпрепаратами на одній полиці, ліки знаходилися в шухляді робочого стола разом з канцтоварами та ганчірками, зберігання термоіндикатора з граничним строком зберігання до березня 2009 року, неналежне зберігання медобладнання.

Дані обставини підтверджені в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та дослідженими доказами актом на списання ТМЦ, актом інвентаризації, висновком Територіальної інспекції праці у Рівненській області від 29.04.2009 року, наданого за результатами перевірки звернення позивачки.

Покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та досліджені в судовому засіданні докази підтверджують правомірність звільнення ОСОБА_3 з займаної посади за п.3 ч.1 ст.40 КзПП.

Суд відноситься критично до показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_16, з огляду на наступне.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердила, що з позивачкою в неї хороші стосунки. Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні уточнили, що ці стосунки були не просто хорошими, а дружніми. Покази ОСОБА_7 щодо того, що виправлення в її листках призначення (а їх було 33, як пояснила свідок ОСОБА_6В.) зроблені з її відому, спростовуються показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які показали, що на лікарській нараді при повідомленні щодо невідповідностей призначених ліків у медкартках та листках призначення лікар ОСОБА_7, яка на той час працювала в центрі, сказала, що вона не має відношення до цих виправлень.

Після виявлених порушень лікар ОСОБА_7 вирішила звільнитися з центру і підходила до директора ОСОБА_4 з проханням залишити ОСОБА_3 на роботі, взявши всю вину на себе. Цей факт в судовому засіданні підтвердила і свідок ОСОБА_7.

За таких обставин, звільнення ОСОБА_3 здійснено відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Не заслуговує на увагу посилання ОСОБА_3 на те, що її двічі притягнуто до відповідальності за одне і те ж саме порушення, спростовується змістом наказів № 18-к від 04.02.2009 року та № 29-к від 20.02.2009 року (в редакції наказу № 34-к від 24.02.2009 року), а також доказами, здобутими в судовому засіданні: зокрема поясненнями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_6, висновком Територіальної державної інспекції праці у Рівненській області від 29.04.2009 року № 17-08/582.( а.с.5, 5, 16, 36-38)

Покликання позивачки на п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» є недоречним, оскільки звільнення ОСОБА_3 з роботи повязане з систематичним невиконанням нею без поважних причин функціональних обовязків головної медсестри, затверджених директором територіального центру медико-соціального обслуговування та реабілітації інвалідів з порушенням опорно-рухового апарату, зокрема: самоправне, без погодження з лікарями, внесення виправлень в листки призначень кількості призначених лікарями ліків; грубе порушення умов зберігання медпрепаратів; відсутність контролю за терміном зберігання ліків; неналежне зберігання медобладнання.

Посилання позивачки на грубе порушення відповідачем ОСОБА_5 з інвентаризації матеріальних цінностей, розрахунків та інших статей балансу бюджетних установ є голослівним. При чому позивачка посилається лише на одне із завдань інвентаризації, встановлених п.1.4 ОСОБА_5, при перевірці якого порушень не було виявлено. Це виявлення фактичної наявності основних засобів, матеріальних цінностей і т.д. Однак, даним пунктом встановлено і перевірку інших завдань, а саме: виявлення не використовуваних матеріальних цінностей та дотримання умов зберігання матеріальних цінностей, при перевірці яких виявлені грубі порушення, допущені головною медсестрою ОСОБА_3 ( а.с. 197)

Посилання на п.1.15 ОСОБА_5 також є недоречним, оскільки ОСОБА_3 звільнено з роботи не з підстав нестачі товарно-матеріальних цінностей.

Окрім того, її заяви щодо того, що інвентаризація проводилась в деякі дні не в повному складі і при відсутності ОСОБА_3, є також голослівними і спростовуються поясненнями свідків членів інвентаризаційної комісії: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12. ОСОБА_13. ОСОБА_17, ОСОБА_15

В своїй заяві вона навіть не конкретизує, які члени комісії та в які дні були відсутні, як і сама ОСОБА_6.

Що стосується показів свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19, які були викликані за клопотанням позивачки, то вони не змогли ні заперечити, ні підтвердити посилання ОСОБА_3 щодо її відсутності під час проведення інвентаризації.

Посилання ОСОБА_3 на п.3.6 Правил зберігання та проведення контролю якості лікарських засобів у лікувально-профілактичних засобах як на підставу правомірності своїх дій при видачі ліків і внесення виправлень в листки призначень є також недоречним, оскільки даний пункт забороняє перекладання, переливання в іншу тару, розфасування або розважування лікарських засобів, заміна їх етикеток в ЛПЗ, але ця заборона стосується при усуненні дефектів при пошкодженні тари. Актів про пошкодження тари ОСОБА_3 не надавала ( а.с. 213) .

Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що 04 лютого 2009 року за порушення функціональних обовязків, а саме за самовільне виправлення в листках призначень наказом № 18-к ОСОБА_3 було оголошено догану та дано строк на усунення виявлених порушень. Наказом № 29-к від 20.02. 2009 року ( в редакції наказу № 34-к від 24.02.2009 року ОСОБА_3 було звільнено з займаної посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, а саме за вчинення нею проступку після застосування до неї дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на неї.

За наведених обставин, оцінкою досліджених доказів у відповідності до положень чинного законодавства, суд вважає вимоги про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та виплати компенсації за моральну шкоду безпідставними і не доведеними, такими, що до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ст. 40 КЗпП України, п.22, 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 06.11.1992 року „Про практику розгляду судами трудових спорів, ст.ст.10,11,57-60,88, 212, 213-215,218,223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Територіального центру медико- соціального обслуговування та реабілітації інвалідів з порушенням опорно- рухового апарату, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення також може бути оскаржено і без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст виготовлено 01 лютого 2010 року

Суддя Рівненського міського суду Н.Г.Кучина