Справа № 2-0588-2010 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2010 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ТОВ „Созидатель-Авто, третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання договору недійсним, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати частково недійсним довідку-рахунок № 552128 від 19.05.2006 року, згідно якого ОСОБА_6 придбав автомобіль „Тойота Прадо, державний номер НОМЕР_1 у ТОВ „Созидатель-Авто в частині покупця, замінивши його на неї ОСОБА_7, визнати за нею право приватної власності на автомобіль „Тойота Прадо, державний номер НОМЕР_1, стягнути з неї на користь ОСОБА_5 гроші в сумі 20 000 грн., в якості грошової компенсації спадкової частки після смерті його батька ОСОБА_6, померлого 19.09.2008 року. В обґрунтування позову вона вказала на те, що вона з 1999 року по день смерті ОСОБА_6 знаходилася з ним у фактичних шлюбних відносинах. Вони мешкали за адресою: АДРЕСА_1. Крім неї у вказаному домоволодінні також був зареєстрований ОСОБА_6 Грошовий бюджет їх сімї складався з прибутку, який вона одержувала від спільного бізнесу з сестрою ОСОБА_8 ОСОБА_6 допомагав їй у її комерційній діяльності. Для розвитку комерції вона придбала автомобіль „Тойота Прадо, державний номер НОМЕР_1, який був зареєстрований 17.08.2006 року в РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС в Дніпропетровській області на імя чоловіка ОСОБА_6 В свідоцтві про реєстрацію зазначалося, що вона має право керувати вказаним автомобілем, місце збереження якого вказано: АДРЕСА_2. Автомобіль був придбаний 19.05.2006 року в ТОВ „Созидатель-Авто на підставі довідки-рахунку № 552128, за який було сплачено 186 745 грн. Автомобіль був придбаний за частину коштів, які були отримані за продаж домоволодіння № 3 по Першому Шкільному тупику в м. Дніпропетровську, яке належало їй на праві власності. Крім того для повного розрахунку за автомобіль вона взяла в борг з 06.05.2006 року у ОСОБА_9 гроші в сумі 110 000 грн., на день смерті ОСОБА_6 вона повернула борг позичальнику в сумі 40 000 грн. Таким чином, гроші в сумі 40 000 грн., які вони разом з ОСОБА_6 повернули ОСОБА_9О, до дня його смерті, являються обєктом спільної сумісної власності. У звязку з тим, що більша частина вартості спірного автомобіля являється її особистою приватною власністю, вона записана у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу як особа, яка має право керувати вказаним автомобілем, то спірний автомобіль може бути виділений їй в натурі. Вона згодна сплатити відповідачу 20 000 грн., як грошову компенсацію частки його батька. Таким чином, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивачки доповнила позовні вимоги та просила суд визнати частково недійсним довідку-рахунок № 552128 від 19.05.2006 року, згідно якого ОСОБА_6 придбав автомобіль „Тойота Прадо, державний номер НОМЕР_1 у ТОВ „Созидатель-Авто в частині покупця, замінивши його на ОСОБА_7, визнати за позивачкою право приватної власності на автомобіль „Тойота Прадо, державний номер НОМЕР_1, стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 20 000 грн., в якості грошової компенсації спадкової частки після смерті його батька ОСОБА_6, померлого 19.09.2008 року та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21.07.2009 року державним нотаріусом ОСОБА_10 Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_5 за реєстром № 3-2300, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві, а також вказала на те, що на день видачі свідоцтва про право на спадщину на імя ОСОБА_5 державному нотаріусу ОСОБА_10 було відомо про те, що в суді розглядається позов про право власності на спадковий автомобіль, який є предметом спору між спадкоємцями, які звернулися з заявами про прийняття спадщини, тому вона повинна була, виконуючи п. 12 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зупинити вчинення нотаріальної дії до вирішення справи судом. Позивачка разом з ОСОБА_6 повернула борг ОСОБА_9 в сумі 40 000 грн., таким чином ОСОБА_6 сплатив за автомобіль 1/3 частину його вартості, яку позивачка згодна сплатити відповідачеві в якості грошової компенсації частки його батька.

Представники відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що позивачкою не надано доказів того, що ОСОБА_6 знаходився з нею у фактичних шлюбних відносинах. Не зрозуміло для якого саме виду комерційної діяльності був придбаний автомобіль та чому саме на ОСОБА_6 було його оформлено, а не на позивачку чи на них двох, чому ОСОБА_6 не склав на неї заповіт. Насправді ОСОБА_6 мав у приватній власності квартиру АДРЕСА_3 та автомобіль „Опель Вектора, які він продав у 2001-2005 роках та отримані з них гроші витратив на придбання спірного автомобіля. Позивачкою не надано доказів стосовно наявності договору займу, надана розписка про це буде свідчити лише про створення штучних доказів.

Представник відповідача ТОВ „Созидатель-Авто в судове засідання не зявився, але надав заяву, в якій просив справу розглядати без їх участі, у звязку з виробничою завантаженістю.

Представник третьої особи Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, але надав заяву, де просив суд справу розглядати без їх участі, у звязку з виробничою завантаженістю.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України - свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" - іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Згідно п. 12 Інструкції затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

У судовому засіданні встановлено, що 19 вересня 2008 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті ДМУЮ Дніпропетровської області від 24.09.2008 року. З спадкової справи № 180/2009 Третьої Дніпропетровської нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_7 26.02.2009 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, 04.03.2009 року звернувся з заявою також рідний брат спадкодавця ОСОБА_11 та 17.03.2009 року син спадкодавця ОСОБА_5 15.04.2009 року представник третьої особи Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори викликався до суду для участі у справі на 18.06.2009 року, 01.06.2009 року представник нотаріальної контори отримав вказане повідомлення, про що свідчить його підпис та заява, в якій вони просять вказану справу розглядати без їх участі, у звязку з виробничою завантаженістю. 21.07.2009 року державним нотаріусом ОСОБА_10 Третьої Дніпропетровської нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_5, за реєстром № 3-2300.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на день видачі свідоцтва про право на спадщину на імя ОСОБА_5 державному нотаріусу ОСОБА_10 було відомо про те, що в суді розглядається позов про оспорювання прав на спадковий автомобіль, який є предметом спору між спадкоємцями, які звернулися з заявами про прийняття спадщини, нотаріусом було порушено право інших осіб, а тому необхідно свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21.07.2009 року державним нотаріусом ОСОБА_10 Третьої Дніпропетровської нотаріальної контори на імя ОСОБА_5, за реєстром № 3-2300 визнати недійсним.

Відповідно до ст. 234 ЦК України - фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали однією сімю, як чоловік та дружина, але не перебували у шлюбі між собою з 1999 року, що підтверджується випискою з будинкової книги (а.с. 16), де зазначено місце реєстрації ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4, фотокартками (а.с. 19-21) та поясненнями свідків в судовому засіданні ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_9 та ОСОБА_16 О.І. 19 травня 2006 року в ТОВ „Созидатель-Авто на імя ОСОБА_6 було придбано автомобіль „Тойота Прадо, державний номер НОМЕР_1, який був зареєстрований 17.08.2006 року в РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС в Дніпропетровській області, вартість автомобіля складала 186 745 грн. (а.с. 12, 17). Згідно довідки-рахунку ОСОБА_13 КІВ № 552128 від 19.05.2006 року, виданої ТОВ „Созидатель-Авто місцезнаходження вказаного автомобіля зазначено: АДРЕСА_4. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_7 має право керувати автомобілем „Тойота Прадо, державний номер НОМЕР_1.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_7 пояснила, що оскільки вона дуже хворіла, в неї померла донька та батьки, єдиним рідним чоловіком у неї залишився ОСОБА_6, тому вона вирішила оформити автомобіль „Тойота Прадо, державний номер НОМЕР_1 на нього.

З пояснень свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_17 вбачається, що основним доходом сімї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 була підприємницька діяльність, якою займалася позивачка в ОСОБА_18, а ОСОБА_6 їй допомагав, інших доходів він не мав. Автомобіль „Тойота Прадо, державний номер НОМЕР_1, був придбаний позивачкою за кошти, які вона отримала з продажу свого будинку № 3 по Першому Шкільному тупику в м. Дніпропетровську та кошти, які вона взяла в борг, але оформила автомобіль на ОСОБА_6 бо дуже хворіла та хвилювалася за нього.

З пояснень свідка ОСОБА_14 вбачається, що вона з позивачкою займалася підприємницькою діяльністю в ОСОБА_18, вони на земельній ділянці вирощували овочі та отримували прибуток від їх реалізації, що також підтверджується довідкою № 740 від 11.05.2010 року, виданою Російським державним центром інвентаризації обліку обєктів нерухомості Федеральне бюро технічної інвентаризації, де зазначено, що за ОСОБА_7 зареєстроване домоволодіння № 21 по вул. Железнодорожній в с. Зорино Обоянського района Курської області Російської Федерації (а.с. 169). Згідно договору купівлі-продажу від 24.06.2008 року ОСОБА_7 продала вказане домоволодіння з земельною ділянкою 3 000 кв.м. громадянці ОСОБА_18 ОСОБА_19 (а.с. 170).

З пояснень свідка ОСОБА_20 вбачається, що вона у позивачки придбала домоволодіння № 3 по Першому Шкільному тупику в м. Дніпропетровську за суму 125 000 грн., але в договорі купівлі-продажу від 30.11.2002 року вартість будинку зазначили 44 222 грн., для того, щоб не сплачувати податок, на останню частину суми була складена розписка (а.с. 115), по якій ОСОБА_7 суму сплатила повністю.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 вказала на те, що ОСОБА_7 взяла у неї позику в сумі 110 000 грн. для придбання автомобіля „Тойота Прадо, та повернула разом з ОСОБА_6 в 2009 році спочатку суму 40 000 грн., що також підтверджується розпискою від 29.05.2009 року (а.с. 113, 114) та поясненнями свідка ОСОБА_21

Що стосується посилань представників відповідача ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_6 спірний автомобіль придбав за кошти, які отримав від продажу своєї квартири, то вони є необґрунтованими та безпідставними, оскільки згідно пояснень свідка ОСОБА_11, ОСОБА_6 продав квартиру АДРЕСА_5, яка належала їх померлій матері, за 4 500 доларів США та віддав йому 4 000 доларів США, оскільки такою була воля їх матері, 500 доларів США були витрачені на оформлення договору купівлі-продажу квартири. Крім того, представники відповідача на надали доказів, що померлий ОСОБА_6 дійсно мав свій постійний дохід, який їм було витрачено на купівлю автомобіля „Тойота Прадо, державний номер НОМЕР_1.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою було внесено більшу суму коштів за придбання спірного автомобіля ніж ОСОБА_6, а тому необхідно визнати частково недійсним довідку-рахунок № 552128 від 19.05.2006 року, згідно якого ОСОБА_6 придбав автомобіль „Тойота Прадо, державний номер НОМЕР_1 у ТОВ „Созидатель-Авто в частині покупця, замінивши його на ОСОБА_7 та визнати за позивачкою право приватної власності на автомобіль „Тойота Прадо, державний номер НОМЕР_1.

Згідно ч. 2 ст. 357 ЦК України якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження спеціаліста по оцінці транспортного засобу № 17/07-09 від 17.07.2009 року ринкова вартість автомобіля „Тойота Прадо, реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату оцінки складає 196 124 грн. 51 коп.

Оскілки спірний автомобіль є неподільний обєктом майна, а тому відповідно до ст. 71 СК України він повинен бути присуджений одному із власників, а другий може одержати грошову компенсацію. Оскільки відповідач ОСОБА_5 відповідно до ст. 1261 ЦК України має право на прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_6, є інвалідом 1 групи та не може керувати транспортними засобами, а ОСОБА_7 має право на керування транспортними засобами, згодна сплатити ОСОБА_5 1/3 частину вартості автомобіля, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за ОСОБА_7 право власності на даний автомобіль, стягнувши з неї на користь ОСОБА_5 в якості грошової компенсації 1/3 частина вартості автомобіля, яка становить 65 374 грн. 84 коп., згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження спеціаліста по оцінці транспортного засобу № 17/07-09 від 17.07.2009 року.

Що стосується посилань свідка ОСОБА_22 на те, що вона з ОСОБА_6 займалася підприємницькою діяльністю до середини 90-х років, вони отримували прибуток з реалізації різних видів товару, то вони судом не приймаються до уваги, оскільки ОСОБА_6 почав проживати однією сімєю з ОСОБА_7 з 1999 року. Що стосується посилань цього ж свідка, що вона продовжувала з ОСОБА_6 займатися підприємницькою діяльністю до 2008 року, то вони також судом не приймаються до уваги, оскільки з пояснень ОСОБА_22 вбачається, що підприємницька діяльність її з ОСОБА_6 з середини 90-х років заключалася в тому, що він їй надавав грошові кошти на її прохання для розвитку бізнесу, що не можна віднести до зайняття підприємницькою діяльністю, а лише надання допомоги. Крім того, з пояснень свідка не відомо, та сама свідок не знає, де саме брав гроші ОСОБА_6Я які давав їй у борг і чи були ці гроші його.

На підставі викладеного, керуючись ст. 234, 357, 1301 ЦК України, ст. 71 СК України, ст. 10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ТОВ „Созидатель-Авто, третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання договору недійсним, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.07.2009 року виданого державним нотаріусом третьої державної нотаріальної контори за реєстром № 3-2300 на імя ОСОБА_5, після померлого 19.09.2008 року ОСОБА_6.

Визнати частково недійсною довідку-рахунок № 552128 від 19.05.2006 року, видану на імя ОСОБА_6 ОСОБА_23 «Созідатель-Авто» на автомобіль Тайота Прадо, державний номер НОМЕР_1 в частині покупця, змінивши його на ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за 1/3 частину автомобіля у розмірі 65 374 грн. 84 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Т.О. Дубіжанська