Барвінківський районний суд Харківської області
Справа № 2-324/10
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2010 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Коптєва Ю.А., при секретарі Ведмідь І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Барвінкове справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області про визнання дій неправомірними, перерахунок додаткової пенсії,
13 травня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача з нарахування і виплати йому відповідачем щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю не на підставі ст. 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а на підставі постанови Кабінету Міністрів України.
Позивач просив зобовязати управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області відповідно до положень ст. 51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснити перерахунок та виплату державної та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виплачувати додаткову пенсію в розмірі 25 % мінімальної пенсій за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 01.07.2006 року з врахуванням раніше проведених виплат.
Відповідач надав суду заперечення, в якому позов не визнав, посилаючись на ч.5 ст.54 Закону „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідач вказує, що в 2006 - 2007 роках додаткова пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, виплачувалась позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1 „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Відповідач вказує, що Законом України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України з 01.01.2008 року були внесені зміни до Закону України Про соціальний статус і захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме ст. 51 в новій редакції передбачає, що особам, які належать до 3 категорії, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, виплачується у розмірі 10 процентів від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. 28.05.2008 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", яка набрала чинності з 22.05.2008 року, пунктом 4 якої передбачену щомісячно додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виплачувати тим, що належать до 3 категорії, у розмірі 10% від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. З урахуванням зазначеної постанови позивачу виплачується додаткова пенсія в розмірі зазначеної 10 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Відповідач також зазначає про необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом.
Сторони, які належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, що суд вважає за можливе і розглядає справу на підставі наявних в справі документів.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності і взаємозвязку, дійшов наступного.
Позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та має другу категорію, що підтверджується копією посвідчення серії А № 000379, і є пенсіонером за віком ЧАЕС.
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії 3, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.
Відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
За таких обставин позивач має право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.
Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч. 2 ст. 46).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положенням ч. 4 ст. 8 ЦПК України, у разі невідповідності правового акту закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Суд не бере до уваги посилання відповідача на ч.5 ст.54 Закону „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено мінімальний розмір пенсії за віком.
Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії щодо позивача, підлягає застосуванню ст. 51 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не постанови Кабінету Міністрів України, на які посилається відповідач і на підставі яких було нараховано додаткову пенсію позивачу, оскільки останні суттєво звужують обсяг встановлених законом прав позивача.
Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.
Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».
Законом України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України з 01.01.2008 року були внесені зміни до Закону України Про соціальний статус і захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме ст. 51 в новій редакції передбачає, що особам, які належать до 3 категорії, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, виплачується у розмірі 10 процентів від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Згідно рішення Конституційного суду України від 22 травня 2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу I, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу I, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2 - 4, 6 - 8, 10 - 18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20 - 22, 24 - 34, підпунктів 1 - 6, 8 - 12 пункту 35, пунктів 36 - 100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, в тому числі і внесення змін до ст. ст. 50, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, виходячи із зазначеного рішення Конституційного Суду України, в 2008 році органи соціального захисту населення повинні були здійснювати нарахування і виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, в порядку та розмірах, визначених базовим законом в редакції, що діяла на момент нарахування і виплати.

Тому дії відповідача з 01 січня 2008 року до 22 травня 2008 року були правомірними, оскільки орган соціального захисту населення діяв у межах повноважень та у спосіб визначений законодавством України і здійснював виплату на підставі діючого бюджетного закону на 2008 рік.

Зі змісту ст. 51 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи випливає, що за основу нарахування щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

В цьому звязку суд не приймає до уваги положення ч. 3 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановленим абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст. ст. 49, 51 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 зазначеного Закону, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам віднесеним до 1,2,3,4, категорій.

Частиною першою ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Оскільки позивачу слід визначити пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитися з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобовязання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч. 1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які постраждали від зазначеної катастрофи.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно абз.1 п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

Відповідно до зазначеного Положення на Пенсійний фонд України покладено обовязок щодо:

-щодо призначення пенсії;

-підготовки документів для її виплати;

-забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року за №8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими відповідно головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням забезпечення призначення та виплати пенсії.

Отже, обовязок по нарахуванню та виплаті пенсій, які передбачені Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, покладено саме на органи Пенсійного фонду України.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу пенсії у встановленому законом розмірі та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причин.

Відповідачем не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обовязку щодо нарахування та виплати позивачу пенсії у передбаченому Законом „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України „Про пенсійне забезпечення, ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області неправомірними щодо відмови позивачу в перерахунку розміру призначеної додаткової пенсії та необхідності зобовязати вказане управління провести перерахунок та виплату призначеної позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 01.07.2006 року по 31 грудня 2007 року, та починаючи з 22 травня 2008 року до 18 червня 2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 22, 41, 46 Конституції України, Законом України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст.ст. 10, 11,60, 212,2 14, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області щодо відмови у перерахунку розміру призначеної ОСОБА_1 додаткової пенсії відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.07.2006 року по 31 грудня 2007 року, та починаючи з 22 травня 2008 року по 18 червня 2010 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 01.07.2006 року по 31 грудня 2007 року, та починаючи з 22 травня 2008 року до внесення змін до чинного законодавства, та провести відповідні виплати недоплаченої суми пенсії з врахуванням раніше виплачених сум.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Барвінківський районний суд Харківської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду в десятиденний строк з дня його проголошення і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 22 червня 2010 року.

Суддя

Барвінківського районного суду ОСОБА_2