Фастівський міськрайонний суд Київської області
РІШЕННЯ Справа №2-599/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Лаврі к В. В., при секретарі Максюк І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові цивільну справу за позовом Житлово експлуатаційної контори виконавчого комітету Фастівської міської Ради до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.-

ВСТАНОВИВ:

ЖЕК звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, на балансі ЖЄК знаходиться гуртожиток №77 по вул. Соборній, а в кімнаті №69 вказаного гуртожитку зареєстрована відповідачка ОСОБА_1, яка з червня 2008 року не проживає у вищевказній кімнаті, та звільнила її за власним бажанням.

Поскільки позивачка до теперішнього часу не користується вказаною площею . не проживає на спірній житловій площі більше 6 міс., то позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловою площею -кімнатою №69 по вул. Соборній. 77 в м. Фастові.

В суді представник позивача за довіренністю підтримала позовні вимоги, і пояснила суду, що з червня 2008 року відповідачка забравши ьс і„ 'исті речі добровільно покинула спірну площу в зв»язку з тим, що вийшла заміж і переїхала т:: до чоловіка в АДРЕСА_1 де і проживає до теперішнього час> Дізнавшись, про наявність позову в суді про визнання відповідачки такою, що втратила право користуання житловою площею ОСОБА_1 на початку вересня почала появлятись у кімнаті №69, де зареєстрована, поставила нові вхідні двері та вікна.За доказ відсутності відповідачки на спірній площі представник позивача надала акти про відсутність ОСОБА_1 у зареєстрованій кімнаті. Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, і пояснила суду, що проживає на спірній площі з 2002 року, з того часу коли співмешкала з чоловіком, який і отримав вказану кімнату № 69 в гуртожитку77 по вул. Соборній в м. Фастові . Після того, як останній виїхав, вона залишилась проживати у вказаній кімнаті, а з 2003 року була там зареєстрована./а.с.35/. Відповідачка пояснила, що вона проживає у вказаній кімнаті, дійсно влітку 2008 року виходила заміж, проте з чоловіком не проживає з літа 2009 року ,на разі перебуває в розірваному шлюбі з останнім, проживає в своїй кімнаті гуртожитку ,де і зареєстрована. ОСОБА_1 пояснила,що вона з 2003 року до теперішнього часу сплачує комунальні послуги, а в вересні 2010 року поставила нові двері та вікна в кімнаті. Акти про її відсутність в кімнаті були складені в той час, коли вона працювала в м. Києві .Відповідачка заперечила той факт, що вона добровільно залишила житлову площу і не проживає там з червня 2008 р.Просила суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків сусідів відповідачки - ОСОБА_2. ОСОБА_3

Л.М., ОСОБА_4 .ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, вивчивши письмові матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

В суді встановлено, що відповідачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є наймачем квартири АДРЕСА_2, де з 2003 року зареєстрована/ а.с. 35/.Кімната не приватизована і є державною формою власності , а будинок №77 по вул. Соборній в м. Фастові Київської області, де знаходиться кімната відповідачки знаходиться на балансі Фастівської ЖЄК .

Влітку 2008 року відповідачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб і разом з чоловіком продовжувала проживати в кім.69 по вул. Соборній в м. Фастові до літа 2009 року. Після сварки з чоловіком останній пішов проживати до своєї квартири, а відповідачка залишилась проживати на спірній житловій площі.

Як вбачаєтсья із свідоцтва про розірвання шлюбу від 01.11.2010 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області був розірваний.

З наданих відповідачкою до суду квитанцій вбачається, що відповідачка з 2003 року до теперішнього часу постійно сплачувала комунальні послуги за житло, заборгованності не мала, що і підвердила в судовому засіданні представник позивача.Відповідачка також зробила ремонт, зокрема поставила нові двері та вікна в кімнаті, /а.с.20- 34/.

Суд критично відноситься до актів, складених 26.08.2009 p., 17.08.2009 p., 15.02.10 p.; 30.07.2010 p., які складались комісійно за участю представника ЖЄК та сусідів/а.с4,5,/, і надані як доказ відсутності відповідачки ОСОБА_1 на спірній житловій площі.

Так, як вбачається з довідок/а.с.49/, виданих Державним підприємством поштового зв»язку « Укрпошта» ОСОБА_1 працює в Дирекції оброблення та перевезення пошти УДППЗ « Укрпошта» і протягом 2008-2010 р. остання працювала при шестиденноу робочому тижні зі змінним режимомо роботи , а з 26.08.по 27.08.2009 p., саме в той день коли складався комісійний акт позивачем ОСОБА_1 працювала з 8.00 до 8.00 год., тому і була відсутня в кімнаті гуртожитку, де зареєстрована., відповідно і не відкрила двері кімнати. Судом також встановлено, що всі акти за виключенням останнього від 06.09.10 р. складались в денний час , тобто в період з 9.00 год до 18.00 год., саме в той час, коли відповідачка знаходилась на робочому місці, працюючи в м.Києві, і поверталась додому після 20год.Відповідно відповідачка з поважних причин на час складання актів не могла бути присутньою в кімнаті гуртожику, де зареєстрована.

Як вбачається з останнього акту від 06.09.2010 року складеного представником ЖСКа в присутності відповідачки, яка открила кімнату, в якій проживає в кімнаті частково знаходились речі та посуд відповідачки. Остання пояснила , що в зв»язку з ремонтом в кімнаті більшість особистих речей перенесла до матері.

Відповідно до ст. 107 ЖК України, якщо наймач/ члани сім»ї наймача/ не проживали в житловому приміщенні понад встановленні строки, тобто понад 6 міс. , то згідно ст. 72 ЖК України може бути визнаний таким, що втратив право користуваання жилим приміщенням. Зокрема, за ст. 107 ЖК України наймач, який вибув на інше постійне місце проживання втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред»явленого позову про це.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувати зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що представник ::озивача не надав доказів того, що відповідачка ОСОБА_1 Ідобровільно вибула на постійне місце проживання до свого чоловіка в м. Фастові по вул. Соборній 56, та не проживала на спірній житловій площі з червня 2008 року, тобто більше 6 міс. Навпаки, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2, .ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_9, сусіди та мешканці гуртожику №77 по вул. Соборній в м. Фастові, де проживає відповідачка стверджували в суді , що ОСОБА_1 нікуди не виїзджала, не має іншого житла, та постійно проживала та проживає до теперішнього часу в кім.69 по вул. Соборній,77 м. Фастова.

При цьому суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_3, та ОСОБА_4, які проживають в секції відповідачки.мають великі сім»ї і не скривали в суді того факту, що мають намір збільшити свої житлові площі за рахунок кімнати відповідачки.На думку суду вказані свідки є зацікавлені в результатах розгляду вказаної справи.

В судовому засіданні після з»ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами в стадії додаткових поясненнь представник позивача надав як доказ на підтвердження свого позову акт, складений мешканцями будинку про те, що ОСОБА_1 проживає в будинку по вул. Соборній ,56 , де проживає її чоловік.

Відповідно до ч.іст. 131 ЦПК України сторони зобов»язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться- до початку розгляду справи по суті.

Докази, подані з порушенням вимог, встановлених ч. 1 вказаної статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Відповідно, починаючи з лютого 2010 року у позивача був час - майже рік подати до суду, як доказ акт про те, що ОСОБА_1 проживає в будинку №56.В судовому засіданні представник ЖСК не надав доказів того, що вказаний доказ подано несвоєчасно з поважних причин.

Тому, виходячи з вишевикладеного, суд не прийняв за доказ наданий представником позивача акт від 14.12.2010 року підписаний мешканцями буд. 56 по вул. Соборній про те,що ОСОБА_1 проживає в кв.29 вищевказаного будинку, а не кімнаті 69 по вул. Соборній, 77. При таких обставинах в суду є всі підстави відмовити ЖЄК у задоволенні позову до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Керуючись ст.ст. 10. 11.28.60, 131,-209, 212,213, 214, 220 ЦК України,ст.71, ст.72, 107 Житлового Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.85 року із відповідними змінами « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України « суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Житлово експлуатаційної контори виконавчого комітету Фастівської міської Ради до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі в 10 денний термін апеляційної скарги.

Суддя