Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-3454/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12 жовтня 2010 року Бориспільській міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді:ОСОБА_1

при секретарі:ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2010 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. ОСОБА_5, який помер 16 квітня 2010 року являється позивачці рідним братом, а відповідачка по справі її племінниця. Позивачка, її мати та дочка проживали за адресою: м. Бориспіль, СоцмістечкоАДРЕСА_1. Дана квартира була їх спільною частковою власністю. Договором дарування від 17.05.2007 року її мати ОСОБА_6 подарувала свою 1/3 частину квартири ОСОБА_5 В 1995 році ОСОБА_5 був травмований, півроку перебував на стаціонарному лікуванні. Йому ампутували нижні кінцівки. Останній пересувався на інвалідній колясці і потребував постійного стороннього догляду. Йому була присвоєна перша група інвалідності та призначена пенсія в розмірі 812 грн. 56 коп. ОСОБА_5 поселився в квартиру де жила позивачка, а з 29 березня 2005 року був там зареєстрований. Догляд та піклування за ОСОБА_5 пятнадцять років здійснювала позивач, її донька та мати. ОСОБА_5 в молоді роки був одружений і в шлюбі у нього в 1970 році народилася дочка ОСОБА_4 /ОСОБА_5/ ОСОБА_7. В 1976 році ОСОБА_5 переїхав з Владивостока до України, шлюб розірвав, а на дочку сплачував аліменти. Ставши інвалідом, останній неодноразово звертався в листах до доньки про надання йому матеріальної допомоги на лікування та життя. Однак відповідачка ухилялась від надання такої допомоги батьку, хоча мала таку можливість, оскільки працює лікарем, а її чоловік старшим помічником капітана на судні за кордоном. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири за вищевказаною адресою. Заповіту останній не складав, тому спадкоємцем першої черги за законом є його дочка, а саме відповідач по справі, а спадкоємцем другої черги є позивачка. Позивач та відповідач подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Крім того позивач вступила у володіння спадковим майном, оскільки на час смерті спадкодавця проживала з ним в одній квартирі, співвласниками якої вони є, поховала брата. Позивач вважає, що відповідачка своїм зверненням про отримання спадщини порушує її право на успадкування майна брата і її потрібно усунути від права на спадкування, оскільки та ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через каліцтво був у безпорадному стані.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд справи.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що був знайомий з ОСОБА_5 з 1963 року. Постійно з ним спілкувався з 1995 року. Останній часто вживав спиртне, постійно був в пригніченому стані. Ніколи не казав, що в нього є донька. Наоїохороні ОСОБА_9 його доньки не було, хоча її про смерть батька їй повідомляли, ніяких коштів на поховання вона не надсилала. Остання приїхала через 10 днів та подала заяву про спадщину. Сказала, що вона буде претендувати на 1/3 частину спадкової квартири. ОСОБА_5І за життя потребував додаткової матеріальної допомоги, оскільки жив бідно і казав, що перепише свою частину квартири племінниці ОСОБА_6, яка доглядала за ним. Крім того свідок підтвердив, що через каліцтво ОСОБА_5 дійсно перебував у безпорадному стані, оскільки не міг самостійно залишити квартиру, пересуватися на вулиці.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що знала ОСОБА_5, оскільки вони були сусідами. Останній постійно був в пригніченому стані, при зустрічі казав, що нікому непотрібен, усі про нього забули. Піклувалися про нього лише сімя позивачки, а саме її донька та зять. Останні йому надавали матеріальну допомогу, опікувалися ним, кормили, одягали,'прали одяг, оскільки він, будучи калікою не в змозі був самостійно забезпечити себе в цих мінімальних життєвих потребах.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5І добре знала. Про те, що у нього є донька чула, однак ніколи її не бачила. З рідних йому допомагали лише мама, ОСОБА_6 і Галя. Ніколи не чула про те, що б донька йому матеріально допомагала. Похорон був за рахунок зятя позивачки, доньки на похороні не було і ніяких коштів вона не висилала. ОСОБА_5 був у безпорадному стані і постійно потребував сторонньої допомоги, оскільки він самостійно не міг пересуватися, особливо зимою.

Свідок ОСОБА_12 3. Г. в судовому засіданні пояснила, що вони з померлим були добре знайомі, оскільки були сусідами з 1987 року. ОСОБА_5 за життя казав, що йому допомагали усі крім доньки.

Заслухавши представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 квітня 2010 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 184329.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири № 55 за адресою: м. Бориспіль Київської області, Соцмістечко, буд. 347, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27 вересня 1993 року та договором дарування 1/3 частини квартири від 17 травня 2007 року.

Заповіту спадкодавець не складав. Спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є його дочка ОСОБА_4. Позивачка, відповідно до ст. 1262 ЦК України, являється спадкоємицею другої черги.

В 1995 році ОСОБА_5І був травмований, йому ампутували нижні кінцівки, після чого шість місяців проводилось стаціонарне лікування, за станом здоровя мав потребу в костилях та візку, про що свідчать довідка Подільського районного медичного обєднання м. Києва від липня 1995 року та висновок комісії від 17.12.2002 року.

Згідно витягу із акту огляду УМСЕК № 154078 від 05.03.1996 року та посвідчення серії АГ № 974242 ОСОБА_5 присвоєно з 13.03.1995 року першу групу інвалідності довічно та призначена пенсія в розмірі 812 грн. 56 коп.

Відповідно довідки територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян міста від 05.07.2010 року ОСОБА_5 перебував на обліку у відділенні організації надання грошової, натуральної адресної допомоги та соціальної реабілітації. Послугами відділення соціальної допомоги вдома не користувався.

Таким чином, вищевикладене підтверджує факт наявності у спадкодавця тяжкої хвороби та перебування у безпорадному стані, а також існування у спадкодавця реальної потреби в піклуванні та допомозі.

Як вбачається з матеріалів справи та показів свідків, всі роки хвороби ОСОБА_5 піклувалися про нього позивачка, яка також є інвалідом II групи, її донька та зять. Саме вони здійснили поховання ОСОБА_5

Відповідач по справі ОСОБА_4, яка являється спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_5, не приймала участі у похованні батька і не була на ньому присутня. За всі роки хвороби і потреби спадкодавця в її допомозі, як доньки, ОСОБА_4 не лише не надавала матеріальної допомоги батькові, але й жодного разу його не провідала.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обовязку забезпечити підтримку й допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Той факт, що відповідачка спілкувалася з батьком та знала про його безпорадний стан, про його потребу в піклуванні свідчать листи їхнього спілкування та пояснення позивача. Крім того відповідачка мала можливість допомагати батьку матеріально, оскільки, як сама зазначала в електронному листі працює лікарем в стоматологічній клініці, а її чоловік старшим помічником капітана на великих танкерах за кордоном.

При розгляді даної справи відповідач не надала жодних доказів, які б спростовували факт ухилення її від надання допомоги спадкодавцеві, факт можливості надання такої допомоги а також докази, які б підтверджували, що спадкодавець не потребував допомоги третіх осіб.

Вимогами ч. 1 ст. 172 СК України передбачено, що дитина зобовязана піклуватися про батьків, виявляти турботу й надавати їм допомогу.

Зі змісту вищевказаних статей абсолютно очевидно, що донька спадкодавця зобовязана була піклуватися про нього незалежно від того, надавалася допомога іншими особами, чи ні.

Таким чином, суд вважає, що бездіяльність відповідача щодо надання спадкодавцеві допомоги є ухиленням її від обовязку забезпечити підтримку й допомогу тяжко хворому батьку, оскільки вона усвідомлювала свій обовязок і мала можливість його виконувати, але не робила цього.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 1268, 1272 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 10, 60,

130, 174, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про усунення від права на спадкування - задовольнити в повному обсязі.

Усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 16 квітня 2010 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий: