Справа №2-617/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2010 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Овсієнко Ю.К.

при секретарі Безкоровайній Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 банк Аваль» про визнання кредитного договору недійсним,-

в с т а н о в и в :

04 січня 2010 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «ОСОБА_4 банк Аваль» про визнання кредитного договору недійсним. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 05.08.08р. між позивачем та ВАТ «ОСОБА_4 банк Аваль» в особі Чернігівської обласної дирекції «ОСОБА_4 банк Аваль» було укладено кредитний договір № 011/13-9999/72184 на суму 5 000.00 ОСОБА_2 зі сплатою 24% річних строком до 30.07.09. Згідно кредитного договору № 011/13-9999/72184 від 05.08.08р., розмір відсотків за договором, комісійної винагороди та відповідальності за порушення зобов'язань визначено в іноземній валюті. Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Статтею 524 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Тобто відповідно до ст. 524 ЦК України допускається лише визначення еквіваленту зобов'язання у іноземній валюті, а не сплата нею. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України зобов'язання підлягає виконанню у національній валюті. Таким чином, грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Стаття 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" передбачає, що документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, зазначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність є банківською ліцензією. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Пунктами в), г) ч.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю" передбачено, що індивідуальної ліцензії потребують, в тому числі, операції щодо: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави. Як вбачається з кредитного договору № 011/13-9999/72184 від 05.08.08., розмір процентів за договором, комісійна винагорода та відповідальність за порушення зобов'язань визначено в іноземній валюті. Позивач вважає, що виходячи з викладеного, надання та одержання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти як засобу платежу можливо при дотриманні суб'єктами імперативних вимог законодавства щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії. Проте, позивач стверджує, що зазначена ліцензія як в нього, так і в банку відсутня. Звертаючись до суду позивач просить визнати недійсним кредитний договір № 011/13-9999/72184 від 05.08.08., укладений між ним та ВАТ «ОСОБА_4 банк Аваль» в особі Чернігівської обласної дирекції «ОСОБА_4 банк Аваль».

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити послались на обставини викладені в позовній заяві. Додатково зазначили, що

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі в його задоволенні просила відмовити, пояснила, що ПАТ «ОСОБА_4 банк Аваль» має відповідну ліцензію, яка надає йому право на надання валютних кредитів.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.08.08р. між позивачем та ВАТ «ОСОБА_4 банк Аваль» в особі Чернігівської обласної дирекції «ОСОБА_4 банк Аваль» було укладено кредитний договір № 011/13-9999/72184 на суму 5 000.00 ОСОБА_2 зі сплатою 24% річних строком до 30.07.09. Згідно кредитного договору № 011/13-9999/72184 від 05.08.08р., розмір відсотків за договором, комісійної винагороди та відповідальності за порушення зобов'язань визначено в іноземній валюті (а.с. 8-14).

Відповідно до положень статей 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські установи на підставі банківської ліцензії мають право здійснювати кредитні операції, у тому числі розміщувати залучені кошти від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Стаття 2 вказаного закону визначає банківський кредит як будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яку гарантію, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Чинне законодавство Україні чітко визначає правомочність банків та небанківських фінансових установ на підставі відповідних ліцензій надавати кредити та бути суб'єктом кредитних зобов'язань. Частина перша статті 1054 ЦКУ визначає предмет кредитного зобов'язання таким чином, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банки видають кредити в іноземній валюті, керуючись умовами генеральної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій, що цілком узгоджується з вимогою частини другої статті 5 Декрету. Отже, з огляду на відсутність істотних нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування до операцій з надання кредитів в іноземній валюті у відносинах між резидентами України, як це передбачено пунктом «в» частини четвертої статті 5 Декрету, єдиною правовою підставою для здійснення банками та іншими фінансовими установами кредитування в іноземній валюті згідно з частиною другою статті 5 Декрету с генеральна ліцензії НБУ, отримана ними у встановленому порядку.

Відповідно до норм статей 192, 533, 1054 Цивільного кодексу України, статті 198 Господарського кодексу України, статей 32, 44 Закону України «Про Національний банк України», статей 2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статей 1, 4, 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статей 1, 3, 5 Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» банки та інші фінансові установи, які у встановленому порядку отримали генеральну ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій, мають достатні юридичні підстави та законне право для надання резидентам України кредитів в іноземній валюті.

11 жовтня 2006 року Національним банком України Відкритому акціонерному товариству «ОСОБА_4 Аваль» видана банківська ліцензія №10 на право здійснювати банківські операції згідно ЗУ «Про банки і банківську діяльність» (а.с. 28).

Також, згідно додатку до дозволу №10-4 від 11.10.06 ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» має право залучати та розміщувати іноземну валюту на валютному ринку України (а.с. 29-30).

Рішенням загальних зборів ВАТ "ОСОБА_4 Аваль" від 14.10.09 р. була змінена назва відкритого акціонерного товариства "ОСОБА_4 Аваль" на публічне акціонерне товариство "ОСОБА_4 Аваль", яке є правонаступником за всіма правами і обов'язками ВАТ "ОСОБА_4 Аваль" (а.с. 36).

Враховуючи, що ВАТ "ОСОБА_4 Аваль" має всі підстави відповідно до банківської ліцензія № 10 на право здійснювати банківські операції згідно ЗУ «Про банки і банківську діяльність», а саме проводити валютні операція, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 203, 215, 524, 533 ЦК України, Законом України «Про Національний банк України», Законом України «Про банки і банківську діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів, після подання заяви про апеляційне оскарження рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя Ю.К. Овсієнко