Справа № 2 -793/10
РІШЕННЯ

Іменем України

09 вересня 2010 року складі:

Біловодський районний суд Луганської області у

судді:ОСОБА_1

при секретарі: Торба Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_2 до відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації Луганської області, Головного управління праці та соціального захисту населення у Луганській області про визнання незаконними дій щодо виплати щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, зобовязання щодо перерахунку розміру вищевказаної соціальної допомоги та її стягнення по 2008 рік, також стягнення матеріальної та моральної шкоди за 2008 рік та судових витрат, витрат у справі та витрат на правову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

За ухвалою Вищого Адміністративного Суду від 10 червня 2010 року скасовано постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2008 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2009 року в частині задоволення позовних вимог вищевказаного позивача про визнання неправомірних дій Управління праці та соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації Луганської області щодо нарахування та виплати, стягнення щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2008 році і в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2008 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконними дії, бездіяльність та вчинення певних дій, щодо виплат щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій,в тому числі з вимогою про стягнення матеріальної шкоди - по 2008 рік, посилаючись на її фактичну виплату відповідачем у розмірі меншому ніж визначено ч.5 ст. 12 Закону України № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зобовязати відповідача зробити перерахунок розміру соціальної виплати щорічної разової грошової допомоги з урахуванням коефіцієнту інфляції, та з наведенням розрахунку сум - за 2008 рік, стягнути матеріальну шкоду по недоплаченій разовій допомозі за 2008 рік як учаснику бойових дій з розміру пяти мінімальних пенсій за віком на момент виплати в (з наведених даних таблиці у резолютивній частині позовних вимог)сумі 2730 гривень за розрахунком позивача :525*5-350* 120% та 3% річних та суми ще й у розмірі 2275 гривень на час подачі цього позову( а.с. 6,7), стягнути моральну шкоду та зобовязати відповідача відшкодувати судові, почтові витрати та витрати на правову допомогу.

Позивач в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Також не прибули представники відповідачів в судове засідання , начальник Управління праці та соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації надав 07.09.20010 року суду черговий відзив, в якому заявив клопотання про слухання справи за відсутності представника, позов не визнав, посилаючись на заперечення, надані ним у письмовому вигляді, , де вказав на відсутність належного бюджетного фінансування та необхідність виконання ним Бюджетного Кодексу України ( в його редакції на 2008 рік)- ст. 2 п.4, 7,51 цього Кодексу, ст. 95 Конституції України , також вказав, що ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення з питанням щодо перерахунку разової грошової допомоги до 5 травня в 2008 році включно до 30 вересня не звертався, як це передбачено ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а 22 вересня 2008 року подавав запит на отримання довідки щодо виплаченої йому суми разової допомоги до 05 травня .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що позивач є учасником бойових дій, у звязку з чим користується правами та пільгами, встановленими для ветеранів війни відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-Х 11 , що підтверджується посвідченням серії АА № 564530 (арк. справи 8).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. № 3551-XII, щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання( але за рахунок державного або місцевих бюджетів - за діючим законодавством України).

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 59 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107 затверджений прожитковий мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність : з 01 січня -470 гривень, з 01 квітня -481 гривень, з 01 липня - 482 гривень, з 01 жовтня - 498 гривень.

Відповідачами у здійсненні такого перерахунку грошової допомоги позивачеві в 2008 році не було відмовлено, бо даних про те, що він звертався з такою вимогою до 30 серпня 2008 року, судом не встановлено.

Фактично позивач отримав від управління праці та соціального захисту населення Біловодської районної держаної адміністрації Луганської області у 2008 році, а саме 14 квітня 2008 року - 310 грн.(а.с. 10,92-93), згідно постанови Кабінету Міністрів України № 183 від

12.03.2008року.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» дія ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» була зупинена на 2008 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 положення

Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких

законодавчих актів України», якими була зупинена дія ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статут

ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визнані такими, що не відповідають

Конституції України.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх положення, що

визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України

рішення про їх неконституційність.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при виплаті щорічної допомоги в квітні

- а саме 14.04.2008, тобто до 5 травня відповідач в особі УПСЗН Біловодської РДА у звязку з

призупиненням ч.5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального

захисту" (який встановив розмір щорічної допомоги як величину, кратну відносно до розміру

мінімальної пенсії, визначеної Законом на час здійснення виплати) в період до 22 травня 2008

року правильно керувався постановами Кабінету Міністрів України, бо відповідно редакції

закону на 2008 рік було передбачено виплату разової допомоги у розмірі, який визначався

Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого

самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у

спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Тобто, виходячи із загальних засад пріоритетності законів , прийнятих пізніше, відповідач

до ухвалення рішення Конституційного Суду від 22 травня 2008 року, тобто на час виплати

разової грошової допомоги 14 квітня 2008 вірно керувався нормами саме закону «Про

Державний бюджет України на 2008 рік...».

Стосовно ж з часу відновлення дії ч. 5 ст. 12 Закону України № 3351 у його попередній

редакції, а саме в редакції Закону № 367- Х1У від 25 грудня 1998 року , то суд приходить до

висновку, що діями відповідачів в особі управління соціального захисту населення як

Біловодської РДА, так і головного управління праці та соціального захисту населення в

Луганській області не було спричинено матеріальну шкоду позивачу у справі, не підлягають ,и ;

індексації і суми , як своєчасно отримані позивачем у справі .(також за п.З Постанови Кабінету

Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (в редакції Постанови КМУ № 170 від

12.03.2008року)взагалі до обєктів індексації не відносяться «...соціальні виплати, які

визначаються залежно від прожиткового мінімуму (пенсії, обчислені з урахуванням абзацу

першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне

страхування" (1058-151 ; додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші

доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму»);

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати дії Управління праці та

соціального захисту населення Біловодської районної держаної адміністрації Луганської області

та Головного управління праці та соціального захисту населення в Луганській області в межах

заявлених позовних вимог щодо цих відповідачів та щодо виплати ними позивачу сум щорічної

разової грошової допомоги до 5 травня у 2008 році правомірними , тому такі дії зазначених у ё

позові відповідачів не могли спричинити матеріальної шкоди в розумінні ст. 1166 ЦК України(

за відсутності вини цих державних органів).

Вимоги позивача, щодо стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. В судовому засіданні не встановлено обставини, які б вказували на заподіяння позивачу моральної шкоди. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні

честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушеннні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Але таких дій зі строни відповідачів у справі судом також не встановлено.

Відповідно до ст.82 ч.З ЦПК України суд може зменшити розмір судових витрат , необхідних до стягнення з відповідача , стягнувши судовий збір в розмірі 8,50 гривень та 37 гривень за ІТЗ з судового розгляду справи,бо учасники бойових дій не підпадають під категорію осіб, які мають пільги відповідно до ст. 4 ДКМУ «Про державне мито» від 21.01.1993 року.

Керуючись ст. ст. 2 ч.З, 3, 10, 11, 15,33, 82,ч.3,88,ч.2 ст.197, 213-215, 294 ЦПК України,ст. 1166, 1167 ЦК України, ч.2 Закону України № 1691-VI „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог гр. ОСОБА_2 до відповідачів - Управління праці та соціального захисту населення Біловодської районної Державної адміністрації та Головного управління праці та соціального захисту населення в Луганській області повністю відмовити за їх безпідставністю .

Стягнути з позивача 8,50 гривень судового збору та 37 гривень витрат на ІТЗ з судового розгляду справи

Копію рішення суду надіслати сторонам у справі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

ОСОБА_1.