Рівненський міський суд Рівненської області
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2010 pоку м. Рівне
Рівненський міський суд у складі :
головуючого судді Кучиної Н.Г.
при секретареві Цимбалюк А.І.
з участю представника позивача ОСОБА_1
відповідачів ОСОБА_2,
представника відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення та виселення.
Представник відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 зазначила, оскільки позивач змінив позовні вимоги, то інтереси її довірителів в даному випадку не порушуються, просить прийняти рішення на розсуд суду.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
На підставі ч.2 ст.1054. до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Свої зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користуванням кредиту відповідач не виконує, розрахунок за користування позиченим коштами не провів. Відповідно до умов договору кредиту, позивач виконав свої зобов'язання з надання кредитів, а відповідач своє зобов'язання перед позивачем не виконав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплати проценти. Згідно до умов договору кредиту, банк надав відповідачу кредит на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості.
Відповідно п.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.
Згідно положення п.1, 22 та 5.2 договору іпотеки, передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем - відповідачем основного зобовязання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Теж саме встановлено і ст.ст. 572,589 ЦК України.
Відповідно до ст.328,334 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
В судовому засіданні зясовано, що кошти відповідач ОСОБА_2, у вказаній сумі дійсно отримав, було укладено договір кредитування та договір іпотеки. На теперішній час правовідносини між позивачем та відповідачем, врегульовані Законом України «Про іпотеку», Цивільним кодексом України та Договором іпотеки. Статтею 12 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем (відповідачем) зобовязань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань боржником, а в разі невиконання вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки, тобто за рішенням суду.
Відповідно до ст.35 ЗУ «Про іпотеку» встановлено право іпотекодержателя розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно норм Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки проводиться на підставі рішення суду.
Відповідачем, як власником майна, переданого в іпотеку, надавався дозвіл про передачу квартири у іпотеку; про отримання грошових коштів в позику обізнаний був, відповідач умов договору не виконав і грошові кошти не повертає.
Суд приймає до уваги також і ті обставини, що свої зобовязання по договору позивач виконав повністю, строк повернення позики порушено, відповідач в добровільному порядку грошові кошти не повертає і користується ними до теперішнього часу. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 33, ст. 38 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 р. № 898-ІV, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги основним зобовязанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а також передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі рішення суду.
В частині позовних вимог, що стосуються виселення ОСОБА_2 з квартири, розташованої за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Дворецька 131 а, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Рівне, слід відмовити, оскільки, на момент винесення рішення по справі, жодних договорів по продажу вказаної квартири чи інших правочиннів, щодо права власності на квартиру, укладено чи подано на розгляд суду не було.
Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 1700 грн.00 коп. судовий збір, 30 гривень збір на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.
На підставі ст. 536, 549, 525, 610, 623, 624, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,-
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення та виселення задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк витрати по справі в розмірі 1700 (однієї тисячі сімсот) грн. 00 коп. судовий збір та 30 (тридцять) гривень витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Кучина Н.Г.