Справа № 2-0323-2010 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2010 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2008 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 25 550 грн. та моральної шкоди в сумі 1 600 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що ОСОБА_2 17 липня 2008 року о 11 год. 30 хв., керуючи автомобілем „ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1, на Запорізькому шосе в м. Дніпропетровську, не витримав безпечну швидкість руху необхідну для дорожньої обстановки, перестав контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем „ВАЗ, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача, чим порушив п. 12.1 ПДР України. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2008 року ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєні ДТП за ст. 124 КпАП України. Для визначення розміру шкоди було проведено автотоварознавче дослідження, складене судовим експертом ОСОБА_4 № 992 від 01.10.2008 року, згідно якого розмір матеріальної шкоди становить 24 924 грн. 92 коп. Вартість проведеного дослідження складає 650 грн. Позивач також зазначив, що відповідачем йому спричинені моральні страждання, які полягають у душевних стражданнях, яких він зазнав, у звязку з пошкодженням автомобіля та неможливістю ним користуватися, необхідністю компенсувати власнику автомобіля, яким він користувався збитки, які були заподіяні не з його вини, протиправною відмовою відповідачів у виплаті йому сум відшкодування. Спричинену моральну шкоду він оцінює в 1 600 грн. Автомобіль „ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1, належить ОСОБА_3, ОСОБА_2 керував зазначеним автомобілем на підставі довіреності. Таким чином, він вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав

17 березня 2009 року в попередньому судовому засіданні ОСОБА_3 було виключено зі статусу відповідача.

У судове засідання позивач не зявився, але надав заяву, де просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений засобами масової інформації. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Крім того, в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року є розяснення, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2008 року ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. ОСОБА_1 керував автомобілем „ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, на підставі довіреності, виданої 28.09.2007 року ОСОБА_5 Згідно висновку судового експерта автотоварознавця ОСОБА_4 № 992 від 01.10.2008 року, матеріальний збиток, завданий автомобілю „ВАЗ, державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 24 924 грн. 92 коп. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то позов повинен бути задоволений в межах заявлених вимог, тобто з відповідача слід стягнути матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП в сумі 24 900 грн.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг експерта в сумі 650 грн., то вони також підлягають задоволенню, оскільки з довідки від 19.08.2008 року вбачається, що позивачем було сплачено 650 грн. за проведення автотоварознавчої експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлена вина відповідача у скоєнні ДТП, а також у звязку з пошкодженням автомобіля позивача йому було спричинено відповідачем душевні страждання, він втратив моральну рівновагу, був порушений його звичайний уклад життя. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 264 грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 294 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 10, 57-61, 79, 81, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 24 900 грн., моральної шкоди у розмірі 1 000 грн., витрати по оплаті послуг експерта в сумі 650 грн., судові витрати за подачу позову у розмірі 294 грн., а всього 26 844 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави недоплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 90 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. О. Дубіжанська