Справа № 2-0634-2010 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2010 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення „Комплект до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 22 651 грн., витрати на правову допомогу та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що Наказом № 76-к від 06.11.2008 року ОСОБА_5 був прийнятий на посаду водія з 13.11.2008 року до Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення „Комплект. Згідно Договору № 83 від 06.11.2008 року про індивідуальну матеріальну відповідальність автомобіль „Форд-Меркурій, державний номер НОМЕР_1 належить Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення „Комплект та був виданий для перевозки ОСОБА_5. 14 грудня 2008 року о 12 год. 05 хв. ОСОБА_6, керуючи автомобілем „Форд-Меркурій, державний номер НОМЕР_1, на перехресті пр. Петровського та пр. Металургів у м. Дніпропетровську, проявив неуважність і перед початком і зміною напрямку руху не впевнився в тому, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з трамваєм борт № 1226 під керуванням ОСОБА_7, який рухався ліворуч в попутному напрямку, чим порушив п. п. 2.3 „б, 10.1 ПДР України. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.12.2008 року ОСОБА_5 був визнаний винним у скоєні ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль „Форд-Меркурій, державний номер НОМЕР_1 був пошкоджений. Наказом № 92-к від 17.12.2008 року ОСОБА_8 було звільнено з займаної посади з 17.12.2008 року по ст. 38 КЗпП України. Для визначення розміру шкоди позивач поніс витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 870 грн. Згідно актів виконаних робіт та видаткових накладних вартість відновлювальних робіт, фактично витрачених позивачем коштів на відновлення автомобіля складає 22 651 грн. Крім того позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 4 000 грн. Відповідач не бажає відшкодовувати шкоду в добровільному порядку. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав.

У судовому засіданні представники позивача уточнили свої вимоги та просили суд стягнути з відповідача на їх користь матеріальну шкоду в сумі 20 729 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 870 грн., витрати на правову допомогу в сумі 4 000 грн. та судові витрати, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві, а також вказали на те, що 23.12.2008 року ОСОБА_5 відшкодував шкоду лише в сумі 1 052 грн., що підтверджується прибутково касовими ордерами.

Представники відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали частково в сумі 6 681 грн. 50 коп., посилаючись на те, що вартість деталей автомобіля зазначені експертом на суму 11 127 грн. 50 коп., але деталі зафіксовані експертом за допомогою фотозйомки не на самому автомобілі, а окремо від нього, тим самим експерт поставив під сумнів їх належність до досліджуваного транспортного засобу. Крім того експертом зазначена сума 40 грн. за проведення автомийки, але дана сума не підлягає задоволенню, оскільки автомийка не є пошкодженням в результаті ДТП.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України - вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У судовому засіданні встановлено, що Наказом № 76-к від 06.11.2008 року ОСОБА_5 був прийнятий на посаду водія з 13.11.2008 року до Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення „Комплект (а.с. 8). Згідно Договору № 83 від 06.11.2008 року про індивідуальну матеріальну відповідальність автомобіль „Форд-Меркурій, державний номер НОМЕР_1 належить Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення „Комплект та був виданий для виконання ОСОБА_5 своїх посадових обовязків (а.с. 9-10). Згідно Постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.12.2008 року ОСОБА_5 був визнаний винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, де зазначено, що 14 грудня 2008 року о 12 год. 05 хв. ОСОБА_6, керуючи автомобілем „Форд-Меркурій, державний номер НОМЕР_1, на перехресті пр. Петровського та пр. Металургів у м. Дніпропетровську, проявив неуважність і перед початком і зміною напрямку руху не впевнився в тому, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з трамваєм борт № 1226 під керуванням ОСОБА_7, який рухався ліворуч в попутному напрямку, чим порушив п. п. 2.3 „б, 10.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобіль „Форд-Меркурій, державний номер НОМЕР_1 був пошкоджений (а.с. 14). Наказом № 92-к від 17.12.2008 року ОСОБА_8 було звільнено з займаної посади з 17.12.2008 року по ст. 38 КЗпП України (а.с. 16). Згідно актів виконаних робіт та видаткових накладних вартість відновлювальних робіт, фактично витрачених позивачем коштів на відновлення автомобіля складає 22 651 грн. 23.12.2008 року ОСОБА_5 відшкодував шкоду лише в сумі 1 052 грн., що підтверджується прибутково касовими ордерами (а.с. 47, 48). Таким чином, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму матеріальної шкоди в розмірі 20 729 грн.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, вимога позивача щодо стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг експерта в сумі 870 грн., то вони підлягають задоволенню, оскільки з платіжного доручення № 2 від 09.01.2009 року вбачається, що позивачем 09.01.2009 року було сплачено 870 грн. за послуги експертизи (а.с. 58).

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача на їх користь витрат на правову допомогу в сумі 4 000 грн., то вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів сплати зазначеної суми за надання правової допомоги.

Що стосується посилань представників відповідача на те, що експерт не повинен був проводити автомийку, то вони є безпідставними та не приймаються судом до уваги, оскільки проведення автомийки при проведенні дослідження транспортного засобу є необхідним для встановлення ступеня його пошкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 215 грн. 99 коп. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн., а всього 465 грн. 99 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 57-61, 79, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення „Комплект до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення „Комплект суму матеріальної шкоди у розмірі 20 729 грн., витрати по оплаті послуг експерта в сумі 870 грн. та судові витрати за подачу позову у розмірі 465 грн. 99 коп., а всього 22 064 грн. 99 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Т. О. Дубіжанська