Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2010 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді Валуєвої В.Г., при секретарі Севанян М.Б.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 районного відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (треті особи: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації») про визнання незаконними та скасування постанови про передачу нереалізованого майна стягувачу. свідоцтва про право власності на майно, придбане з прилюдних торгів, держаної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5 згідно уточненого позову звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3. ОСОБА_6 районного відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (треті особи: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації») про визнання незаконними та скасування постанови про передачу нереалізованого майна стягувачу, свідоцтва про право власності на майно, придбане з прилюдних торгів, держаної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21.08.2001 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 борг за грошовим зобовязанням в розмірі 7606,76 грн., а також 76 грн. державного мита.

Після набрання вказаним рішенням законної сили відділом державної виконавчої служби ОСОБА_6 районного управління юстиції відкрито виконавче провадження, під час якого 18.01.2002 року державним виконавцем Масловою О.В. складено акт опису та арешту майна, яким було описано майно ОСОБА_1, а саме: 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 та музичний центр «Маяк», придбаний ОСОБА_1 у 1990 році.

14.07.2004 року ОСОБА_3 зареєстрував на своє ім'я право власності на 1/3

частину квартири АДРЕСА_1. Підставою для

державної реєстрації права стало свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних

торгів ВВЕ № 645249, яке було видано приватним нотаріусом Криворізького міського

нотаріального округу ОСОБА_7 19 червня 2004 року та зареєстровано в Реєстрі під №

9733. Як вбачається з тексту свідоцтва, воно оформлено на підставі постанови та акту про

передачу нереалізованого майна стягувачу від 14.04.2004 року. Дані документи затверджені

начальником відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 районного управління

юстиції.

Вказана квартира на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_1

Федосійовичу, ОСОБА_8, ОСОБА_5 на підставі

свідоцтва про право власності на житло № Дз-370 від 25 липня 1997 року.

Постанова державного виконавця Маслової О.В. від 14.04.2004 року містить

посилання на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада

2002 року по справі № 2-799, згідно якому виділено 1/3 частку квартири, яка належить

ОСОБА_1 та передана на реалізацію з публічних торгів, але призначені торги не

відбулися, а ОСОБА_1 на торги не з'явився. Але згідно довідці Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31.03.2009 року, Дзержинським районним судом цивільні справи у відношенні ОСОБА_1 у 2002 році не розглядались. Позивачі

вважають, що виділ частки з майна, яке є у спільній сумісній власності для звернення

стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 Цивільного кодексу України, якою передбачено підстави та порядок звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності та з якої вбачається, що для звернення на майно боржника -

співвласника майна, що перебуває у спільній сумісній власності, кредитору необхідно звернутися до суду з відповідним позовом, при розгляді якого з'ясовується думка інших співвласників, бажання боржника продати свою частку у спільній сумісній власності, а

також питання переведення на кредитора прав та обовязків співвласника-боржника.

Позивачі вважають, що, оскільки не існує судового рішення про виділення частки ОСОБА_1

А.Ф. у праві спільної сумісної власності та звернення на неї стягнення та переведення на

відповідача ОСОБА_3 права співвласника-боржника, складені на його виконання

документи: постанова державного виконавця та свідоцтво про право власності нотаріуса є

незаконними, а тому право власності позивача ОСОБА_1 підлягає поновленню. Про

відсутність судового рішення про звернення стягнення на частку позивача ОСОБА_1 у

спільному позивачам стало відомо лише у 2008 році, тобто про порушення свого права вони

взнали лише через 4 роки після вчинення порушення їх права, у звязку з чим не мали

можливості в межах трирічного строку позовної давності звернутись до суду з даним

позовом. Заявлені ними позовні вимоги просять задовольнити.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав,

просив суд задовольнити їх у повному обсязі, оскільки звернувши стягнення на майно

ОСОБА_1 державний виконавець не виконав всі умови ЦК України в редакції 2004

року, який саме вступив у дію. Спірна квартира належить сім'ї, у передбачений ЦК України

спосіб частка, належна ОСОБА_1, виділена не була, позову з цього приводу не було і

не було забезпечено право співвласників на участь у торгах. У справі є один і той же

виконавчий лист з різним змістом. ОСОБА_1 дійсно не сплатив борг ОСОБА_3,

але звернення стягнення на його майно мало відбуватися зовсім іншим чином, чим

відбулося. Оскільки первинні дії з приводу звернення стягнення на майно незаконні, то і

послідуючі дії с цього приводу незаконні, тому просять позов задовольнити у повному

обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення позову та просили суд у його задоволені відмовити. Представник відповідача пояснив, що 10 років тому позивач ОСОБА_1 взяв у ОСОБА_3 у борг гроші, які не повертав тривалий час, що примусило ОСОБА_3 звернутись до суду з позовом про стягнення боргу, який рішенням суду було задоволено. Але і після цього ОСОБА_1 борг не віддавав, було відкрито виконавче провадження, під час якого проведено на законній підставі торги з приводу реалізації майна боржника для повернення боргу, про які повідомлявся ОСОБА_1 Справу про повернення боргу розпочато у 2001 році, а потім виконувалось судове рішення і довідка суду про те, що у 2002 році судом не розглядались справи щодо ОСОБА_1, не має ніякого значення і відношення до виконання рішення суду від 21.08.2001 року, яке виконувалось за правилами ЦК України у редакції 1963 року і не є доводом для поновлення строку позовної давності. ОСОБА_1 своєчасно не оскаржив дії державного виконавця з приводу звернення стягнення на його майно, але звертався зі скаргами до різних інстанцій і до речі, перевіркою, проведеною прокуратурою Дзержинського району, не виявлено будь-яких незаконних дій будь-кого з учасників звернення стягнення на майно ОСОБА_1 Тому вважає, що позовні вимоги позивачів задоволенню не підлягають.

Представник відповідача ОСОБА_6 районного відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції до суду не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову заперечує.

Представники третіх осіб до суду не з'явилися, просили розглядати справу за їх відсутності.

Вислухавши представника позивачів, відповідача та його представника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачам слід поновити строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, але у задоволенні самого позову слід відмовити. Так, свідок ОСОБА_10 пояснила, що в неї на виконанні знаходився виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу.

ОСОБА_1 від сплати боргу ухилявся, тому описати довелося його майно, на яке звернути стягнення. По квартирі було проведено експертизу з приводу встановлення її вартості, для чого вона зверталась до суду з поданням про виділ 1/3 частини вказаної квартири. Торгами вона не займалась, цим займався на той час «Укрспецюст», торгуючою організацією надсилались повідомлення про проведення торгів, співвласники могли викупити 1/3 частину квартири, але не викупили. Вона передала майно боржника ОСОБА_3 у 2004 році. Всі дії з приводу виконання виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1 задокументовані. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського районного суду від 21.08.2001 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором займу з ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто 7606,76 грн., та на користь держави стягнуто76 грн. держмита (а.с. 9), проти задоволення позову відповідач ОСОБА_1 не заперечував. Згідно свідоцтву про право власності на житло № Дз-370 від 25.07.1997 році ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 8). З акту опису й арешту майна державного виконавця Маслової О.В. від 18.01.2002 року вбачається, що на підставі виконавчого листа Дзержинського районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 7606,76 грн. у присутності ОСОБА_1 та понятих проведено опис майна боржника, а саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, два крісла б/у, музикальний центр «Маяк», придбаний у 1990 році та вказано, що описане майно буде передано на реалізацію не раніше 25.01.2002 року. Вказаний акт підписано понятими, держвиконавцем, боржником і ОСОБА_1, який отримав копію вказаного акту, про що також свідчить його підпис.

Тому суд вважає, що ОСОБА_1 було відомо про реалізацію його майна для повернення боргу ОСОБА_3 Згідно постанові державного виконавця Маслової О.В. від 14.04.2004 року нереалізоване майно ОСОБА_1, а саме 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 передана в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 (а.с. 15). 09.06.2004 року право власності на вказане майно посвідчено на ім'я ОСОБА_3 приватним нотаріусом ОСОБА_7, про що видане свідоцтво про право власності та право власності на 1/3 частину вказаної квартири (а.с. 16), що зареєстровано за ОСОБА_3 згідно витягу з реєстру прав власників від 14.07.2004 року (а.с. 17). В матеріалах справи (а.с. 41, 44-56) знаходяться документи, надані приватним нотаріусом ОСОБА_7, на підставі яких нею було видано свідоцтво про право власності на 1/3 частину спірної квартири на і'мя ОСОБА_3, дослідивши які, суд не виявив порушень закону нотаріусом. В матеріалах справи (а.с. 92-96, 98-127) знаходяться також матеріали перевірки скарги ОСОБА_1 на неправомірність дій посадових осіб з приводу передачі його майна ОСОБА_3 у рахунок погашення боргу, згідно яким постановою пом.прокурора від 19.02.2008 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб ОСОБА_6 відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції за відсутністю в їх діях складу злочину, та копія інвентарної справи (а. с. 138-182), яка надана суду третьою особою Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» з якої вбачається хід передачі нереалізованого майна ОСОБА_1, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21.08.2001 року. З повідомлень «Укрспецюста» ( а.с. 105-106) вбачається, що ОСОБА_1 повідомлявся про проведення торгів щодо належної йому 1/3 частини квартири АДРЕСА_3, які призначалися на 10.02.2004 року та на 18.03.2004 року, тому суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 було відомо про проведення торгів, які проводились відповідно до Закону, який діяв на той час. На час проведення торгів дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_8 приймати участь у них не могла, бо померла 24.11.2003 року, що вбачається зі свідоцтва про її смерть (а.с. 186), тому і повідомлення про проведення торгів на її ім'я не надсилалося. Третій учасник спільної сумісної власності - ОСОБА_5 у 2004 році була неповнолітньою і її інтереси у цих торгах мав би представляти батько ОСОБА_1, який на торги не з'явився. Тому суд вважає доцільним поновити позивачам строк для звернення до суду з даним позовом, вважаючи неповнолітній вік позивача ОСОБА_5 та смерть ОСОБА_8 поважними причинами пропуску строку позовної давності, але, враховуючи встановлене у судовому засіданні, дійшов висновку, що позов надуманий та не доведений і у його задоволенні позивачам слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст., ст. З, 15, 60, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_5 поновити строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про захист порушеного цивільного права, визнавши причини пропуску строку поважними.

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_5 у задоволенні позову до ОСОБА_3, ОСОБА_6 районного ві дділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (треті особи: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації») про визнання незаконними та скасування постанови про передачу нереалізованого майна стягувачу, свідоцтва про право власності на майно, придбане з прилюдних торгів, державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом 10 днів з дня його оголошення, та подання апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення. Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом 10 днів з дня його оголошення до суду не надійде заява про апеляційне оскарження рішення.

Головуючий: