Справа №2-32/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2010 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд

міста Чернігова

в складі:

головуючого судді Ченцової С.М.

секретаря Биховець Н.М.

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1

відповідача-позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання відомостей, викладених у скарзі такими, що не відповідають дійсності, захист честі та ділової репутації, стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Чернігівського госпіталя військової частини НОМЕР_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій посадової особи,

В С Т А Н О В И В:

26.08.2009 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить : визнати відомості (інформацію), викладену у скарзі ОСОБА_2 , яка адресована ним на ім`я начальника Головного медичного управління Збройних Сил України генерал-майора медичної служби ОСОБА_4 стосовно: невірно встановленого ним діагнозу захворювання відповідача під час лікування 20-22 липня 2009 року у військовій частині НОМЕР_1 , отримання ним від відповідача незаконної винагороди при поміщенні їх на лікування у військову частину НОМЕР_1 , особисту участь відповідача в придбанні будівельних матеріалів для будівництва його гаража такими, що не відповідають дійсності та посягають на повагу до його гідності і честі, ділової репутації; в порядку спростування вищевказаної недостовірної інформації (відомостей) відносно нього надіслати за рахунок відповідача судове рішення по справі на ім`я начальника Головного медичного управління Збройних Сил України; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1600 грн. та понесені судові витрати.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в письмовій скарзі від 05.08.2009 року надісланій на ім`я начальника Головного медичного управління ЗСУ Мельника П.С. зазначив, що він під час лікування у військовій частині НОМЕР_1 протягом 20-22 липня 2009 року невірно встановив діагноз захворювання ОСОБА_2 (попередній та остаточний), отримував від хворих незаконну винагороду при поміщенні їх на лікування, про особисту участь ОСОБА_2 в придбанні будівельних матеріалів для будівництва його гаража. Позивач зазначає , що відомості про невірний діагноз не відповідають дійсності , так як діагноз відповідачу ним було встановлено згідно результатів дослідження головного мозку від 21.07.2009 року , результатів огляду начальника неврологічного кабінету ОСОБА_5 . Не відповідають дійсності і твердження про отримання винагороди за лікування відповідача та його участі в придбанні цінностей для будівництва гаража позивача. Крім того , позивач вказує , що у результаті вищевказаних дій відповідача йому заподіяна моральна шкода , яка полягає в приниженні його честі та репутації лікаря , поставлено під сумнів професійні якості позивача як лікаря, він переживає і це внесло розлад в організацію його особистого та професійного життя та яку позивач оцінює в розмірі 1600 гривень . Тому просить визнати поширені відомості такими, що не відповідають дійсності , просить спростувати їх та відшкодувати моральну шкоду.

У попередньому судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , Чернігівського військового госпіталю в/ч НОМЕР_1 , в якому просить : визнати неправомірними дії начальника травматологічного відділення Чернігівського військового госпіталю в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 по зміні діагнозу, виставленого лікарем невропатологом поліклінічного відділення військового госпіталю в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_6 і оформлення ОСОБА_2 на стаціонарне лікування в травматологічне відділення, надання ОСОБА_7 недостовірної і не повної інформації про стан його здоров`я, порушення законного права ОСОБА_7 по вибору лікаря та методу лікування, порушення законного права на допуск членів сім`ї до ОСОБА_7 , який перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Чернігівського військового госпіталю в/ч НОМЕР_1 , стягнути з ОСОБА_1 на його користь моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та стягнути з Чернігівського військового госпіталю в/ч НОМЕР_1 витрати на придбання ліків у розмірі 370 грн.

Заявлені вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що він є підполковником у відставці, інвалідом ІІ групи, пенсіонер, але продовжує працювати відповідно до рекомендацій МСЕК. 19.07.2009 року в 21 годині 55 хвилин на робочому місці його побили. За викликом позивача, прибув наряд міліції, оформив відповідні документи та направили позивача на судмедекспертизу, який в свою чергу направив позивача на консультацію до невропатолога, яку отримав в поліклінічному відділенні в/ч НОМЕР_1 . Лікарем ОСОБА_6 був поставлений діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку» і був направлений на стаціонарне лікування в неврологічне відділення госпіталю. Позивач відвіз висновок в судмедекспертизу та повернувся в приймальне відділення госпоталю для лікування наступного дня в 17 год. 30 хвилин. Через дві години черговий лікар, начальник травматологічного відділення ОСОБА_1 самовільно в направленні на стаціонарне лікування в неврологічне відділення змінив діагноз шляхом закреслення запису «ЗЧМТ. Струс головного мозку» та з записом діагнозу «забій м`яких тканин обличчя» розпорядився покласти позивача в солдатську палату травматологічного відділення. Зазначає, що такими неправомірними діями посадової особи ОСОБА_1 його було позбавлено права вибору лікаря та методу лікування, порушено конституційне право на медичну допомогу, а також порушено право на достовірну і повну інформацію про стан його здоров`я. Крім того, по вказівці ОСОБА_1 в установлений для відвідувачів час до нього не пропустили дружину та сина. Вказує, що такими неправомірними діями ОСОБА_1 було порушено право на допуск до нього членів сім`ї.

Із-за грубого відношення до нього лікаря ОСОБА_1 створення ним умов, які погіршили стан здоров`я позивача, він вимушений був 22.07.2009 року звернутися з рапортом до начальника медичної частини про виписку із госпіталю. Позивач був виписаний з госпіталю з діагнозом «Ушиб..», не дивлячись на те, що була зроблена комп`ютерна томограма мозку, де було зафіксовано струс мозку. З 22.07.2009 року по 31.07.2009 року позивач лікувався в Чернігівській міській лікарні № 1 в неврологічному відділенні з діагнозом «ЗЧМТ. Струс головного мозку». Зазначає, що під час лікування в Чернігівській міській лікарні № 1 він був вимушений витратити частну своєї пенсії на придбання ліків, що склало 370 грн., хоча в госпіталі лікування було б безкоштовне. Тому йому завдана матеріальна шкода в розмірі 370 грн. Крім того, неправомірними діями начальника травматологічного відділення військового госпіталю в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 йому було заподіяно моральну шкоду в розмірі 1000 грн., яка виразилась в принизливому ставленні до нього, на фоні емоційних пережмвань і фізичного болю він зазнав душевних страждань та втратив нормальні життєві зв`язки.

Тому позивач просить визнати неправомірними дії начальника травматологічного відділення Чернігівського військового госпіталю в/ч НОМЕР_1 Наумова С.М., стягнути з нього 1000 гривень моральної шкоди та стягнути з госпіталю 370 гривень у відшкодування матеріальної шкоди.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, просить визнати інформацію: « В свое время служа в Чернигове я по просьбе Наумова помогал ему стройматериалами в строительстве личного гаража. Со временем у меня исчезла возможность помочь ему повторно. Вот и затаил обиду , подвернулся случай - отомстил. Захотел изменил диагноз при поступлении на лечение, не « позолотил « ручку- положил на сквозняк , в солдатскую палату, в шум и гам» недостовірною та спростувати її шляхом направлення судового рішення відповідачем на адресу Міністра оборониУкраїни , Головного медичного управління Збройних сил України та Військового медичного клінічного центру Північного регіону м. Харків. А також стягнути моральну шкоду в розмірі 16000 гривень та судові витрати.

Крім того пояснив, що він працює не начальником травматологічного відділення, а лікарем ортопедом-травматологом. ОСОБА_2 був побитий невідомими людьми 19.07.2009 року біля 22 години, а прийшов у госпіталь 20.07.2009 року близько 11 години та був оглянутий лікарем-невропатологом ОСОБА_8 , який поставив діагноз «Забій м`яких тканин обличчя. ЗЧМТ. Струс головного мозку». Після цього ОСОБА_2 самостійно покинув госпіталь та з`явився тільки в 19 год. 30 хв. В історії хвороби направлення на лікування підписував черговий лікар ОСОБА_9 з діагнозом «Забій м`яких тканин обличчя». Позивачем , вислухавши скарги на здоров`я та враховуючи , що хворий після побиття прийшов оформлятись на стаціонарне лікування тільки після 20 годин , було призначено лікувальні та діагностичні призначення адекватні черепно-мозковій патології, і хворий був госпіталізований в палату проти медичного поста для почасового огляду та вимірювання артеріального тиску та пульсу. ОСОБА_10 хворого було додатково обстежено: зроблена комп`ютерна томограма головного мозку та був оглянутий начальником неврологічного відділення ОСОБА_5 , який зробив висновок , що ознаків струсу головного мозку не було виявлено. Після того , як ОСОБА_2 було повідомлено , що первинний діагноз не підтверджений, він нагрубив лікарям та написав рапорт про небажання лікуватись в госпіталі.

Виписний епікриз із медичної картки виписував позивач. Що стосується гаража, то позивач ОСОБА_1 пояснив , що ОСОБА_2 ніколи не допомагав йому в будівництві гаража , а тільки одного разу дав йому два старих дерев`яні щити , які як говорив ОСОБА_2 йому не були потрібні.

Як відповідач по зустрічній позовній заяві , пояснив , що позов не визнає , посилаючись на ті докази , що є в матеріалах справи.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини зазначені в позові ( а.с.54-55) Уточнив позовні вимоги в частині посади відповідача ОСОБА_1 , лікар ортопед- травматолог.

Як відповідач по первинній позовній заяві позов не визнає , посилаючись на обставини зазначені в запереченні проти позову (а.с. 41-42). Крім того пояснив , що у своїй скарзі не писав , що давав винагороду ОСОБА_1 за лікування або що він просив про це. Написавши в скарзі про гараж та „будівельні матеріали , позивач мав на увазі те, що він один раз дав ОСОБА_1 два дерев`яні щити , які йому не були потрібні.

Представник відповідача військової частини в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову в частині стягнення з Чернігівського військового госпіталю А-3120 витрат на придбання ліків в сумі 370 гривень для лікування в Чернігівській.міській лікарні № 1 . Пояснив , що ОСОБА_2 добровільно написав рапорт про те , що не бажає лікуватись у госпіталі , тим самим позбавив себе права на безкоштовне лікування. Вирішивши лікуватись за свій рахунок , позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди , з особи , яка завдала шкоду . Такі правовідносини регулюються не нормами ст.. 1174 ЦК України , а ст.. 1166 ЦК України.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що приблизно в 1993-1994 року на

прохання ОСОБА_2 , вони разом відвозили в район автомобільного заводу, де будувались гаражі , два дерев`яні

щити, які , хоча і були в користуванні , але могли бути використані як будівельні матеріали. ОСОБА_2 говорив ,

що ці щити він віддав лікуючому лікарю. Свідку за це ОСОБА_12 не платив , оскільки були вони друзями , не

знає і про те, як віддячував лікар ОСОБА_12 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 пояснив, що він є сином ОСОБА_2 20.07.2009 року возив батька на судмедекспертизу , в 17 год.ЗО хвилин відвіз батька в госпіталь та залишив біля регістратури. 21.07.2009 року приїхав , щоб дізнатись про здоров`я , але за вказівкою ОСОБА_1 його медсестри не впустили до батька , пояснивши що час для відвідування з 17 год. до 19 год. Лікар йому повідомив , що батько не хворий , якщо хоче , може завтра його виписати. На другий день , 22.07.2009 року зранку він забрав батька з госпіталю та відвіз у лікарню. Гроші за лікування батька у госпіталі їхня сім`я не витрачала.

Заслухавши пояснення позивача -відповідача ОСОБА_1 , пояснення відповідача-позивача ОСОБА_2 , представника відповідача , Чернігівського військового госпіталю в/ч НОМЕР_1 , свідків , дослідивши матеріали справи, , суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити, з наступних підстав:

Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України та ст.. 275 ЦК України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його гідності визначено в ст. 28 Конституції України.

Відповідно до ст.. 201 ЦК України , особистими немайновими благами , які охороняються цивільним законодавством , є : зокрема: честь , гідність та ділова репутація.

З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих , яка ґрунтується на відповідності її поведінки загальноприйнятим уявленням про добро та зло ; під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових , службових , громадських чи інших обов`язків.

У скарзі , направленій на адресу начальника Головного воєнного медичного управління генерал-майора ОСОБА_4 від 05.08.2009 року зазначені наступні відомості : « В своє время служа в Чернигове я по просьбе Наумова помогал ему стройматериалами в строительстве личного гаража. Со временем у меня исчезла возможность помочь ему повторно. Вот и затаил обиду , подвернулся случай - отомстил. Захотел изменил диагноз при поступлении на лечение, не « позолотил « ручку- положил на сквозняк , в солдатскую палату, в шум и гам».

Суд вважає, що така інформація не може бути позитивною соціальною та суспільною оцінкою позивача в очах оточуючих , а тому порушує честь та ділову репутацію позивача .

Така інформація є і недостовірною , оскільки згідно з положеннями частини З ст. 277 ЦК України вважається, що якщо про особу поширено негативну інформацію, то така інформація є недостовірною.

Відповідно до ч.З ст.. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України , обов`язок доведення, що поширені відомості відповідають дійсності, покладається на відповідача. Позивач зобов`язаний лише довести факт поширення відомостей, які його ганьблять, особою, до якої пред`явлений позов.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною , тобто такою яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, судом з`ясовано , що , зазначена у скарзі інформація , яку просить спростувати позивач , є фактичним твердженням , а не оціночним судженням , оскільки зазначені у статті відомості можна перевірити на предмет істинності фактів , викладених у ній.

Виходячи з викладеного , суд вважає, що поширені у скарзі , направленій на адресу начальника Головного воєнного медичного управління генерал-майора ОСОБА_4 від 05.08.2009 року відомості про те , що : « В своє время служа в Чернигове я по просьбе Наумова помогал ему стройматериалами в строительстве личного гаража. Со временем у меня исчезла возможность помочь ему повторно. Вот и затаил обиду , подвернулся случай - отомстил. Захотел изменил диагноз при поступлении на лечение, не « позолотил» ручку- положил на сквозняк , в солдатскую палату, в шум и гам» є недостовірною .

А тому , відповідно до ч.4 ст. 277 ЦК України підлягає спростуванню, особою що її поширила, тобто ОСОБА_2 . Суд вважає , за необхідне зобов`язати ОСОБА_2 не пізніше місяця , з дня набрання рішенням законної сили , листом повідомити Міністра Оборони України , Головне медичне управління Збройних Сил України про ухвалене у справі судове рішення, направивши судове рішення по справі. В іншій частині вимоги про зобов`язання спростувати недостовірну інформацію - відмовити, оскільки відомості, зазначені в скаргах , які відповідач направляв після подачі ОСОБА_1 позову судом не розглядалися.

Відповідно до ст.. 280 ЦК України , якщо фізичній особі внаслідок порушення.її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Судом встановлено , що позивачу спричинена моральна шкода , що полягає у приниженні його честі та ділової репутації.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує, що інформація поширена у скарзі , направлена на адресу вищих керівних органів Міністерства оборони України , після скарг неодноразово проводились перевірки установи , де працює позивач , ОСОБА_1 працює лікарем , змушений витрачати час для відстоювати честь та гідність в судовому порядку .

Виходячи з викладеного та обставин справи, враховуючи вимоги розумності та справедливості , суд приходить до висновку, що моральна шкода, оцінена позивачем в сумі 1600 гривень підлягає задоволенню в сумі 200 гривень , що адекватна тим душевним стражданням , яких позивач зазнав у зв"язку із приниженням його честі та ділової репутації.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Чернігівського військового госпіталя в/ч НОМЕР_1 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій посадової особи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено , що при зверненні до поліклінічного відділення Чернігівського військового госпіталю 20.07.2009 року позивач був оглянутий лікарем-невропатологом ОСОБА_8 , який поставив діагноз « Забій м`яких тканин обличчя. ЗЧМТ. Струс головного мозку». Після цього ОСОБА_2 самостійно покинув госпіталь та з`явився тільки в 19 год.ЗО хвилин. В історії хвороби , направлення на лікування підписував черговий лікар ОСОБА_9 з діагнозом « Забій м`яких тканин обличчя». Лікуючим лікарем був ОСОБА_1 , який призначав лікувальні та діагностичні призначення . 21.07.2009 року позивачем був оглянутий начальником неврологічного відділення ОСОБА_5 , який зробив висновок , що ознаків струсу головного мозку не було виявлено, що підтверджується історією хвороби (а.с. 10-21) матеріалами службового розслідування ( а.с.28-29, 89-90)

За таких обставин суд вважає , що дії лікаря ортопеда-травматолога щодо зміни діагнозу та оформлення на стаціонарне лікування в травматологічне відділення , не можуть бути визнані неправомірними.

Щодо надання позивачу недостовірної та неповної інформації про стан його здоров`я , то в судовому засіданні таке твердження не знайшло підтвердження. Крім того, позивач не надав суду доказів , які б підтверджували , що він звертався до керівництва госпіталю про,вибір лікаря та метод лікування , і йому в цьому відмовили. Щодо порушення права на відвідування позивача членами сім`ї, то в судовому засіданні встановлено , що тільки син двічі приходив із госпіталь: 21.07.2009 року він приходив в 10 годині , тому його лікар ОСОБА_1 не пустив , обґрунтовуючи тим, що часи для відвідування з 17 години до 19 години, але лікар з приводу здоров`я батька з сином спілкувались; 22.07.2009 син приходив , коли забирав батька з госпіталю.

На підставі викладеного ,суд вважає , що у задоволенні вимог про визнання дій лікаря ортопеда -травматолога неправомірними необхідно відмовити.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України , моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою , яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки судом не встановлено , протиправності дій відповідача ОСОБА_1 , підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди немає .

Позивач просить стягнути з Чернігівського військового госпіталю А-3120 витрати на придбання ліків в сумі

370 гривень , які він потратив для лікування в Чернігівській міській лікарні № 1 , при цьому посилається на ст.. 1174

ЦК України.

Обов`язковою умовою застосування ст.. 1174 ЦК України є завдання шкоди посадовою або службовою

особою органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень .

Судом встановлено , що позивач ОСОБА_2 лікувався у госпіталі з приводу його побиття невстановленими особами 19.07.2009 року . Було встановлено , що у ОСОБА_2 маються тілесні ушкодження , які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень . Особи , яка спричинила тілесні ушкодження не встановлено, в порушенні кримінальної справи відмовлено ( а.с.53).

При зверненні до Чернігівського військового госпіталю , де позивач має право лікуватись безкоштовно , його:

було обстежено, оформлено на стаціонарне лікування, встановлений первинний діагноз , призначено лікування та

після результатів діагностичних призначень встановлений остаточний діагноз. Оскільки , ОСОБА_2 добровільно написав рапорт про те , що не бажає лікуватись у госпіталі , лікуючим лікарем був виписаний епікриз із медичної

картки .

Посадовими чи службовими особами Чернігівського військового госпіталю не була завдана матеріальна шкода позивачу . Крім того , Чернігівський військовий госпіталь не є органом державної влади чи органу місцевого самоврядування.

За таких обставин , немає ніяких юридичних підстав для відшкодування Чернігівським військовим госпіталем майнової шкоди позивачу , яку йому завдано у зв`язку з неправомірними діями невстановлених осіб. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Позивачем ОСОБА_1 документально підтвердженні (а.сі,2) витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 75 грн., згідно ст.. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача-позивача ОСОБА_2 на користь позивача-відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 16, 23, 201, 275, 277, 280, 297, 1166, 1167,1174 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України 'від 27 лютого 2009 року № 1 « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст.ст. 10, 11,57-59,88,208-209,212-215,294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання відомостей , викладених у скарзі такими , що не відповідають дійсності, захист честі та ділової репутації , стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати інформацію : « В свое время служа в Чернигове я по просьбе Наумова помогал ему стройматериалами в строительстве личного гаража. Со временем у меня исчезла возможность помочь ему повторно. Вот и затаил обиду , подвернулся случай - отомстил. Захотел изменил диагноз при поступлении на лечение, не « позолотил « ручку- положил на сквозняк , в солдатскую палату, в шум и гам» , поширену у скарзі на ім.»я начальника Головного воєнного медичного управління генерал-майора Мельник П.С. від 05.08.2009 року - недостовірною та такою , що порушує особисті немайнові права .

Зобов`язати ОСОБА_2 не пізніше місяця , з дня набрання рішенням законної сили , листом повідомити Міністра Оборони України , Головне медичне управління Збройних Сил України про ухвалене у справі судове рішення, направивши судове рішення по справі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200, 00 гривень, у відшкодування моральної шкоди та 75,00 гривень витрат з інформаційно- технічного забезпечення розгляду справи, а всього- 275,00 гривень .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Чернігівського військового госпіталя військової частини - А-3120 про відшкодування майнової та моральної шкоди , завданої внаслідок неправомірних дій посадової особи - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк , встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Новозаводського районного суду

м. Чернігова С. М. Ченцова