РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«зо » серпня 2010 року Білопільський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Подибайло Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі, - про визнання дій незаконними та перерахунок пенсії по інвалідності ліквідатора аварії на ЧАЄС,-

В СТАН О ВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання дій незаконними та перерахунок пенсії по інвалідності ліквідатора аварії на ЧАЄС,мотивуючи свої позовні вимоги тим,що він,відповідно до довідки МСЕК є інвалідом третьої групи, віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, має право на отримання державної пенсії розмір якої передбачено ст.49,50,54 ч.4 Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.», - тобто не нижче шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров»ю, розмір якої повинен складати 50% мінімальної пенсії за віком.

Відповідач - Управління Пенсійного Фонду України в Білопільському районі Сумської області неправильно нараховує виплачує йому державну додаткову пенсії,при цьому керуючись не законом,а лише підзаконними актами. Через що пенсія виплачується в значно меншому розмірі,а не як передбачено Законом України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.»

Відповідач не бере до уваги ту обставину,що право на отримання державної соціальної пенсії у розмірі не менше шести мінімальних пенсій за віком: згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії мінімальний розмір пенсії за віком також визначається виключно Законами України,а не постановами Кабінету Міністрів України,на які посилається відповідач.

Оскільки в добровільному порядку відповідач не бажає прийняти заходи щодо усунення порушення його права та здійснити призначення державної пенсії додаткової пенсії належним чином він вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги,просив визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області., щодо відмови у перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров»ю,а також зобов»язати відповідача здійснити перерахунок основної та додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров»ю,починаючи з 1 липня 2007 року по день винесення рішення ,згідно ст.ст. 49,50,54 Закону України «Про соціальний захист громадян,як1 постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,виходячи з розміру,встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування « та провести відповідні виплати з 1 липня 2007 року .

Представник відповідача в судове засідання не зявився,надавши суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність а також письмове заперечення проти позову ,в якому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі,пославшись на те, що всі виплати відповідачу були здійснені в повному обсязі в межах діючого законодавства будь-яких порушень прав позивача з боку відповідача не було.

Суд,заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи матеріали,всебічно повно зясувавши фактичні обставини,на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази,які мають юридичне значення для розгляду справи вирішення спору по суті,приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС 1 категорії та інвалідом 3-1 групи захворювання, що підтверджується посвідченням особи,яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А, № 091190 , та посвідченням серії АГ № 484982.

Позивач звертався до Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі з письмовою заявою про перерахунок призначеної пенсії. Відповідач своїм листом від 27.04.2010 р. за № Р-27 повідомив,що призначена пенсія виплачується згідно чинного законодавства..

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної ,часткової, або тимчасової втрати працездатності,втрати годувальника,безробіття з незалежних від них обставин,а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,на охорону їх життя здоровя,створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднених територій,умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення , визначені та закріплені в Законі України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 -XII.

Статтею 49 Закону № 796-ХИ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді : а /державної пенсії; б/ додаткової пенсії за шкоду,запод1яну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Стаття 50 Закону України «Про статус соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду,заподіяну здоровю, у відповідних розм1рах,зокрема інвалідам З групи - 50% мінімальної пенсії за віком,виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Виплата зазначеної пенсії відповідно до ст.53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку,пенсії чи Іншого доходу.

Нормами ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам,віднесеним до 1 категорії та у звязку з втратою годувальника.

ОСОБА_2 ч. З ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Частина 4 ст.54 цього Закону передбачає, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів З групи,щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою,не можуть бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року положення пункту 28 розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ВІД 28.12.2007 року щодо внесення зм1н,зокрема і до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані такими,що не відповідають Конституції України.

Конституційний Суд України дійшов висновку,що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів,зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав 1 свобод людини і громадянина.

Зі змісту ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус 1 соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що за основу нарахування пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоровю,береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами,передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Суд не бере до уваги положення ч. З ст.28 вищезазначеного Закону , де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком ,встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутністю Іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. З СТ.67 зазначеного Закону,у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб ,які втратили працездатність визначеного законом, підвищуються розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 55,54 цього Закону,а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю,особам,віднесеним до 1,2,3,4 категорій та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність ,визначеного законом. Таким чином,новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум » від 15 липня 1999 року № 966- 14, а також Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-П1,згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення,у тому числі , мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування » встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною З статті 4 даного Закону передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу,а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму статтею 65 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік », статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було встановлено мінімальний розмір пенсії за віком із 1 жовтня 2006 року в розмірі 366 гривень, із 1 січня 2007 року-380 гривень, із 1 квітня 2007 року - 406 гривень, який необхідно застосовувати під час перевірки законності дій відповідача щодо проведення перерахунку пенсій та невиплати недонарахованої суми пенсій.

Що стосується 2008 року, то в статті 50,54 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХП були внесені зміни,які набрали чинності з 1 січня 2008 року та у відповідності до яких додаткова і державна пенсія обраховувалася у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність. Вказані зміни ,внесені підпунктом 12 пункту 28 розділу 11 Закону України від 28.12.2007 року № 107-У1,визнано такими, що не відповідають Конституції України є неконституційними/згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 .05.2008 року.

Отже в період з 1 січня 2008 року до 22 травня 2008 року нарахування та виплата державної та додаткової пенсії позивачу була проведена у відповідності до положень закону,що діяв у вказаний період і суми виплаченої державної та додатково пенсії перерахунку не підлягають.

За період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року позовні вимоги підлягають задоволенню щодо перерахунку та виплати позивачу державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоровю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком,виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Щодо нарахування та виплати державної та додаткової пенсії позивачу за період з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року , то вони на думку суду підлягають задоволенню з огляду на те, що Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» ні будь-якими іншими нормативно-правовими актами не встановлено обмежень щодо подібних виплат.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України.

Отже,за конституційними нормами,виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами,суд вважає,що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст.ст. 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-Х11.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на ч.5 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній,встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлений цим же Законом.

Оскільки пенсія позивачу має визначатися виходячи із мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком,тому відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у перерахунку пенсії.

Таким чином,виходячи з заявлених позовних вимог,суд дійшов висновку,що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обгрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню частково.

Позивач,як постраждалий внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції, звільнений від сплати судового збору.

ОСОБА_234 ч.1 СТ.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» Пенсійний фонд України та його органи на місцях звільнений від сплати державного мита.

Позовні вимоги в частині стягнення 250 грн. за надання правової допомоги задоволенню не підлягають,так як позивач не надав суду документів,які б свідчили,що особа, яка надавала йому правову допомогу,є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Враховуючи викладене, керуючись Конституцією У країни,рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, ст.ст. 50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 6,10-11,ст.ст.57-

60,ст.84,ст.88,ст.208,ч. 1 -З ст.209,ст.ст.212-215,218,223,292,294 ЦПК України, суд -,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком ,виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого

ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 1 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та з 22 травня 2008 року з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи,які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :