Р І Ш Е Н Н Я № 2- 53/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд у складі:

головуючого судді Лузана В.В.

при секретарі - Демененко М.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, третя особа Маріупольське МУ ГУМВС України в Донецькій області, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2008р. позивач звернувся з даним позовом до відповідача, в якому просив зобов*язати ОСОБА_2 прилюдно принести вибачення за розголошення недостовірної інформації.

Ухвалою суду від 17.04.2009р. провадження по справі було зупинено до листопада 2010р. у зв*язку з розглядом іншої справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що його брат ОСОБА_2 у 2005 році звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, в якому обмовив їх батька ОСОБА_4, який раніше працював у Маріупольському МУ ГУМВС, що стало відомо ветеранам цього управління та принизило честь та гідність батька. Просив зобов*язати відповідача принести вибачення на засіданні Ради ветеранів цього управління.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно звертався до суду з позовною заявою про визнання недійсним заповіту від імені свого батька та його позов було задоволено з підстав, передбачених діючим законодавством, тому просив відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1

Представник третьої особи Маріупольського МУ ГУМВС ОСОБА_3 віднесла питання про задоволення позову на розгляд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 277 ЦК України особисті немайнові права фізичної особи, які порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, можуть бути захищені шляхом спростування цієї інформації.

Згідно роз*ясень, які містяться в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. № 1 інформація, зазначена у позовній заяві, адресованій суду, не може бути підставою для захисту гідності, честі та ділової репутації, коли вона була визначена підставою пред*явленого позову та стосувалась його предмету та була доказом у справі, розглянутої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.

Судом встановлено та це не оспорюється сторонами, що їх батько ОСОБА_1 працював до виходу на пенсію у Маріупольському МУ УВС та був головою ради ветеранів цього управління. При житті залишив заповіт на ім*я позивача, який у судовому порядку оскаржено відповідачем та за його позовом прийнято рішення, яке набрало законної сили.

Право на звернення з позовом до суду гарантовано ст. 3 ЦПК України. Це право закріплено також у ст. 10 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основних свобод», яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства.

Згідно рішенню колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.01.2006р. по конкретній справі за позовом громадянки Ф. про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, яке прийнято за наслідками розгляду касаційної скарги відповідачки: «звернення до правоохоронного чи державного органу із заявою або скаргою про неправомірні дії іншої особи, якщо цей орган наділений владними повноваженнями щодо поновлення законності у відповідних відносинах чи застосування передбачених законом санкцій до правопорушника, не може розцінюватись як поширення неправдивих відомостей, якщо не встановлено, що, фактично, метою цих дій було приниження честі, гідності та ділової репутації певної особи».

Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 196, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. 277 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності відмовити.

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Лузан В.В.