Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-2634/10р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2010р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області

у складі головуючого судді Завірюхи О.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

позивач звернувся до суду посилаючись на те, що 03.09.1997 року помер його дід ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями в с. Старе Бориспільського р-ну по вул. Перемоги 123, та земельна частка (пай), що знаходиться в с. Старе Бориспільського району Київської області. 21.07.1995р. року на випадок своєї смерті ОСОБА_2 склав заповіт, за яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів позивачу. З дитинства позивач постійно проживав і був зареєстрований у спадковому будинку. У встановлений законом строк із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини позивач не звертався, оскільки помилково вважав, що за наявності заповіту право власності на спадкове майно переходить до нього автоматично. Позивач постійно проживав у спадковому будинку разом з спадкодавцем та після його смерті він доглядав за спадковим будинком, користуватись предметами домашньої обстановки та повсякденного вжитку, які належали ОСОБА_2М, сплачував за спожиту електроенергію, що а також позивач сплачує податок за земельну частку пай. Враховуючи вищезазначене позивач вважає, що він фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном. Крім того позивач зазначає, що на даний час він також не може належним чином оформити спадкове майно у вигляді житлового будинку, оскільки за життя ОСОБА_2 не провів первинну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок і тому правовстановлюючий документ на нього відсутній. Враховуючи вищезазначене, позивач просить встановити факт прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_2 та визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Старе Бориспільського р-ну по вул. Перемоги 123.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача - Старівської сільської ради в судове засідання не зявився, але до початку розгляду справи подав до суду заяву, в якій не заперечують проти позовних вимог та просить справу слухати у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

03.09.1997 року помер ОСОБА_2, який проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1943 по день смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 1-БК № 047776 (а.с. 16), довідкою Старівської сільської ради від 05.05.2010 р. (а.с 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями в с. Старе Бориспільського р-ну по вул. Перемоги 123, та земельна частка (пай), що знаходиться в с. Старе Бориспільського району Київської області, вказані факти підтверджуються сертифікатом Серії КВ № 00714-56 виданого Бориспільської районною державною адміністрацією 15.06.1997р. (а.с. 11), технічним паспортом (а.с.12- 15). Крім того відповідно до довідки Старівської сільської ради від 05.05.2010р. згідно з записом в погосподарській книзі виконавчого комітету Старівської сільської ради за № 1201 померлому ОСОБА_2 належав на праві власності будинок ,який розташований в селі Старе, Бориспільського району Київсько! області, по вул. Перемоги, буд. 123. (а.с.9).

21.07.1995р. року на випадок своєї смерті ОСОБА_2 склав заповіт, що посвідчено секретарем виконкому Старинської сільської ради. На день смерті даний заповіт не змінено та не скасовано, про що свідчить відмітка на заповіті.(а.с. 8). За даним заповітом спадкодавець все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів позивачу - ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи позивач постійно проживав і був зареєстрований у спадковому будинку до червня 1984р. разом з ОСОБА_2 про що свідчить довідка сільської ради № 1020 від 05.05.2010 року.(а.с.20).

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач відразу після смерті ОСОБА_2М доглядав за спадковим будинком, користуватись предметами домашньої обстановки та повсякденного вжитку, доглядав за двором, обробляв земельну ділянку, сплачував та сплачує комунальні послуги, а також сплачував та сплачує податок за земельну частку пай, що підтверджується квитанціями.

У встановлений законом строк із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини позивач не звертався, оскільки помилково вважав, що за наявності заповіту право власності на спадкове майно переходить до нього автоматично і оформити право власності на нього він може в будь-який час.

Статтею 549 ЦК Української РСР передбачено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном або подав нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини протягом 6-місячного строку з моменту смерті спадкодавця.

Оскільки позивачем вчинені всі дії, які свідчать про прийняття спадщини до набуття чинності новим ЦК України, тому на дані правовідносини поширюється дія положень ст. 549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, оскільки п. 5 Прикінцевих та перехідних положень нового Кодексу передбачено, що правила частини шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята жодним з спадкоємців до набрання ним чинності.

Тобто, позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном у 6 місячний строк після його смерті.

Згідно вимог ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

За змістом ч. З ст. 375 ЦК У країни право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельно-санітарних, екологічних та інших норм та правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм та правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього.

Згідно висновку відділу містобудування та архітектури від 21.06.2010р. щодо відповідності забудови земельної ділянки по вул. Перемоги 123 в с. Старе Бориспільського району Київської області, будівельним нормам та правилам, встановлено що: нормативні відстані відносно червоних ліній вулиці щодо розташування житлового будинку витримані; житловий будинок по площам приміщень та посадкою на земельній ділянці відповідає діючим державним будівельним нормам та правилам; нормативні відстані щодо розташування господарських споруд відносно червоних ліній вулиці витримані.

З наданих суду документів, встановлено, що істотних порушень, істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб та істотного порушення будівельних норм і правил при будівництві будинку та господарських споруд по вул. Перемоги 123 в с. Старе Бориспільського району Київської області допущено не було.

Таким чином ОСОБА_2 , який збудував житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами без істотних порушень будівельних норм і правил при будівництві, набув право власності на зведені ним будівлі та споруди по вул. Перемоги 123 в с. Старе Бориспільського району Київської області. Права інших осіб при цьому порушені не були.

Згідно ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року та п. 2.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затв. Наказом ОСОБА_4 юстиції України від 07.12.2005 року № 7/5, підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно є заява право володільця (правонабувача), який під час подання заяви про реєстрацію повинен пред'явити документ, що посвідчує особу. ОСОБА_5, враховуючи, що власник нерухомого майна, тобто ОСОБА_6 помер : документ, що посвідчує особу відсутній, то відповідно провести реєстрацію права власності на підставі поданої заяви є неможливим.

Оскільки за життя ОСОБА_2 не провів первинну реєстрацію права власності на житловий будинок, тому правовстановлюючий документ на нього відсутній. З вищезазначених підстав позивач не може належним чином прийняти спадщину.

Крім того, абзацом 5 ОСОБА_4 юстиції від 21.01.2005 р. за №19-32/319 встановлено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 15 від 25.05.1998 року, суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради.

Згідно вимог Цивільного кодексу України (ред. 1963 року), спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємцю) у порядку передбаченому ст.ст. 529,530,531,532,533,534,535 ЦК. Дана норма встановлена також ст. 1216 ІДК України (ред. 2004 року), спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

ОСОБА_5::< Г.М. за життя мав право на отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Перемоги 123 в с. Старе Бориспільського району Київської області та відповідно мав право на набуття права власності на вказане домоволодіння. А тому і ОСОБА_1 як єдиний спадкоємець за законом має право на реєстрацію та набуття права власності на нерухоме спадкове майно, після смерті ОСОБА_2

На підстав; наведеного та керуючись ст.ст. 15,16,1216,1218 ЦК України, 548, 549 ЦК Української РСР (1963 р.), ст.ст. 10. 60. 208, 209, 212-215 ЦПК суд,

вирішив :

позов ОСОБА_1 до Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітам, задовольнити.

Встановив факт прийняття спадщини ОСОБА_1, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2, який помер 03.09.1997р. та складається з:

земельної частки (паю) розміром 3,27 га, що знаходиться в с. Старе Бориспільського району Київської області, право на яку мав спадкодавець, як член КСП «Україна» на підставі сертифікату Серії КВ № 0071456 виданого Бориспільської районною державною адміністрацією та зареєстровано 25.06.1997р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 6924, а також житлового будинку з господарськими будівлями № 123 по вул. Пере :ти в с. Старе Бориспільського району Київської області.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями № 123 по вул. Перемоги в с. Старе Бориспільського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 03.09.1997р.

Рішення на протязі двадцяти днів може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Борисгдгський міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: