Дата документу 26.07.2010
ЄУ № 2-674/2010
Провадження №2-674/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2010 року Новопсковський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Ю.О. Бондар

при секретарі В.П. Сумароковій

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Новопсковському районі Луганської області про визнання дій суб"єкта владних повноважень неправомірними та про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в Новопсковському районі Луганської області, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача, щодо відмови в проведенні перерахунку додаткової пенсії. Зобов'язати відповідача провести перерахунок на підставі ст.ст. 49,51,67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи", додаткової пенсії, як ліквідатору аварії на ЧАЕС 2 категорії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.11.2006 року .

Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на вимогах наполягає. В обґрунтування позову зазначив, що він є ліквідатором аварії на ЧАЕС 2 категорії. Відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи" має право на отримання додаткової пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов не визнав, в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує додаткову пенсію в розмірі 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як ліквідатор аварії на ЧАЕС 2 категорії. Враховуючи наведене підстав для застосування положень ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального розміру пенсії за віком та збільшення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, особам, віднесеним до категорії 2, призначеної відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає. Вважає, що додаткова пенсія призначена відповідно до діючого законодавства, підстав для перерахунку пенсії не вбачається.

Дослідивши матеріали ї справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з , наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, віднесений до другої категорії, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 507827 від 08.06.2007 року.

13.04.2010р. позивач звернувся до УПФУ в Новопсковському районі Луганської області з заявою, в якій просив провести перерахунок додаткової пенсії, як ліквідатору аварії на ЧАЕС ,

15.04.2010року начальник УПФУ в Новопсковському районі листом № 320/Р-14 відмовив позивачу у перерахунку призначених пенсій з огляду на відсутність підстав такого перерахунку та правомірність раніше визначених розмірів пенсії позивачу.

Суд вважає, що така відмова не відповідає вимогам закону в зв"язку з наступним Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи"додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 виплачується: особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 процентів

прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам, віднесеним до категорії 3, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 5 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.І ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції від 06.06.1996 року особам, віднесеним до категої II, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ч.З ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції від 05.10.2006 року встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мініміму.

Згідно вимог частини 3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначаються Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

За змістом абзацу 3 статті 1 цього Закону державні соціальні гарантії - це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно- правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно ч.І ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в Законі "Про державний бюджет України" на відповідний рік.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01.01.2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів соціальних виплат та допомоги.

Тобто мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок пенсій, зазначених в статтях 50, 51, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 27.12.2008 року було внесено зміни до Закону України "Про і статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до нової редакції вищезазначеного Закону з 01.01.2008 року вихідним критерієм для розрахунку пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, щодо яких встановлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою визначено прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 р. від 22.05.2008 року зміни внесені Законом України "Про Державний України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії відповідач повинен був керуватися ст. 50, 51, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і нормами відповідного Закону України про визначення мінімальної пенсії за віком на момент виплати, а не Постановами Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг прав позивача, встановлених законом.

Відповідно до ст. 54 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 року мінімальний розмір пенсії з 01.01.2009 року становив - 498 грн.

Статтею 52 Закону України "Про державний бюджет на 2010 рік" встановлено, що в 2010 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня-695 грн., з 1 квітня-706 грн., з 1 липня-709 грн., з 1 жовтня 723 грн., з 1 грудня-734 грн.

Тому саме ці розміри мінімальної пенсії за віком відповідач повинен був застосовувати при нарахуванні та виплаті позивачу додаткової пенсії.

Як вбачається із довідки пенсійного фонду України у Новопсковському районі Луганської області розмір основної та додаткової пенсії, яку отримував позивач не відповідає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, відповідачем було порущено законне право позивача на отримання додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров'ю, в належному розмірі.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне прийняти рішення щодо зобов'язання відповідача здійнити позивачу перерахунок та виплату додаткової пенсії відповідно до ст. 51, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Що стосується періоду, за який необхідно здійснити перерахунок пенсії позивачу, то суд приходить до наступного.

Враховуючи вимоги ч.4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд вважає, що перерахунок призначеної пенсії за віком слід провадити з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно. Оскільки позивачем таку заяву подано 13 квітня 2010 року, то перерахунок пенсії необхідно здійснювати з 01 квітня 2010 року, а не з 01.11.2006 року - згідно позовних вимог. Тому вимоги, щодо перерахунку пенсії за період 01.11.2006 року по 31.10.2010 року задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач має право на перерахунок додаткової пенсії відповідно до ст. 51 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 13.04.2010 року.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання пенсії, передбаченої ст.ст. 50, 51, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру пенсії, передбаченої Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу пенсії в належному розмірі, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України в Новопсковському районі, по не виконанню вимог ст.

51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання додаткової пенсії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 75, 92, 152 Конституції України, ст.ст.

2, 4, 10, 11, 15, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 1 ЦК України України, ст.ст. 51,67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року, ст.ст. 28, 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Новопсковському районі Луганської області про визнання дій суб"єкта владних повноважень неправомірними та про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Новопсковському районі щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку додаткової пенсії, як ліквідатору аварії на ЧАЕС 2 категорії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з

01.04.2010року .

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Новопсковському районі провести ОСОБА_1 перерахунок додаткової пенсії, як ліквідатору аварії на ЧАЕС 2 категорії у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи із розміру 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.04.2010 року .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не було подано, а вразі подачі заяви про апеляційне оскарження - після закінчення двадцятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може подано протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд. Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.