Рівненський міський суд Рівненської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд

в особі головуючого судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Цимбалюк А.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття з реєстраційного обліку.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визнання особи, такою що втратила право користуванням жилим приміщенням, зазначаючи, що з позивачем знаходиться у шлюбі з 30 вересня 1989 року - актовий запис №1747, зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне (будинок урочистих подій), свідоцтво про одруження серія 1-гю №470054. Від спільного подружнього життя у сторін по справі є неповнолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач, позовні вимоги змінив і остаточно просить суд, шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 600 грн., щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд позов задоволити.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення аліментів не згідний із сумою стягнення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом надавався термін для примирення, однак сторони до спільної згоди не дійшли.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, з 30 вересня 1989 року - актовий запис №1747, зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, свідоцтво про одруження серія 1-ГЮ №470054. Від спільного подружнього життя у сторін по справі є неповнолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, господарство не ведуть. Різні спроби покращити подружнє життя закінчилися невдало. Крім того, позивач втратив до відповідача почуття любові, довіри та поваги, остаточно прийшов до висновку, що шлюб між сторонами потрібно розірвати, перспектив для збереження сім'ї немає.

Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення.

Крім того відповідач самоусунувся від утримання дитини, що ставить позивача у важке матеріальне становище, ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, від виконання своїх батьківських обовязків.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд приймає до уваги, що ОСОБА_3, проти задоволення позову не заперечував, інших утриманців не має, безробітний, за таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі, в розмірі 250 (двісті пятдесят) грн., щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що буде відповідати інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.316 та ч.1 ст.317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні позивач підтвердила належними та допустимими доказами право власності на квартиру № 70 в м. Рівне по вул. Ст. Бандери 15а кв.

З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про право власності на житло від 03.03.2003 року, квартира в АДРЕСА_2 належить на праві спільної власності ОСОБА_1, ОСОБА_5.

Відповідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник може вимагати усунення будь - яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Як передбачено сі.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є зареєстрованим за вказаною адресою.

Як вбачається, з наявних в справі актів обстеження, останні свідчать про те, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, тому відповідно до ст. ст. 130-132 Житлового кодексу Української РСР, втратив право користування житловим приміщенням гуртожитку АДРЕСА_3, та впродовж довгого періоду часу, не вживав заходів, щодо усунення даного порушення та ухиляється від зняття з реєстрації місця проживання по вказаній вище адресі.

У відповідності до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

В ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 102 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі.

На підставі ст.ст.104, 105,109,180 СК України, 71,72 ЖК України керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214,215,75, 202, 203 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визнання особи, такою що втратила право користуванням жилим приміщенням задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне (будинок урочистих подій), свідоцтво про одруження серія 1-гю №470054 від 30.09.1989р., актовий запис №1747 розірвати.

Неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 за реєстрацію розірвання шлюбу державне мито в сумі 17 (сімнадцять) гривень, ОСОБА_1 від сплати мита звільнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 250 (двісті пятдесят) грн., щомісячно від його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, а саме з 18 листопада 2009 року та до повноліття дитини.

Визнати ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3) таким, що втратив право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_2

Зобовязати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВ УМВС України в м. Рівне зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку, за адресою: АДРЕСА_4

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Кучина Н.Г