АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-4087/10* Головуючий у 1-й інстанції Чабаненко В.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області

складі

Головуючого -судді Омельченко Л.М.

Суддів Панченка О.О., Триголова В.М.

При секретарі Буряк С.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області

на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 березня 2010р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення недоплаченої суми одноразової допомоги

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 березня 2010р. позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов»язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради та Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову компенсацію на підставі ст.48 абзацу третього частини 1 та частини 7 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в сумі 45 мінімальних заробітних плат, як інваліду 2 групи по захворюванню, пов»язаному з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на час отримання групи інвалідності, з урахуванням виплаченої суми компенсації.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Постанова оскаржена Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, який в апеляційній скарзі прохає її скасувати з підстав порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС і відноситься до першої категорії постраждалих від Чорнобильської катастрофи та йому встановлено 2 групу інвалідності.

Згідно вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується інвалідам II групи -45 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 всупереч Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який встановив розмір одноразової компенсації як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначену законом на час здійснення виплати, встановлені конкретні розміри такої допомоги у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, з моменту прийняття вказаної постанови встановлені нею розміри компенсаційних виплат залишалися незмінними, у той час як розмір мінімальної заробітної плати неодноразово змінювався.

Виходячи з принципів ст.8 Конституції України, колегія суддів вважає, що державою забезпечені правові гарантії захисту прав і свобод людини, у тому числі, і відносно осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому місцевий суд дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру компенсації по інвалідності учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС застосуванню підлягає ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України, які звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Застосування відповідачами при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є невірним, у зв»язку з чим місцевий суд на законних підставах частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3

Рішення суду є законним, обгрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, правильно визначена пріоритетність нормативно-правових актів, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв»язку з чим скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307ч.1 п.1, 308, 314,315, 317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області відхилити.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: суддя (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: