РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2010 року Волноваський районний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Голуб Т.І.

при секретарі Метьолкіної Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину квартири та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2009 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_4 з позовом про визнання права власності на ? частину квартири, пояснюючи, що 03.11.2001 року вони з відповідачем зареєстували шлюб. Однією сім*єю проживали до листопада 2009 року. 1.12.2009 року за рішенням суду шлюб був розірваний. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів, які проживають з нею, знаходячись на повному її утриманні. У період шлюбу на спільні кошти вони купили квартиру № 6, розташовану у м. Волноваха, по вул. Леніна, 169, яка зареєстрована на ім*я відповідача, в якій проживали до припинення сімейно-шлюбних відносин. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири та стягнути з відповідача судові витрати. 15.01.2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності за ним на спірну квартиру, вказуючи, що фактично квартира була придбана за його кошти, які йому подарувала його мати, яка померла 10.04.2005 року. Просить суд визнати за ним право власності на всю спірну квартиру.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник на задоволенні позовних вимог наполягають, позов ОСОБА_4 не визнають, оскільки квартира була куплена у період шлюбу на спільні кошти подружжя, які їм одарували батьки та гості на весіллі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з*явився, надав письмову заяву, у якій просить суд розглянути праву у його відсутність, на задоволенні своїх позовних вимог наполягає, позов ОСОБА_1 не визнає.

Представник ОСОБА_4 на задоволенні позовних вимог наполягає, позов ОСОБА_1 не визнає.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.ст. 60,70, 71 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони 03.11.2001 року зареєстрували шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина В*ячеслава, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. У період шлюбу, 08.11.2001 року, на спільні кошти вони купили для сумісного проживання квартиру, розташовану у м. Волноваха, по вул. Леніна, 169/6, яка зареєстрована на ім*я ОСОБА_4, тобто частки сторін у спільній сумісній власності є рівними і вони як співвласники мають однакове, рівне право володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою.

Той факт, що сторонам по справі на весіллі дарували гроші, у тому числі і батьки ОСОБА_1, на купівлю квартири, підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є незаінтересованими особами і у них відсутні будь-які підстави для договору сторін.

Оскільки у наступний час подружжя не проживають однією сім*єю, добровільно вирішити спір відповідач не бажає, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири, у якій вона зареєстрована з 08.12.2001 року, тобто з того моменту, коли сторони вже переїхали та стали проживати у ній.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на спірну квартиру задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_4 не довів суду ту обставину, що квартира була придбана ним до шлюбу та на його особисті кошти.

Суд критично ставиться до пояснень у судовому засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які стверджували факт передачі грошових коштів за спірну квартиру її продавцю до реєстрації шлюбу сторін по справі саме померлою матір*ю ОСОБА_4, оскільки вони є заінтересованими особами по справі: ОСОБА_8 - рідна тітка ОСОБА_4, яка знає вказану інформації зі слів самої матері, а ОСОБА_9- продавець спірної квартири. Крім того, факт передачі грошей у даному випадку не може ґрунтуватись на свідченнях свідків, а підтверджуюча передачу грошей розписка відсутня.

Ту обставину, на яку вказує ОСОБА_4, як на доказ своїх позовних вимог, що квартира була куплена за кошти його матері, які вона отримала 11.06.2001 року та подарувала йому, суд також не може прийняти до уваги, оскільки із довідки, виданої ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» від 13.10.2010 року, вбачається, що ОСОБА_10 були дійсно виплачені грошові кошти за продаж акцій, але те, що із вказаних в ній коштів в розмірі 9210 гр. яка була витрачена саме на придбання спірної квартири ОСОБА_4 у судовому засіданні не довів, тому у задоволенні його зустрічного позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88ЦПК України, з ОСОБА_4 необхіно стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на юрмаційно-технічне забезпечення в сумі 120 гр., 445 гр. судового збору, 185 гр. за оцінку квартири БТІ та 250 гр. за виграти, понесені на правову допомогу.

На підставі ст.ст. 60,70, 71 СК України, ст. 88ЦПК У країни, керуючись ст.ст. 60, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 445 гр. судового збору, 120 витрат на інформційно-технічне забезпечення, 185 гр. за оцінку квартири та 250 гр. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10днів з дня оголошення рішення й подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до Апеляційного суду Донецької області, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: