Березнівський районний суд Рівненської області
Справа № 2-511
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2010 року Березнівський районний суд Рівненської області

під головуванням судді Мельника В.Я.

при секретареві Лисенко О.Л.

з участю:

прокурора Боротюка О.О.

представника позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне справу за позовом прокурора Березнівського району в інтересах Вітковицької сільської ради до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, знесення самовільного будівництва,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор вказує в заяві від 16 лютого 2010 року, що відповідач ОСОБА_2 самовільно захопила частину земельної ділянки загального користування Вітковицької сільської ради площею 0,0174 га, яка є заїздом з дороги села до господарства ОСОБА_3, встановивши на ній ворота.

Вказує, що її було притягнуто за вказане правопорушення до адміністративної відповідальності по ст. 531 КУпАП у виді штрафу, який вона сплатила, однак ворота не знесла, тим самим не виконавши припис державного інспектора з контролю за охороною земель.

Покликаючись на ст. ст. 212-213 ЗК України прокурор просить суд винести рішення, яким зобовязати відповідачку знести самочинно збудовану огорожу та повернути самовільно зайняту земельну ділянку.

В судовому засіданні прокурор Боротюк О.О. підтримав вимоги позовної заяви, показав, що захоплена земельна ділянка є заїздом до господарства ОСОБА_4 Вона йде понад будинком відповідачки, Загородивши проїзд, вона тим самим позбавила сусіда ОСОБА_4 можливості заїжджати транспортом до свого будинку.

Вказана земельна ділянка ОСОБА_2 ніколи не належала, це є землі комунальної власності і ними розпоряджається Вітковицька сільська рада. Матері ОСОБА_2ОСОБА_5 під забудову виділялося у вказаному місці 0.10 га. землі. В даний час вона користується більшою площею - до 0.17 га.

Спірна ж земельна ділянка є самовільним захватом і на підставі ст. 212 ЗК України підлягає поверненню. Просить задоволити позов.

Відповідач ОСОБА_2 позовних вимог не визнала. Показала, що вулиця в дійсності є її земельною ділянкою. Вона виділялася її матері в користування. Їй заважає транспорт, який проїжджає понад її будинком. А тому вона загородила свою землю, поставивши на ній ворота. Пропонує щоб для ОСОБА_4 виділили для проїзду земельну ділянку за рахунок іншого сусіда - ОСОБА_6 Тоді вона буде згідна теж відступити один два метри для дороги.

З пояснень представника позивача ОСОБА_1 земельна ділянка, захоплена ОСОБА_2, є частиною вулички (проїзду) до господарств ОСОБА_4, ОСОБА_6 та самої відповідачки. Вказана земельна ділянка для ОСОБА_2 чи її матері ОСОБА_5 ніколи не виділялася. Показала, що в даний час замовлено і виготовляється новий генеральний план забудови села, в якому саме таке розміщення цих господарств і передбачене. В старому генплані будинків зазначених громадян взагалі не існувало. Як на доказ цього покликається також на план цієї частини села з фотозйомки, що робилася перед виготовленням генплану. На ньому чітко видно межі господарств ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, а між ними проїзд до них.

Просить задоволити позов прокурора, оскільки ОСОБА_2 добровільно відмовляється знести ворота і таким чином звільнити самовільно захоплену земельну ділянку.

З показань свідка ОСОБА_6 слідує, що спірна земельна ділянка дійсно є заїздом до усіх трьох їх господарств як сусідів. Цією вуличкою заїжджає транспорт, вигонять худобу. У ОСОБА_4 немає іншої можливості дістатися до найближчої вулиці села, так як з іншої сторони його господарство оточене водою.

З інших наданих суду доказів відомо наступне.

Довідка Вітковицької сільської ради № 1864 від 15 вересня 2010 року свідчить, що згідно погосподарських книг за 1974-2010 роки в господарстві спочатку ОСОБА_5, а потім ОСОБА_7 та ОСОБА_2, с. Вітковичі, вул. Зарічна,28 постійно рахувалося 0.10 га. землі, а в 1996 році було проведено її інвентаризацію та згідно рішення ради від 28 червня 1996 року № 16 «Про передачу земельних ділянок у власність» земельна ділянка відповідачки складає 0.12 га.

Вказана обставина стверджується також абрисом земельних ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, і фотозйомкою цієї частини села, на яких чітко визначено і є в наявності провулок до вказаних господарств.

Таким чином суд приходить до висновку, що частина земельної ділянки між господарствами ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 площею 0.0174 га, що вказана на схемі до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства на звороті а. с. 17, є самовільним захватом з боку ОСОБА_2

Стаття 212 ЗК України передбачає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення їх у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

За таких обставин, суд приймає рішення у відношенні ОСОБА_2, яким зобовязує її повернути самовільно зайняту земельну ділянку, а зведені на ній ворота знести за власний рахунок.

Керуючись ст.ст. 10-11,209, 212-215 ЦПК України, ст. 212 ЗК України, ст. 376 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Зобовязати ОСОБА_2 повернути в розпорядження Вітковицької сільської ради земельну ділянку розміром 0.0174 га, що становить собою проїзд до господарства ОСОБА_4, а самовільно встановлені на ній ворота з хвірткою знести.

На рішення суду сторонами може бути внесена апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Березнівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: