Справа№ 2- 613/2010 Категорія 56
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2010 року

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

Головуючого судді Карягіної В.А.

при секретарі Мошонської Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій неправомірними, з зобовязанням нарахування та виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2010 року позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними щодо відмови в перерахунку та виплаті щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з зобовязанням здійснити нарахування та виплату недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей до 6 років, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» за період з 9.07.2007 р. по 31.12.2007 р. яка становить

2047,12грн., вказавши, що з 9 липня 2007 року (з часу прийняття рішення Конституційним Судом України ) відповідач зобовязаний був при нарахуванні допомоги керуватися вимогами Закону України « Про державну допомогу сімям з дітьми», в редакції, що діяла з 1 січня по 31.12.2007 року, а не Законом України « Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року № 489-У, статтею 71 якого було зупинено дію положень ч.І ст. 15 вищезгаданого Закону «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Позивач у судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, про що надав заяву, вказавши, що позов підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, в запереченнях звернувся до суду з заявою розглянути справу без його участі, позов не визнав з мотивів, викладених у запереченні до позову, та свої доводи мотивувала необхідністю виконання вимог ст. 51 Бюджетного Кодексу України, та на ст. 56 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік, яким були передбачені і виплачені повністю позивачу суми у 2007 році , виходячи з розміру отриманих на дитину позивача з врахуванням індексації для незастрахованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У позивача 23 червня 2005 року народилась донька ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (арк. спр.7), стоїть на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Біловодської РДА. Відповідно до довідки відповідача, позивачу було сплачено за липень 2007 р,- 104,49 грн., за серпень 2007 р. - 109,62 грн., за вересень 2007 р. - 109,62 грн., за жовтень 2007 р,- 109,62 грн., за листопад 2007 р.- 112,50 грн., за грудень 2007 - 115,65грн.( арк.спр.11).

Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992р. встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сімї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сімям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Частиною 1 ст.1 вищевказаного Закону встановлено, що громадяни України, в сімях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 5 ,1 Закону України « Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992 року зі змінами та доповненнями передбачено, що всі види державної допомоги сімям з дітьми, крім допомоги у звязку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у ч.2 ст.4 цього Закону , призначають та виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків. Порядок призначення та виплати державної допомоги сімям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється кабінетом Міністрів України. При цьому, вказаною статтею функції щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку Кабінету Міністрів не делеговані.

Ст.15 вказаного закону передбачено, що державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Даний закон є спеціальним, таким, що регулює правовідносини, які повязані з призначенням та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей. Умови призначення даного виду державної допомоги передбачені ст. 14 вказаного закону, при цьому закон не передбачає обмежень чи особливих умов або розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги на застрахованих чи не застрахованих осіб.

П.14 ст.71 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року було зупинено дію ст. 15 Закону України « Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992р.

Рішенням Конституційного Суду України від 9.07.2007 року у справі № 1-29 /2007 про соціальні гарантії громадян були визнані такими, що не відповідають Конституції України ст.56,71 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року.

Відповідно до вищенаведеного, з 9 липня 2007 року була відновлена дія статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-ХП, за якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років : з 1.07.'2007р- 463грн, з ],10.2007р по 31.12ї2007р- 470грн.

Виходячи з виплачених позивачу розмірів державної допомоги за липень- грудень 2007 року суд вважає за необхідне зобовязати нарахувати та виплатити на користь позивача з 9.07.2007р по 31.12.2007р- недоплачені ( за липень 2007р= 104,49:31x8=26,96 грн за 8 днів; 463:3їх 23=343,51- 77,53= 265,99 грн.) ( 265,99+ 353,38+353,38+ 360,38+ 357,50+ 354,35 ) = 2044,98 грн., тобто, вимоги позивача задовольнити повністю з врахуванням арифметичної помилки, яка допущена при складанні позову.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України (№ 8-рп/2005 від 1 1 жовтня по справі № 1-21/2005), який неодноразово розглядає проблеми, повязані з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Згідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно- правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статі 92 Конституції України передбачено, що виключно Законами України визначаються права та с вободи людини та громадянина, гарантії цих прав і свобод.

Таким чином, суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору застосовувати статтю 22 та 46 Конституції України, ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992року, не приймаючи до уваги докази, на які посилається представник відповідача, як на підставу заперечень проти позову.

Ст.92 ч.І п.1 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, тому у 2007 році нарахування та виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повинна здійснюватися територіальними управліннями праці та соціального захисту населення на підставі ст.15 ЗУ «Про державну допомогу' сімям з дітьми». За таких обставин суд вважає за необхідне визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Біловодської райдержадміністрацїї Луганської області щодо відмови в виплаті допомоги з 09.07.2007 року по

31.12.2007року позивачу з розміру прожиткового мінімуму, визначеного Законом України « Про державний бюджет У країни на 2007 рік» від 19.12.2006 року неправомірними, а також зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату державної допомоги, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, визначеного Законом на відповідний період.

Суд вважає, що посилання відповідача на відустність бюджетного фінансування для здійснення соціальних виплат не є причиною для відмови в виплаті соціальної допомоги, оскільки судове рішення ухвалюється в межах норм діючого законодавства, незалежно від причини ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги.

Орган державної влади ухилився від виконання Закону України « Про державну допомогу сімям з дітьми» всупереч рішенню Конституційного Суду України від 14.12.2000р.№15-рп ( справа про виконання рішень Конституційного Суду України), порушив та продовжує порушувати права позивача відмовою у виплаті державної допомоги в розмірі, встановленому законами України. Таким чином, суд вважає порушення прав позивача з боку органу державної влади продовжуваним з часу прийняття рішення Конституційним Судом України від 9.07.2007 року.

Суд не може нарахувати чи врахувати позивачу індексацію до заявленої в позові суми

2047,12грн., виходячи з того, що за п.З Постанови Кабінету Міністрів України від і 7 липня 2003 року № 1078 ( в редакції Постанови КМУ № 170 від 12.03.2008 року) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку індексації не підлягає.

Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. З, 10, 11, 15, 88, 213-215 ЦПК України, ч.2 Закону України № 1691-VI „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами , суд -

ВИРІШИВ :

Позов гр. ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати державної допомоги на утримання малолітньої гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно в розмірі прожиткового мінімуму для дітей до 6 років згідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» на відповідний період.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації Луганської області здійснити нарахування та виплату не отриманої матеріальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей до 6 років, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» на відповідний період, гр. ОСОБА_1 на утримання гр. ОСОБА_2 за період з 09.07.2007 року по

31.12.2007року включно з врахуванням виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь гр. ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 45 грн. 50 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Луганської області.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений цим Кодексом, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя

Біловодського райсуду

Луганської області ОСОБА_3