РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 р.

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі головуючого - судді Алфьорової Т.М., за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1Ю . розглянувши у судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачем були в зареєстрованому шлюбі з 24.05.2008 року І мають сумісну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. В грудні 2008 року відповідач виїхав до Росії в місто ОСОБА_5. До травня

2009року відповідач добровільно надавав допомогу у розмірі 10000 руб. , а з квітня - по 5000 руб. Останній банківський переказ від відповідача вона отримала в грудні 2009 року. Починаючи з січня 2010 р. добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, так як він працездатний, має роботу і не має інших дітей. З його слів та зі слів його батьків, вона знає, що він працює неофіційно і має дохід у розмірі 25000 російських рублів. Крім того, має нерухомість у вигляді двохкімнатної квартири готельного типу у м. Харкові. Він також сплачує кредит на житло, яке придбали його батьки в м. Сургут, батьки відповідача працюють. Все це свідчить про наявність можливості надати своїй сімї належне утримання. Вона просила стягнути аліменти в розмірі по 2000 грн. щомісяця на утримання дитини, а також на своє утримання до досягнення дитиною трьох років по 1000 грн. щомісяця.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, але уточнила і просить стягнути аліменти в розмірі 1500 грн. щомісяця, посилаючись на те, що витрати на дитину, а саме харчування, ліки і інші потреби складають вказану суму. За період з моменту подачі позову вона отримала від позивача аліменти в розмірі 12000 рублів, а також 517 грн., які вона отримала в листопаді 2010 року.

Під час розгляду справи, позивач відмовилася від позовних вимог стосовно аліментів на своє утримання і ухвалою суду від 30.11. 2010 року, суд прийняв відмову від позову в цій частині.

Відповідач ОСОБА_3, який був допитаний по окремому дорученню 19.07.2010 року мировим суддею судової ділянки №10 міста окружного значення ОСОБА_5 - Мансійського автономного округа-Югри, позов визнав частково і погодився сплачувати аліменти в розмірі 2000 руб, так як не працює з квітня 2010 року, тому що закінчився дозвіл на роботу, тому працевлаштуватися не може.

Представник відповідача - ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, позов визнав частково і дав пояснення, що ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 і проживає за межами України. На сьогоднішній час він не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини більше ніж 500 грн. щомісяця, що складає приблизно 2000 руб., так як він не працює. Якщо буде можливість, ОСОБА_3 буде надавати додатково матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Коли у нього була можливість, він надавав матеріальну допомогу в достатньому розмірі, а саме 10000 руб., а потім 5000 руб. Позивач не довила той факт, що ОСОБА_3 має можливість надавати допомогу у тому розмірі на якому вона наполягає.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були в зареєстрованому шлюбі з 24 травня 2008 року і до 03 серпня 2010 року ( свідоцтво про розірванню шлюбу, видане Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції). Сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження дитини.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобовязані заримувати дитину до досягнення повноліття.

Статтею 181 ч. ч. 1,2 СК України визначено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму верховного Суду України від 15.05.2006 року № З « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 інших дітей немає, працездатний, на його утриманні ніхто не перебуває і тому може надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки.

За таких обставин суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Разом з тим, суд вважає, що сума аліментів на якій наполягає позивач явно завищена. Під час розгляду справи не найшов підтвердження довід позивача, що відповідач на сьогоднішній час має дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 25000 руб., або має інше джерело фінансування і має достатній заробіток для сплати аліментів в розмірі 1500 грн.

У відповідності з положеннями ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обидва батьки зобовязані утримати неповнолітню дитину.

За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти в розмірі 600 грн. щомісяця. Як встановлено в судовому засіданні відповідач з березня

2010року надсилав аліменти на утримання дитини приблизно по 500 грн., тому суд вважає, що він має можливість сплачувати аліменти позивачу у розмірі 600 грн. щомісяця.

Аліменти треба стягувати з відповідача з моменту подачі позову, тобто з 10.03.2010 року по 600 грн. і на 10.09.2010 року ця сума буде складати 3600 грн. Відповідач з моменту подачі позову і до винесення судом рішення сплатив аліментів в розмірі 3400 грн., тому суд вважає, що треба стягнути аліменти з 15.09.2010 року, щоб в суму виплачених аліментів ввійшли усі виплати зроблені відповідачем.

При цьому, при зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом стосовно зміни розміру аліментів.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати, а саме: за судовий збір - 51 грн., а також треба стягнути за інформаційне технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., так як позивач по вказаної категорії справи звільнений від сплати судових зборов, та за інформаційне технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 180,181,182,183 Сімейного Кодексу України та ст.ст. 11,60, 81,88, 208,209,212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з 15.09.2010 р. до повноліття дитини.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір - у розмірі 51 грн., та 120 грн. за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя-