Справа № 2-3697/10
Провадження № 2-3697/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2010 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Шеремети Г.І.

при секретарі Литвинов Є.О.

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ КБ «Приват Банк» про спонукання до виконання умов договору, суд ,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом про спонукання ЗАТ КБ «Приват банк» виконати умови договору шляхом першочергового прийняття коштів в погашення відсотків по кредиту та відсоткам.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, суду пояснила, що відповідно до договору від 11.03.2008 року укладеного з відповідачем отримала кредит в розмірі 21140 дол. США із строком погашення 11.03.2013 року. Відповідно до умов договору, погашення кредиту здійснюється щомісячно в сумі 451 дол. США. У зв»язку з матеріальними труднощами в оплаті кредиту вона зверталась у банк з пропозицією про розстрочку платежів, однак їй було відмовлено. У зв»язку з неповним погашенням кредиту та відсотків помісячно утворилась заборгованість, яку через певний період часу мала намір погасити, однак відповідач кошти, які вона розраховувала сплатити по відсоткам та тілу кредиту зарахував у штрафні санкції. Тому такі проплати відмовилась проводити у такий спосіб, вважає що це є порушення умов укладеного договору, крім цього ставить її у ще більш скрутніше матеріальне становище щодо можливості погашення кредитних коштів. Вважає покликання відповідача на першочерговість погашення штрафних санкцій та в другу чергу відсотків та тіла кредиту є незаконними і такими, що не передбачені умовами договору.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що твердження позивача щодо відмови прийняти платежі по кредиту не підтверджені жодними доказами, що свідчить про не бажання позивача виконувати умови договору, тому просить в позові відмовити. Пояснив, що першочергове погашення платежів нарахованих по штрафних санкціях передбачено умовами договору , а саме п.3.2. укладеної угоди. Тому дійсно при сплаті платежів кошти в першу чергу будуть направлятись на погашення штрафних санкцій, кредиту та відсотків.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку що позов слід задоволити виходячи з наступних міркувань.

Як вбачається з кредитного договору укладеного між сторонами 11.03.2008 року позивачка отримала кредит у розмірі 21140 дол. США із строком погашення 11.03.2010 року та щомісячним платежем у сумі 451, 52 дол. США згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Як пояснила в судовому засіданні позивачка нею до вересня 2008 року виконувались зобов»язання по договору кредиту, однак у зв»язку з важким матеріальним становищем з вересня 2008 року оплата по кредиту проводилась частково, були звернення до банку про розстрочку платежів, в даний час має кошти для погашення боргу , однак вважає що такі згідно договору в першу чергу мають зарахуватись у погашення відсотків, кредиту, а потім штрафних санкцій.

Згідно п.1.2 вище вказаного договору предметом такого є надання кредиту в обмін на зобов»язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені договором строки.

Укладеним кредитним договором між сторонами, а саме п.2.2. передбачено, що позичальник надає банку кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії, тобто в першу чергу кошти ідуть на погашення заборгованості по кредиту та відсоткам.

В судовому засіданні представник відповідача в обґрунтування своїх заперечень покликався на розділ 3 кредитного договору про порядок здійснення розрахунків, що відповідно до п.3.2. кошти отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту насамперед направляються для відшкодування витрат збитків банку.

Оцінивши такі покликання представника відповідача судом встановлено, що дійсно в п.3.2. викладено вище зазначене відповідачем з покликанням на п.п.2.2.9; 2.3.8., кредитного договору відповідно до яких відповідач має право за рахунок коштів, які надаються банку на погашення заборгованості позичальника за цим договором банк має право в першу чергу відшкодувати свої витрати збитки, які виникли у зв»язку із сплатою послуг , які надані або будуть надані в майбутньому з метою реалізації прав банку по договорах іпотеки укладеними з метою забезпечення зобов»язань позичальника за цим договором. До послуг вказаних у цьому пункті відносяться: зберігання іпотеки: послуги, пов»язані з реалізацією іпотеки, представництва інтересів банку у суді й перед третіми особами і т.д. або відповідно до п.2.2.9. на підставі наданих банком підтверджуючих документів можливо відшкодувати витрати/ збитки банку, які виникли у зв»язку з наданням бюро кредитних історій інформації про позичальника, а також сплатою послуг, які надані або будуть надані в майбутньому з метою реалізації прав банку за даним договором, а також за договорами іпотеки. До таких послуг відносяться представництво інтересів банку у суді та перед третіми особами, витрати на надання правової допомоги, адвокатів, інших осіб пов»язаних з розглядом суперечок в судах, в органах державної влади.

З наведеного змісту вище зазначених пунктів на які покликається відповідач, як такі що передбачені договором і стосуються порядку зарахування коштів по кредитному договору, суд до таких тверджень ставиться критично і вважає, що зміст таких пунктів не має жодного відношення до механізму здійснення погашення сум за кредитним договором, а має відношення лише до витрат та збитків банку, які можуть бути понесені і потребують доказування в ході судового розгляду. Таких вимог відповідачем перед судом заявлено не було. Суд вважає, що відповідач ототожнює поняття витрати і збитки банку з механізмом проведення розрахунків по кредитному договору за схемою проценти, відсотки, тіло кредиту, інша заборгованість, що передбачено п.2.2. Крім цього суд вважає, що відповідачем у зв»язку із неправильним трактуванням змісту договору щодо порядку проведення розрахунків штучно створюються умови, які унеможливлюють погашення боргу по процентам та кредиту у зв»язку з несплатою яких відповідачем нараховуються штрафні санкції.

Тому суд вважає, що неприйняття коштів у позивачки не в погашення в першу чергу відсотків та заборгованості по тілу кредиту є необґрунтованими і такими що порушують умови укладеного кредитного договору, а тому вимоги про спонукання відповідача до вчинення дій по прийняттю коштів в погашення заборгованості за кредитним договором є підставними.

Керуючись ст.ст.3, 4, 57-60, 209, 294 ЦПК України, ст.203, 536, 616, 1054, 1055 ЦК України

суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Зобов»язати ЗАТ КБ «Приват банк» виконати умови кредитного договору №LVL6CA від 11.03.2008 року зобов»язавши прийняти від ОСОБА_1 в першу чергу плату в погашення заборгованості по кредиту станом на 6.09.2010 року в сумі 5279 дол. США заборгованості по процентах за користування кредитом 3059,11 дол. США, заборгованість по комісії 91,19 дол. США.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області в порядку та строки передбачені ст..294 ЦПК України..

Суддя: Шеремета Г.І.