РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.10 Буринський районний суд Сумської областів складі:

головуючого судді Міщенко В.М.

при секретарі Ключник О.М.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2,ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Буринь цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ВАТ "Сумиобленерго" про поновлення на роботі , відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу , моральної шкоди та судових витрат

Встановив:

23.02 2010 року позивач звернулася із позовом до ВАТ "Сумиобленерго" про поновлення на роботі , відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу , моральної шкоди та судових витрат мотивуючи свої вимоги тим , що наказом №60-к від

1)
року, де прізвиїце особи, яка підписала наказ не вказано, вона була звільнена з займаної посади в.о. начальника Буринського РЕМ ВАТ "Сумиобленерго" за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків, тобто по п.З ст. 40 КЗпП України.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки звільнення було проведено в період її тимчасової непрацездатності, без отримання від неї будь-яких пояснень, без наведення конкретних фактів порушень . з грубими порушеннями отримання дозволу на її звільнення від профспілкового комітету.

Просила суд поновити її на посаді в.о. начальника Буринського РЕМ ВАТ "Сумиобленерго", стягнути з відповідача 6151 грн. 68 коп заробітної плати за час вимушеного прогулу , 1000 гривень моральної шкоди та 2000 грн витрат, понесених на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач свої вимоги неодноразово змінювала. Остаточно просить суд поновити її на посаді в.о. начальника Буринського РЕМ ВАТ "Сумиобленерго", стягнути з відповідача 14736 грн. 12 коп заробітної плати за час вимушеного прогулу та 2000 грн витрат, понесених на правову допомогу. Від стягнення моральної шкоди позивачка відмовилась Також просить допустити негайне виконання рішення в частині поновлення її на роботі.

Представники відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 позов не визнали і пояснили, що ОСОБА_5 , працюючи на посаді в.о. начальника Буринського РЕМ ВАТ "Сумиобленерго" відповідно до наказів № 8/275 від 15.10.2009 року та 8/334 від 21.12. 2009 року за неналежне виконання своїх обов'язків, що призвело до низьких показників виробничо-господарської і фінансової діяльності за підсумками роботи Буринського РЕМ за вересень та листопад 2009 року, притягувалась до дисциплінарної відповідальності та її оголошувались догани.

30.01.20010 року голові правління ВАТ "Сумиобленерго" ОСОБА_6 надійшла службова записка від технічного директора ВАТ "Сумиобленерго" ОСОБА_7 про те, що на протязі другого півріччя 2009 року при проведенні перевірок діяльності Буринського РЕМ були виявлені зауваження стосовно виробничої діяльності цього підрозділу, а саме значно зменшились обсяги виконання ремонтів в жовтні та листопаді 2009 року, що і стало причиною звільнення позивачки з займаної посади , відповідно до п.З ст. 40 КЗпП України.

Наказ про її звільнення підписав директор по персоналу ВАТ "Сумиобленерго" ОСОБА_8М:, .Дій хоча і не мав на це відповідних повноважень, але в подальшому його дії були схвалені керівництвом товариства, тому порушень в цьому не вбачають.

Звільнення позивачки було проведено 01.02.2010 року з ранку, тобто до того , як позивачка звернулась в лікарню за медичною допомогою, на її звільнення 01.02.2010 року було отримано згоду спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ "Сумиобленерго", а тому вважають її звільнення законним і просять в задоволенні позову відмовити.

Третя особа- директор по персоналу ВА Г "Сумиобленерго" ОСОБА_8, в судове засідання не з'явився, справу просить слухати без його участі.

Суд дослідивши обставини справи . представлені докази та давши їм оцінку,

вислухавши сторони , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 наказом по ВАТ "Сумиобленерго" № 54-к від 28.01.2009 року була призначена на посаду в.о. начальника Буринського РЕМ ВАТ "Сумиобленерго" та наказом №60-к від 01.02.2010 року була звільнена з займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків, тобто по п.З ст. 40 КЗпГІ України.

На підставі п. З ст. 40 КЗпГІ України трудовий договір може бути розірваний

власником підприємства (установи, організації) або уповноваженим ним органом у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків,

покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до цього працівника застосовувались заходи дисциплінарного стягнення або громадського впливу у встановленому для цього порядку.

Виходячи з цього, при звільненні працівника за п. З ст. 40 КЗпП адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання вказаних обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які і коли проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнень.

У даному ж разі відповідач обмежився лише загальним посиланням на систематичне невиконання ОСОБА_5 трудових обов'язків при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення, не врахував положень ст, 149 КЗпП, згідно з якими при обранні виду дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника.

Крім того , у відповідності до ч. З ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника, або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності ( крім звільнення за п.5 цієї статті).

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

В даному випадку , відповідно до листка непрацездатності серії АБФ №054878 позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в Буринській ЦРЛ з 01 по 15 лютого 2010 року, а тому її звільнення, на думку суду , було проведено в період її непрацездатності, тобто з грубим пор у іїтг 'Шй'М діючого законодавства.

Наказ про звільнення позивачки з займаної посади підписано директором по персоналу ВАТ "Сумиобленерго" ОСОБА_8М, якому вказані повноваження не надавались, що є порушенням ч. 1 ст 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 43-1 КЗпП України згода профспілкового комітету на звільнення керівника підприємства не передбачена.

В даному випадку, отримання згоди профспілкового органу на звільнення позивачки з займаної посади було проведено з грубими порушеннями, передбаченими ст. 43 КЗпП України, так як подання розглянуто без її участі або її письмової заяви про розгляд подання без її участі, саме рішення профспілкового органу є не обгрунтованим.

При таких обставинах суд вважає, що звільнення позивачки згідно наказу №60-к від

1)
року, за підписом директора по персоналу ВАТ "Сумиобленерго" ОСОБА_8М за систематичне невиконання нею без поважних причин трудових обов'язків, тобто по п.З ст. 40 КЗпП України є незаконним, а тому вона повинна бути поновлена на роботі.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України з відповідача на користь позивачки слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку: 278 гривень 04 коп. ( середньоденний заробіток ) х 53 дні = 14736гривень 12 коп.

Також з відповідача слід стягнути судові витрати та витрати на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу..

Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Вирішу ' чі питання про стягнення витрат за надані правові послуги суд виходить із того, що відповідно до ст 84 ЦПК України . витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права , несуть сторони. Граничний розмір таких витрат повинен встановлюватись законом.

В даному випадку правова допомога надана позивачу фахівцем в галузі права, приватним підприємцем, по відповідній угоді та з наданням доказів про отримання представником 2000 грн. за надані послуги.

В той же час, суд не може задовольнити вимоги про відшкодування витрат на отримання правової допомоги, оскільки в Договорі від 06.02.2010 року , не вказані розцінки за вчинення конкретних дій ,відсутній ОСОБА_2 приймання-передачі наданих та отриманих послуг, відсутня довідка про затрачений час фахівцем в галузі права в розгляді конкретної справи.

При таких обставинах суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування з відповідача понесених ним витрат на отримання правової допомоги.

Керуючись ст.73, 213-215 ЦПК України, ст. 40,43, 43-1 232-235, КЗпП України,

суд,

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_5 в займаній посаді в.о. начальника Буринського РЕМ ВАТ "Сумиобленерго" з 20 квітня 2010 року, визнавши її звільнення незаконним

Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ВАТ "Сумиобленерго" 14736 ( чотирнадцять тисяч сімсот тридцять шість) гривень 12 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В частині стягнення з відповідача 2000 грн витрат за надання правової допомоги позивачу -відмовити

Стягнути з ВАТ "Сумиобленерго" на користь держави 51 гривню державного мита та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в Апеляційний суд Сумської області через Буричський райсуд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги

Головуючий