Справа № 2-97
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2010 року м.Білгород -Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі - Рачицькій І.А.,

за участю адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород - Дністровському цивільну справу за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру, та за позовною заявою третьої особи ОСОБА_4 , яка діє також в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 недійсним та визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 01 червня 2006 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та визнання права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_3, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01 червня 2006 року вона з відповідачкою в усній формі домовилася щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4,за яку вона передала 5000 грн., але відповідачка відмовляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, хоча за договором були повністю виконані всі умови угоди з обох сторін, однак наслідком не завірення нотаріально договору стала його недійсність, що на час спричиняє порушенню її майнових прав, в звязку з чим позивачка звертається до суду з позовом.

28 лютого 2007 року з позовом до суду звернулася ОСОБА_4, яка в своєму позові просить визнати її ОСОБА_4 третьою особою з самостійними вимогами по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 дійсним та укладеним, просить визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним, на підставі викладеного просить в позові ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу зазначеної вище квартири відмовити, та визнати за нею ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_7, просить також стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 11 вересня 2006 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 дійсним, був задоволений. Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_9, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 01 червня 2006 року. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_10-

Дністровський Одеської області, загальною площею квартири 33,9 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., що складається в цілому з 1-коридору, 2- шафи, 3-житлової,4 - кухні, 5-санвузла, 6- балкону.

На зазначене рішення ОСОБА_4 була подана апеляційна скарга, яка ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2006 року була задоволена, та рішення Білгород- Дністровського міськрайонного суду від 11 вересня 2006 року скасоване, справу направлено на новий розгляд до тог ж суду, іншим суддею.

Позивачка за своїм позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, а в позові ОСОБА_4 до неї відмовити, так як підстав для задоволення позову немає.

Відповідачка ОСОБА_3 по справі за позовом ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, з позовом погодилася, не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2, а в задоволенні позову ОСОБА_4 просить відмовити у повному обсязі.

Адвокат в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_9 позов ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_11 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсним не визнає, вважає його безпідставним, оскільки позивачка ОСОБА_2 придбала квартиру у встановленому чинним законодавством України порядку. Просить позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, задовольнити у повному обсязі.

Представник позивачки за позовом ОСОБА_4 про визнання договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_12 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним, просить суд задовольнити вимоги ОСОБА_4, так як вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, відмовити у повному обсязі.

Треті особи ОСОБА_6, та ОСОБА_7 у судове засідання не зявилися, але згідно наданих належним чином завірених заяв, надали свої пояснення щодо вищевикладених позовних вимог сторін.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру, підлягає задоволенню, а в задоволенні позову третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири №36 по Театральній, 13 в м.Білгород-Дністровському між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним, та визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру відмовити, з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 01 червня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був в усній формі укладений договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_13, згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купила належну продавцю квартиру загальною площею 33,9 житловою площею 17,7 кв.м., що складається в цілому з: 1-коридору, 2-шафи, 3-житлової,4 -кухні, 5-санвузла, 6- балкону, що розташована за адресою: АДРЕСА_14 м.Білгород- Дністровський Одеська область, за яку ОСОБА_2 була цілком здійснена оплата, що підтверджується розпискою, яка є в матеріалах справи.

Таким чином 01 червня 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_15, який не був нотаріально завірений, позивачка повністю виконала умови угоди, але відповідач ухиляється від нотаріального оформлення.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплати за нього певну грошову суму.

Сторонами по справі було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а саме, відповідачем було передано у власність позивача квартира АДРЕСА_16, за яку позивачкою сплачена відповідачу певна домовлена сума грошей.

ОСОБА_10 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору.

У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

ОСОБА_10 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забороняються законом, із правочинів.

Після укладення договору купівлі - продажу ОСОБА_2 була повністю прийнята у своє володіння та розпорядження квартира №36 по вул.ТеатратьнаЛ3 в м.Білгород-Дністровському Одеської області.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально,

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Також згідно ст. 271 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються судовим порядком, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи вищевикладене, що сторонами були виконані усі істотні умови договору, а також що квартира була правомірно придбана позивачкою, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання правочину купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру - по вул..Театральна, 13 в м.Білгород-Дністровському Одеської області, обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню.

З наданих суду ОСОБА_4 матеріалів справи, вбачається, що з 1990 року ОСОБА_4 знаходилася в законному шлюбі з ОСОБА_11, від спільного шлюбу є дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка досягла повноліття на даний час. В 1998 році ОСОБА_4, та її чоловік прийняли рішення щодо купівлі власного житла, а саме придбати квартиру АДРЕСА_16, за 3000 (три (доларів США, яка належала ОСОБА_6, але при покупці квартири невистачило 1 000 ( однієї тисячі) доларів США, яку вони позичили у матері чоловіка, ОСОБА_3. При нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу квартири у нотаріуса ОСОБА_7, ОСОБА_9 заявила вимоги, щодо оформлення придбаної квартири на неї, але була домовленість, що після повернення боргу в розмірі 1000 (однієї тисячі) доларів США, вищезазначену квартиру вона переоформить на ОСОБА_4 та її сімю. У січні 2001 року подружжя ОСОБА_4 погасили борг перед ОСОБА_3, однак ОСОБА_9, так і не переоформила вищезазначену квартиру, про що домовлялися, що є значним порушенням умов, у звязку з цим ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_17 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним. В обґрунтуванні позовних вимог, представник ОСОБА_4, посилається на те, що ОСОБА_3 не могла передати позивачу ОСОБА_2 ключі від зазначеної квартири, так як у неї їх не було. Продавець квартири ОСОБА_6 у якої подружжя ОСОБА_3 (ОСОБА_12 та ОСОБА_13) придбали спірну квартиру, ключі від спірної квартири разом з документами на неї передала подружжю ОСОБА_3, як фактичним покупцям квартири. Тому ні ОСОБА_2, а ні ОСОБА_9 не маючи ключі від спірної квартири, ні дня в неї не проживали, тому ОСОБА_2 про передачу ключів відповідачкою ОСОБА_14 надумані. За таких обставин позивачка за своїм позовом ОСОБА_4, вважає, що заявлені вимоги ОСОБА_8 е Л.Г. про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_18 дійсним та визнання права власності на зазначену квартиру, є и. надуманими й необґрунтованими.

ОСОБА_10 зі ст.ст.10, 60,61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона і як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні було встановлено, що за договором від 04.06.1998 року, який укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, згідно якого ОСОБА_6 і ОСОБА_9 придбала у власність квартиру АДРЕСА_19.

З письмових пояснень приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, вбачається, що 04 червня 1998 року посвідчувала договір купівлі- продажу, який був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3. Вказаний договір був посвідчений відповідно до вимог законодавства, ніяких заперечень, як зі сторони покупці, так і як зі сторони продавця до неї не поступало. Щодо того, як проходив розрахунок за продану квартиру у, хто приходив із членів родини, де ОСОБА_3 узяла гроші на купівлю квартири, таких фактів приватний нотаріус ОСОБА_7 згадати не має можливості, оскільки пройшло дуже багато часу.

ОСОБА_10 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.11.2005 року, ОСОБА_3 являється законною та єдиною власницею вищезазначеної квартири.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини у справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до розяснень наведених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» недодержання сторонами передбаченої законом простої письмової форми угоди виключає можливість доказування сторонами наявності угоди показаннями свідків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

ОСОБА_10 ст..215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою, та шостою 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний почин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорювний правочин).

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою особою (особами), права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

У звязку з цим суд визнав прийнятими вимоги позивачки ОСОБА_2

З наданих суду матеріалів справи не вбачається підстав вважати, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_20 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, були порушені вимоги, передбачені ст. 203 ЦК України.

У відповідності зі ст. 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину реєстрація свідоцтва про право власності гр. ОСОБА_2 як цивільно-правовий правочин є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний недійсним судом.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

ОСОБА_10 до ч.1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та мається своїм майном на власний розсуд.

Крім того в матеріалах справи міститься постанови від 24.01.2010 року, та від 18.04.2010 року винесена Білгород-Дністровським MB ГУМВС України в Одеській області про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_4 на незаконні дії ОСОБА_9

Взаховуючи викладене, оскільки будь-яких підстав для визнання оспорюваного договору купівлі- продажу недійсним судом не встановлено, то суд вважає, що даний договір укладено правомірно.

Відповідно до ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені зокрема із правочинів.

Укладення договору купівлі-продажу в світлі ст. 202 ЦК України виступає формою правочину, є дією громадянки ОСОБА_2 спрямованою на набуття права власності на №36 по вул.Театральній,13 в м.Білгород-Дністровському.

ОСОБА_4 та її представником, в свою чергу не надано жодних доказів, які б ти на такі порушення. Отже посилання представника ОСОБА_4 на вищенаведені обставини, як на підстави задоволення позовних вимог є необґрунтованими.

Таким чином позовна вимога ОСОБА_4 щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_21 між ОСОБА_8 э ОСОБА_8 та ОСОБА_3, та визнання за нею ОСОБА_4 права власності на квартиру, стягнення моральної шкоди, не підлягають задоволенню, через недоведеність та невідповідність обставин викладеним у позові дійсним обставинам справи.

Керуючись ст. ст.ст. 202, 204,215,216, 220 ч. 2, 317,319, 328, 334, 392, 638, 655 ЦК Україна, ст. ст. 10, 60. 61,213-215,271 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Визнати Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_16, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 01 червня 2006 року - дійсним.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру №36 по вул. 13 в м.Білгород-Дністровському Одеської області, загальною площею квартири 33,9 кв.м., площею 17,7 кв.м., що складається в цілому з: 1-коридору, 2-шафи, 3-житлової,4 -кухні, 5-санвузлу, 6- балкону.

В позові третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_20 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним, та ті ОСОБА_4 права власності на квартиру, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: