Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2- 1060/2010
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

08 квітня 2010року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі Омарбековій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

01.06.2009р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу.

Позивач у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 17.08.1991року у відділі РАГС виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Дніпропетровська. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Юлію, 25.07.2007р. народження. Шлюбні відносини з відповідачкою припинилися в липня 2008р., коли позивач пішов жити до іншої жінки. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дитини, втрата почуття любові та поваги та через несумісність в інтимних стосунках, через що виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. На даний час позивач знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та поновлювати шлюбні стосунки з відповідачкою не має бажання. Строк на примирення, наданий судом позитивних результатів не приніс. Просив шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за його відсутності, про що надав суду відповідну заяву.

Відповідачка в судове засідання також надала заяву, згідно якої визнала вказані позивачем період та причину припинення шлюбних відносин, проте заперечувала проти розірвання шлюбу, вважаючи що ще можливо зберегти родину. Просила розглядати справу в судовому засіданні за її відсутності.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, виховання дитини, втрату почуття любові та поваги, через що виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин з липня 2008р. Строк на примирення, наданий судом двічі 17.06.2009р. тривалістю 6 місяців та 22.12.2009р. тривалістю 3 місяці позитивних результатів не приніс. На даний час позивач знаходиться у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою.

Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Заперечення відповідачки щодо незгоди з позовними вимогами суд приймає до уваги, проте оцінює критично, оскільки сторонам по справі надавався двічі строк на примирення загальною кількістю девять місяців, проте будь-яких дій щодо збереження родини відповідачкою не було вчинено, оскільки позивач від позовних вимог не відмовився. Крім того, відповідачка не заперечувала що подружні стосунки припинилися в родині, визнавши період та причину припинення стосунків.

З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені більше півтора роки тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка, хоча й заперечувала проти розірвання шлюбу, проте протягом наданих судом строків на примирення терміном 6та 3 місяці будь-яких дій щодо збереження родини не вчиняла, про що свідчить небажання позивача відмовлятися від позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 10, 60, 61, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 17.08.1991р. виконкомом Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, під актовим записом № 1179 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які мають неповнолітню доньку Юлію, 25.07.2007р. народження - розірвати.

Стягнути при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС на користь держави з ОСОБА_1 17грн., звільнивши ОСОБА_2 від несення судових витрат.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя : Н.В.Ткаченко