Справа №22ц-4138/2010р. Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Категорія: 27 Доповідач: Курій Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зубарєвої К.П.,

суддів: Курій Н.М., Монастирецького Д.І.,

за секретаря Стасів М.Я.,

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 січня 2010 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення на його користь заборгованості по кредитному договору № 142/02/06 від 20 вересня 2006 року в загальній сумі 180 110,00 грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 20 вересня 2006 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 50 000 доларів США під 14 відсотків річних на строк до 20 вересня 2011 року. Додатковою угодою до кредитного договору від 21 жовтня 2006 року внесено зміни до кредитного договору в частині розміру та строків погашення заборгованості по кредитному договору. Станом на 19 серпня 2009 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 23003,73 долари США, що по курсу НБУ еквівалентно 180 110,00 грн.

Залізничний районний суд м. Львова 29 січня 2010 року ухвалив рішення про задоволення зазначеного вище позову. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» 180110 грн. боргу та судові витрати в справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що судом неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи, а також судом порушено норми матеріального права. Апелянт зазначає, що судом не враховано, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми поточної заборгованості по кредиту, строк сплати якої ще не настав, є безпідставною. ОСОБА_1 просить рішення суду в частині стягнення 134935,32 грн. скасувати, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплачувати проценти.

Частина 2 означеної статті передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив з того, що, оскільки відповідачем порушено взяті на себе зобовязання за Кредитним договором, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача борг у сумі 180 110 грн.

Із висновком суду погоджується й колегія суддів.

Посилання апелянта, що безпідставною є вимога позивача про стягнення з нього суми поточної заборгованості по кредиту, строк сплати якої ще не настав, не заслуговує на увагу, оскільки суперечить умовам кредитного договору.

Пунктом 6.2 зазначеного Кредитного договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником зобовязань за Кредитним договором та/або порушення умов договору, що забезпечує виконання зобовязань Позичальником за Кредитним договором, Банк має право вимагати повернення кредиту в повному обсязі, строк повернення якого ще не настав та звернути стягнення на предмет застави (у т.ч. вилучити Предмет застави у заставодавця), що забезпечує виконання зобовязань Позичальника, вимагати виконання зобовязань за Кредитним договором від поручителя (гаранта) (а.с. 7).

Такий пункт кредитного договору узгоджується з нормами ЦК України, тому неспроможними є посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Львівської області Курій Н.М.