Справа № 22ц 1176 Гол-чий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: 19 Доповідач: Штефаніца Ю.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Мусіної Т.Г.

при секретарі: Безп'ятко О.І.,

за участі позивача ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною позивача ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2009 року , -

в с т а н о в и л а:

Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у звязку з порушенням договірних зобовязань, які випливають з договору купівлі-продажу від 02.12.2005 року, укладеного між ОСОБА_3, як продавцем та ОСОБА_5 як покупцем, про придбання будинку по вул.Зеленій,7 в с.м.т. Нові Стрілища Жидачівського району Львівської області, покликаючись на те, що відповідачка продаючи ОСОБА_5 цей будинок не повідомила покупця про приховані недоліки у стані та конструкції будинку. В ході розгляду справи позивач від свого імені та у власних інтересах неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно просив стягнути на свою користь 51 299 грн. витрати на усунення недоліків в конструкції будинку та компенсацію за заподіяну моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2009 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за недоведеністю позовних вимог та стягнуто з останнього на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що дане рішення не відповідає обставинам справи і ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає, що суд неправильно застосував положення ст.673 ЦК України щодо умов договору про якість товару, та безпідставно не застосував ст.678 ЦК України щодо наслідків передачі покупцеві товару неналежної якості. Вважаючи себе процесуальним правонаступником позивачки ОСОБА_5, стверджує, що не повинен був предявляти претензій щодо якості будинку при купівлі його у останньої. Апелянт зазначає також, що суд дав невірну оцінку наявним у справі доказам щодо якісного стану фундаменту і самого будинку на час його купівлі ОСОБА_5О та залишив без уваги докази того, що відбувається швидке зношення будинку внаслідок його неналежного стану. Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю або частково задовольнити його позовні вимоги (а.с.237-241).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 на обґрунтування доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_4 на апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, а рішення - скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Однак апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог п.п.4,5 ч.1 ст.311 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участь у справі та якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Так, у відповідності до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зі змісту позовної заяви від 15 березня 2007 року, яка була подана ОСОБА_2, як процесуальним співучасником та представником ОСОБА_5 і в її інтересах, видно, що остання просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_3 10 000 грн. на відшкодування заподіяної їй моральної шкоди в наслідок придбання нею неякісного житлового будинку.

Однак, як вбачається з оскаржуваного рішення суду та матеріалів справи, судом першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_5 не розглянуті і будь-якого процесуального рішення щодо її позову не прийнято.

Визнання позивачем у справі лише ОСОБА_2І та фактичне виведення, за його клопотанням, зі справи як позивача ОСОБА_5 здійснено судом без належного дотримання вимог процесуального закону щодо забезпечення процесуальних прав ОСОБА_5 передбачених ст.ст.10, 11, 27, 31 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що остання розпорядилась своїми правами, щодо свого процесуального становища за власною ініціативою.

При цьому, із журналу судовго засідання від 16.03.2009 року та технічного запису судового процесу видно (а.с. 224, 231), що заявлене ОСОБА_2 усне клопотання про заміну позивача була здійснено ним від свого імені та не містило даних про фактичне волевиявлення самої ОСОБА_5 щодо свого правового статусу.

Покликання апелянта на своє процесуальне правонаступництво після ОСОБА_5 є безпідставним і не випливає з положень ст.37 ЦПК України та матеріалів справи, оскільки ОСОБА_7 не є стороною договору купівлі-продажу будинку по вул.Зеленій,7 в с.м.т. ОСОБА_8, укладеного 02.12.2005 року між ОСОБА_3, як продавцем та ОСОБА_5, як покупцем, а отже, не є стороною і тих договірних правовідносин, що склались між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 та є предметом спору.

В той же час, виходячи зі змісту позовних вимог ОСОБА_2, які фактично зводяться до відшкодування йому майнової та моральної шкоди у звязку з необхідністю проведення ремонту і усунення конструктивних недоліків придбаного ним у ОСОБА_5 будинку 25.12.2008 року, та з врахуванням характеру спірних правовідносин, які випливають з договору купівлі-продажу, суду слід було обговорити питання щодо правового статусу ОСОБА_5 за позовом ОСОБА_2 та необхідності залучення її до участі у справи для вирішення цих спірних правовідносин.

За таких обставин, оскаржуване рішення не може залишатись в силі та підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, в ході якого суду слід вирішити питання щодо правового статусу ОСОБА_5О у даній справі, прийняти процесуальне рішення щодо заявлених позовних вимог, правильно вирішити спірні правовідносини сторін та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.303,304, п.5 ч.1 ст. 307, п.п.4,5 ч.1 ст. 311, п. 2 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2009 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду першої інстанції іншим суддею.

Ухвала апеляційного суду в частині скасування заочного рішення може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили. В іншій частині ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_9