Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2010 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки, розірвання кредитного договору, виселення. -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі ЗАТ КБ«Приватбанк») звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що 29 червня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № ZPС0GК00000600 (далі кредитний договір), на підставі якого (п. 1.1 кредитного договору) відповідачу наданий кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 25 317,50 доларів США на наступні цілі: 22 100,00 доларів США на придбання жилої нерухомості, а також 3217,50 доларів США на сплату страхових платежів.

Згідно до п. 1.1 кредитного договору позичальнику наданий кредит на строк з 29 червня 2006 року до 28 червня 2021 року включно з наступними зобов'язаннями: сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 1,00 % в місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,21 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати з «29» по «04» число кожного місяця; щомісяця у період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 314,02 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагородою.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п. п. 1.1 кредитного договору, позичальник повинен сплачувати банку відсотки за користування кредитом в розмірі 2,52 % в місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Згідно п. 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору, позичальник зобов'язується сплачувати банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менш 1 грн. за кожен день прострочки.

Посилаючись на те, що відповідач порушив взяті зобов'язання та вимоги умов кредитного договору, а саме: не виконуються в обумовлені строки зобов'язання щодо погашення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди (комісії), передбачені кредитним договором ЗАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № ZPС0GК00000600 від 29 червня 2006 року в розмірі 22 927 доларів США 65 центів, що станом на 30.01.2009 рік по курсу НБУ (7,7) складає 176 542 грн. 90 коп., розірвати кредитний договір № ZPС0GК00000600 від 29 червня 2006 року укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPС0GК00000600 від 29 червня 2006 року в розмірі 162 650,23 грн., звернути стягнення на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» на предмет іпотеки: житловий будинок, загальною площею 32,31 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., який розташований за адресою: м. Запоріжжя, майдан ПрофспілокАДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», кошти отримані від реалізації предмета іпотеки спрямувати на р/р 3111 ЗАТ КБ «Приватбанк», виселити громадян зареєстрованих у вказаній квартирі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягаючи на підставах, викладених у позовній заяві, просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Раніше надала до суду письмові заперечення відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на безпідставність позовних вимог, оскільки виконувати умови договору відповідач була позбавлена можливості з вини банку.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи позицію відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ЗАТ КБ «Приватбанк» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що 29 червня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № ZPС0GК00000600, на підставі якого (п. 1.1 кредитного договору) відповідачу наданий кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 25 317,50 доларів США на наступні цілі: 22 100,00 доларів США на придбання жилої нерухомості, а також 3217,50 доларів США на сплату страхових платежів (а.с. 13-18).

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до п. 1.1 кредитного договору ОСОБА_1 починаючи з 29 червня 2006 року по 01 вересня 2008 року включно здійснювалось погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді за іпотечне житлове приміщення за адресою: м. Запоріжжя, пл. Профспілок, 4/1, а саме внесення щомісячного платежу у сумі 314, 02 доларів США на відкриті Банком рахунки, які зазначені в Договорі (а.с. 29-32).

Відповідно до п.п. 2.1.2. п. 2.1. кредитного договору Банк зобов'язується з метою надання й обслуговування кредиту відкрити рахунки, зазначені в п. 1.2 Договору.

Пунктом 3.5 кредитного договору зазначено, що для погашення заборгованості за вказаним договором, у тому числі винагороди й відсотків за користування кредитом, позичальник надає Банку кошти на рахунки передбачені п. 1.2 договору для зарахування коштів.

Згідно до листа ЗАТ КБ «Приватбанк» від 11 березня 2009 року (а.с. 28) ОСОБА_1 було повідомлено, що внаслідок неспроможності клієнта своєчасно виконувати свої кредитні зобов'язання впродовж довгого часу, кредитний договір від 29 червня 2006 року № ZPС0GК00000600 на дату 29 серпня 2008 року було закрито згідно договору поруки КА «Верус» за рахунок власних коштів.

В ході судового розгляду справи суд за клопотанням відповідача витребував у ЗАТ КБ «Приватбанк» договір поруки укладений з КА «ВЕРУС», а також витребувано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № ZPС0GК00000600 від 29 червня 2006 року, проте витребувані докази не надано, у звязку з чим справу розглянуто на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як вбачається з довідки про заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № ZPС0GК00000600, станом на 30 січня 2009 року за вказаним договором мається заборгованість в сумі 22 927,65 дол. США, в тому числі: кредит 20 597,80 дол. США, прострочений кредит 493,64 дол. США, проценти 1287,13 дол. США, прострочені проценти 444,87 дол. США, комісія 92,82 дол. США, пеня 11,39 дол. США.

Проте з зазначеного розрахунку не зрозуміло за який період виникла заборгованість, яким чином проводився позивачем розрахунок відсотків та пені за кредитним договором.

Інші докази на підставі яких суд би мав можливість перевірити правильність нарахування позивачем суми боргу за договором № ZPС0GК00000600 від 29 червня 2006 року позивачем суду не надано.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України, позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України зазначені ним обставини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом даної норми закону відповідачем у справі повинна бути особа, яка порушує, не визнає або оспорює права, свободи чи інтереси позивача, і такі порушення, невизнання та оспорювання унеможливлюють в повній мірі реалізувати позивачеві свої права, свободи та інтереси.

Проте в порушення вимог закону в судовому засіданні представник позивача на підтвердження своїх позовних вимог не навів належних та допустимих доказів, не зазначив яким чином відповідач порушила, права, свободи чи інтереси позивача, та не спростував доводів відповідача про те, що заборгованість відповідача за кредитним договором виникла внаслідок неможливості останньою здійснювати платежі на рахунки визначені в договорі, як передбаченого п. 3.5 договору, чим не виконав вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи ту обставину, що з урахуванням наявних у справі доказів суд позбавлений можливості перевірити правильність зробленого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги ЗАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № ZPС0GК00000600 від 29 червня 2006 року в розмірі 22 927доларів США 65 центів, що станом на 30.01.2009 рік по курсу НБУ (7,7) складає 176 542 грн. 90 коп., про розірвання кредитного договору № ZPС0GК00000600 від 29 червня 2006 року укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPС0GК00000600 від 29 червня 2006 року звернути стягнення на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» на предмет іпотеки: житловий будинок, загальною площею 32,31 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., який розташований за адресою: м. Запоріжжя, майдан ПрофспілокАДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», про виселення, - задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 589, 590, 610, 611, 612, 624, 150 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки, розірвання кредитного договору, виселення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Геєць Ю.В.