Апеляційний суд Чернівецької області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 11 » серпня 2010 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого -судді: Галичанського А.Д.

суддів: Струбіцької О.М., Яремка В.В.

секретар Брензило В.В.

за участю представника банку ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк в особі Чернівецької філії ПАТ КБ „ПриватБанк (далі Банк) до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення та за зустрічним позовом прокурора Вижницького району в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Банку, ОСОБА_3, треті особи: орган опіки і піклування Вижницької РДА, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк в особі Чернівецької філії ПАТ КБ „ПриватБанк на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 червня 2010 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 червня 2010 року в позові Банку відмовлено.

_______________________________________________________________________

Справа № 22ц-1536 2010 р. Головуючий у І інстанції: Пилипюк І.В.

Категорія: 19/27 Суддя-доповідач: ОСОБА_6

Зустрічний позов прокурора задоволено.

Визнано договір іпотеки від 21.01.2008 року укладений між Банком та ОСОБА_3 недійсним.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі Банк просить це рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення їх вимог.

Зазначає, що суд прийняв рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, неповним з»ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін. Вважає, що рішення прийняте у відповідності до норм матеріального права з врахуванням обставин, встановлених по справі.

Судом першої інстанції встановлено, що між Банком та ОСОБА_2 21.01.2008 року укладено кредитний договір згідно умов якого позичальнику Банком надано кредит в розмірі 33650 доларів США зі сплатою 12 % річних та кінцевим терміном повернення 19.01.2018 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту між Банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки згідно умов якого останнім надано в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, земельну ділянку.

Відповідач порушив умови договору щодо строків погашення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 29894 долари США.

Банк вимоги закону та договору про необхідність направлення відповідачам письмової вимоги про усунення порушень не виконав, що унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, в будинку проживає та зареєстрована дружина відповідача ОСОБА_2 та їх двоє неповнолітніх дітей до яких позовні вимоги про виселення не були предявлені.

Всупереч закону ОСОБА_3 16.01.2008 року зняв з реєстрації неповнолітніх дітей, після чого надав в іпотеку житловий будинок без згоди органу опіки та піклування про що було відомо представнику Банку.

На момент укладення договору іпотеки його сторони відповідачі по справі не виконали вимог закону (ст. 203 ЦК України) і його укладення відбулося без попередньої згоди органів опіки і піклування на вчинення правочину щодо будинку, право на користування яким мають неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Останні зареєстровані в господарстві ОСОБА_3 з 29.05.2003 року 16.01.2008 року перед укладенням договору іпотеки були зняті з реєстрації, а 14.03.2008 року знову зареєстровані і проживають по даний час.

Колегія суддів перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Вищезазначені обставини встановлені судом першої інстанції повно, на підставі належних та допустимих доказів, яким дана вірна юридична оцінка і до встановлених таким чином правовідносин суд застосував норми матеріального права що їх регулюють за виключенням ст. 177 СК України яка регулює правовідносини по управлінню майном дитини, а в даному випадку спірне майно не належить неповнолітнім, однак це не вплинуло на законність рішення.

Доводи апелянта про те, що Банк згідно ст. 35 Закону України „Про іпотеку може звернутись у будь-який час за захистом своїх прав без письмового надіслання боржнику письмової вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення зобовязання є помилковими і спростовуються також ч. 3 ст.ст. 109, 155 ЖК України в якій встановлений аналогічний порядок звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення.

Зокрема, після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передання в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобовязані на письмову вимогу кредитора добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення, в установлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Що стосується доводів скарги про безпідставність висновку суду щодо перебування, зняття з реєстрації неповнолітніх у спірному будинку, то ці висновки ґрунтуються на довідці виконкому Вижницької сільради № 36 від 01.02.2010 року. (а.с.84) чим обєктивно підтверджуються пояснення ОСОБА_3, а тому є вірними, а довідка Вижницького сільради від 22.02.2010 року про те, що неповнолітня ОСОБА_5 проживає у спірному будинку з 19.02.2010 року нічим обєктивно не підтверджується, що стосується необхідності зясування інших обставин щодо проживання та реєстрації неповнолітніх до 22.02.2010 року, то у відповідності до ст.ст. 10, 11 ЦПК України з цих підстав Банк не заявив відповідних клопотань, а суд не уповноважений зясовувати це з своєї ініціативи.

Помиляється апелянт вважаючи що суд безпідставно застосував ст. 12 Закону України „Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей так як зазначена норма і закон спрямовані на попередження і недопущення бездомних громадян і безпритульних дітей, а не лише на їх захист.

Інші доводи скарги не впливають на законність рішення.

За таких обставин суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк в особі Чернівецької філії ПАТ КБ „ПриватБанк відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 червня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: