ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-563/10
провадження № Б/Н 563
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2010 р.Дарницький районний суд м.Києва в особі судді Вовка Є.І., при секретарі Іващенко К.В., в судовому засіданні по розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства „Страховакомпанія „Інкомстрах щодо трудових відносин,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просила: визнати довідку про її доходи в ЗАТ СК Інкомстрах недійсною (в якій незаконно нарахована сума заробітної плати) та стягнути заборгованість по заробітній платі з ЗАТ СК Інкомстрах на її користь нараховуючи розмір заробітної плати, виходячи із суми (3000 грн. - на місяць); стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства „Страхова компанія „Інкомстрах на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 20871 грн. 64 коп. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн.; змінити формулювання підстав звільнення ОСОБА_2 з роботи в ЗАТ СК Інкомстрах із звільнена за згодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України» на «звільнена за власним бажанням, п.3 ст.38 КЗпП України.

В обґрунтування вимог заяви позивач, зокрема зазначила, що находячись в трудових відносинах з відповідачем, 28.04.2009р. подала останньому заяву про звільнення за власним бажанням, після чого, під тиском відповідача, який діяв всупереч вимогам діючого законодавства країни, написала заяву про звільнення за згодою сторін від 30.04.2009р., та була звільнена з підприємства відповідача цього ж дня за наказом від 30.04.2009р. - за згодою сторін. Заборгованість ОСОБА_3 акціонерного товариства „Страхова компанія „Інкомстрах перед ОСОБА_2, по заробітній платі за березень та квітень 2009 року складає суму 5877 грн. Крім того, позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки з вини відповідача виплати заборгованості по заробітній платі станом на 14.07.2009р. в сумі 10494 грн.

-коп.; вихідну допомогу за три місяці в сумі 4500 грн., на підставі ст.44 КЗпП України, оскільки відповідач порушив законодавство про працю, а також моральну шкоду, заподіяну позивачу у вигляді моральних та фізичних страждань вказаними протиправними діями відповідача. Вважала, що належить визнати довідку про її доходи в ЗАТ СК Інкомстрах недійсною на підставі ст.215 та ст.230 ЦК України, оскільки в ній незаконно нарахована заробітної плати, менша ніж та яка має бути нарахована, виходячи із суми 3000 грн. на місяць, відповідно до її усної домовленості з відповідачем та її волевиявленню, що на думку позивача може бути підтверджено показаннями свідків.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та їх обґрунтування. Просила позов задовольнити. Надала до суду копію рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 лютого 2010 року по справі №2-345, без даних щодо набрання ним законної сили.

У судовому засіданні представник відповідача визнав позов частково - в розмірі заборгованості по заробітній платі за березень та квітень 2009 року

-виходячи з посадового окладу в сумі 1000 грн. та частково щодо стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки з вини відповідача виплати заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Проаналізувавши наведені дані, довідки про доход позивача та щодо її місця роботи (а.с.59, 65, 69), фіскальні чеки та медичну довідку (а.с.55-58), довідку про відсутність заборгованості (а.с.68), а також інші матеріали справи, в тому числі, копії: витягу з трудової книжки та паспорта позивача (а.с.6, 10); наказу від 25 лютого 2009 року про призначення (з випробувальним терміном) позивача на посаду юрисконсульта юридичного управління відповідача з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с.7); трудового договору між сторонами (а.с.8, 9); письмових заяв позивача від 30.04.2009р. та від 28.04.2009 року (з фіскальним чеком та описом), а також інших заяв позивача та відповідей на заяви позивача (а.с.11-14, 18-28, 33, 35- 37); заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 15, 16); розписки позивача (а.с. 17); постанови про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_6 від 3 червня 2009 року (а.с.34); телеграми (а.с.67); квитанції від 26 червня 2009 року та витягу щодо руху коштів (а.с.70, 71); наказу №18/09-3 ЗАТ СК Інкомстрах (а.с.72); положення Про оплату праці працівників ОСОБА_3 акціонерного товариства „Страхова компанія „Інкомстрах та Колективного договору між трудовим колективом та ОСОБА_3 акціонерним товариством „Страхова компанія „Інкомстрах, суд вважає встановленими такі факти:

знаходячись в трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_3 акціонерним товариством „Страхова компанія „Інкомстрах з 25 лютого 2009 року, позивач ОСОБА_2 подала останньому заяву про звільнення за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України з 30.04.2009р., та була звільнена з підприємства відповідача 30.04.2009р. за наказом №113/09к від 30.04.2009р. - за згодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України; заборгованість ОСОБА_3 акціонерного товариства „Страхова компанія „Інкомстрах перед ОСОБА_2 нею по заробітній платі за березень та квітень 2009 року складає суму 2120 грн. 64 коп.

арифметична сума середнього заробітку позивача за час затримки з вини відповідача виплати заборгованості по заробітній платі станом на 14.07.2009р. складає 3786 грн. 75 коп.

З ч.І ст.115 Кодексу законів про працю України вбачається, що заробітна плата повинна виплачуватися працівникам не рідше двох разів на місяць.

З положень ч.І ст.ст.116, 117 Кодексу законів про працю України вбачається, що: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум; - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до положень ст.26 Кодексу законів про працю України: при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі розпорядженні) про прийняття на роботу; в період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Враховуючи викладене, положення ст.367 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме належить: стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства „Страхова компанія „Інкомстрах на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 2120 грн. 64 коп.; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми заробітної плати за один місяць; стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства „Страхова компанія „Інкомстрах на користь ОСОБА_2 3786 грн. 75 коп. (суму середнього заробітку позивача за час затримки з вини відповідача виплати заборгованості по заробітній платі станом на 14.07.2009р.).

Проте, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав; своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які берутьучасть у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, суд вважає, що належить відмовити в задоволенні решти вимог.

Так, щодо вимог про стягнення моральної шкоди належить відмовити, оскільки позивачем не доведено факт заподіяння їй моральної шкоди, внаслідок вказаних дій відповідача, в тому числі, фіскальні чеки, медична довідка та копія розписки надані позивачем (а.с.17, 55-58) не спростовують такого висновку суду, оскільки не доводять наявність відповідного причинно-наслідкового звязку.

Відповідно до положень ч.2 п.1 ст.218 ЦК України: заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами; рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Відповідно до положень ст.21 Кодексу законів про працю України: трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача, щодо визнання недійсною довідки про її доходи в ЗАТ СК Інкомстрах не підлягають задоволенню, оскільки є неконкретними - щодо відсутності реквізитів конкретної довідки, безпідставними та необґрунтованими, оскільки суперечать таким письмовим доказам, як: письмовому трудовому договору між сторонами від 25 лютого 2009 року; наказу від 25 лютого 2009 року про призначення (з випробувальним терміном) позивача на посаду юрисконсульта юридичного управління відповідача з посадовим окладом згідно штатного розпису, який відповідачем був погоджений з позивачем ще 25 лютого 2009 року, а також наказу № 18/09-3 ЗАТ СК Інкомстрах, з якого вбачається, що за штатним розписом посадовий оклад юрисконсульта юридичного управління відповідача на вказаний період складав суму 100п грн. (а.с.7-9, 72), що не суперечить положенню Про оплату праці працівників ОСОБА_3 акціонерного товариства „Страхова компанія „Інкомстрах та Колективному договору між трудовим колективом та ОСОБА_3 акціонерним товариством „Страхова компанія „Інкомстрах . При цьому, з довідки про доходи від 17.07.2009 року, вбачається, що за квітень 2009 року позивачу була нарахована заробітна плата в сумі 1120 грн. 64 коп.

Суд вважає, що вимога позивача: змінити формулювання підстав звільнення ОСОБА_2 з роботи в ЗАТ СК Інкомстрах із звільнена за згодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України» на «звільнена за власним бажанням, п.3 ст.38 КЗпП України не підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що звільнення позивача за згодою сторін, на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, було здійснено відповідачем на підставі письмової заяви позивача від 30.04.2009р. з проханням про це, та з проханням анулювати подану раніше заяву на звільнення від 28.04.2009 року (а.с.11-14). При цьому, позивач не заявляла позовних вимог щодо визнання недійсною своєї заяви, поданої відповідачу 30.04.2009р. - про її звільнення за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, і у встановленому законом порядку вказана заява не визнана недійсною.

Відповідно до положень ст.44 Кодексу законів про працю України: при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення на її користь з відповідача вихідної допомоги за три місяці в сумі -500 грн. не підлягає задоволенню, оскільки наявність, будь-яких підстав, передбачених ст.44 КЗпП України позивачем не доведена.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 59 грн. 07 коп. та збору на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. належить стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства „Страхова компанія „Інкомстрах в доход тержави. Решту судових витрат віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства „Страхова компанія -Інкомстрах на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 2120 грн. 64 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми заробітної плати за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства „Страхова компанія -

„Інкомстрах на користь ОСОБА_2 3786 грн. 75 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 59 грн. 07 коп. та збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства „Страхова компанія ..Інкомстрах в доход держави.

Решту судових витрат віднести за рахунок держави.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя