Справа № 22ц-548 Головуючий у 1 інстанції: Кузьмич С.М.
Категорія: 27 Доповідач: Штефаніца Ю.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Федоришина А.В.

при секретарі: Гарванко М.М.

за участі представників Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі Промінвестбанк) ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 серпня 2009 року, -

в с т а н о в и л а:

ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Червонограді Львівської області» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на нежитлову будівлю відгодівельника поз. №2, загальною площею 778,8 кв. м., що знаходяться за адресою: Львівська область, Сокальський р-н., с. Сілець вул. без назви (Солтиси Присілок) буд. 813 «а» та переданий ОСОБА_3 в іпотеку Банку згідно іпотечного договору від 26 грудня 2007 року за реєстраційним №7494, на суму заборгованості, яка, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог в ході розгляду справи, заявлена на суму 206 951 грн. 17 копійок.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 11 серпня 2009 року позов задоволено та постановлено звернути стягнення на це заставне майно, шляхом передачі Акціонерному комерційно-промисловому інвестиційному банку права на продаж від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, а також ухвалено стягнути з ОСОБА_3 в користь цього банку 1700 грн. сплаченого судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Додатковим рішенням цього ж суду від 23 грудня 2009 року внесено доповнення до оскаржуваного рішення та визначено початкову ціну предмета іпотеки, а саме нежитлової будівлі відгодівельника поз. №2, загальною площею 778,8 кв. м., що знаходяться за адресою: Львівська область, Сокальський р-н., с. Сілець вул. Солтиси Присілок буд. 813 «а» в розмірі 400000 гривень.

На рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 серпня 2009 року відповідачкою ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, яка просить оскаржуване рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог Банку, мотивуючи це неповнотою дослідження судом відомостей про пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, відсутністю цих відомостей в рішенні суду, а також невизначеністю судом початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, що відповідно до вимог ст.39 Закону України є обовязковою вимогою при ухваленні судового рішення. Апелянт зазначає також, що при вирішенні спірних правовідносин судом не враховані його пояснення про неодноразове звернення з вимогою про реструктуризацію заборгованості за Кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Промінвестбанку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду з урахуванням доводів апеляційної скарги колегія суддів не знаходить достатніх підстав для її задоволення.

Суд першої інстанції, в супереч доводам апелянта, з достатньою повнотою та всебічністю дослідив надані сторонами докази, вірно встановив фактичні обставини справи, спірні правовідносини та правильно застосував матеріальне і процесуальне право при вирішенні даного позову.

Судом беззаперечно встановлено, що 26 грудня 2007 року між Промінвестбанком в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Червонограді Львівської області» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №266/07-887, згідно якого відповідачці було надано кредит на купівлю будинку на суму 200 000 грн. під 17% річних (з 01 жовтня 2008 року 20% річних) за користування кредитними коштами, терміном повернення не пізніше 23 грудня 2022 року.

Відповідно до умов даного договору, передбачених в його розділі 5, відповідачка зобовязувалась своєчасно сплачувати кредит, проценти за користування кредитом, суми неустойки в порядку передбаченому договором. У випадку прострочення виконання зобовязання по поверненню суми боргу зобовязувалась сплатити заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції. Зокрема, згідно п.5.3.2 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника (незалежно від настання кінцевого терміну погашення кредиту) сплату в повному обсязі заборгованості за кредитом, нарахованими відсотками, а також сум штрафних санкцій у разі прострочення Позичальником своїх зобовязань по поверненню кредиту. (а.с.4-8).

З матеріалів справи вбачається також, що між сторонами було укладено Іпотечний договір від 26 грудня 2007 року за реєстраційним №7494, відповідно до якого відповідачем надано в іпотеку банку нежитлову будівлю відгодівельника поз. №2, загальною площею 778,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Львівська область, Сокальський р-н., с. Сілець вул. без назви (Солтиси Присілок) буд. 813 «а», за умовами якого в разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем будь-якого зобовязання, що випливає з договору про іпотечний кредит, вказане зобовязання іпотекодавцем виконано не буде, а також у разі виникнення інших підстав на звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель отримає право звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його відповідно до умов договору, що передбачено п.5.1 цього договору (а.с.9-11).

Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу у встановлений зобовязанням строк.

У відповідності до положень ст. ст.589, 590 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду.

Судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що в порушення умов Договору про надання кредиту, позичальник належно не здійснював проплату кредитної суми та відсотків за його користування. Внаслідок чого на 20 жовтня 2008 року виникла прострочена заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за жовтень 2008 року в сумі 1112 грн. та прострочена заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за жовтень 2008 року в сумі 3218 грн.44 коп., у звязку з чим Банк 18 листопада 2008 року направив боржнику претензію за № 1468 з вимогою до 20.11.2008 р. погасити зазначену заборгованість та повідомленням про набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у випадку невиконання умов щодо своєчасного погашення сум кредиту та відсотків (а.с.12).

З матеріалів справи вбачається що в подальшому відповідачка як умов договору так і вимог даної претензії не виконала, що підтверджується довідками про стан заборгованості по кредитному договору (а.с.15,23,33,37).

При цьому станом на 02 квітня 2009 року загальна сума заборгованості (погашення кредиту) склала 206 951 грн.17 коп., що відповідачем не заперечується.

Таким чином, виходячи із конкретних обставин справи, зазначених вище умов Кредитного договору та Договору іпотеки, укладених між Промінвестбанком і ОСОБА_3, а також ґрунтуючись на нормах матеріального права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність позовних вимог Промінвестбанку та про задоволення його права на звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації від свого імені.

Таке рішення суду в цій частині відповідає і вимогам Закону України «Про іпотеку».

Покликання апелянта на те, що суд не зазначив в своєму рішенні пріоритету та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки є безпідставним, оскільки не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах Закону.

Зокрема. Згідно ст.6 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодавець зобовязаний до укладення іпотечного договору попередити Іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Відповідно ж до ст.3 цього ж Закону, у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, право чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Як вбачається зі змісту нотаріально посвідченого Договору іпотеки 26 грудня 2007 року, укладеного між Промінвестбанком і ОСОБА_3, остання не повідомляла про наявність інших кредиторів. Більш того, нотаріусом підтверджено відсутність зареєстрованих у встановленому законом порядку обтяжень на предмет іпотеки та проведено державну реєстрацію цього договору, а на предмет іпотеки накладено заборону на відчуження.

До того ж, в ході розгляду справи в суді відповідач не повідомляла суд в жодний спосіб про можливу наявність інших кредиторів, як і не зазначила про таких в апеляційній скарзі.

Що стосується не визначення судом початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, про що зазначає апелянт на обґрунтування апеляційної скарги, то відповідно до положень ст.591 ЦК України це є право а не обовязок суду.

Окрім того, суд першої інстанції визначив таку початкову ціну в своєму додатковому рішенні від 23 грудня 2009 року, який сторонами не оскаржено, а тому ці доводи апелянта є безпідставними.

Не заслуговують на увагу і покликання апелянта на те, що вона неодноразово зверталась до позивача з вимогою про реструктуризацію заборгованості за Кредитним договором, оскільки відповідачка не надала суду жодних доказів про вирішення цього питання у встановленому законом порядку і за даних обставин це не впливає на юридичні наслідки вирішення спірних правовідносин.

Таким чином, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 серпня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Федоришин А.В.

ОСОБА_4