РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 2-167/10

Провадження № 2-167/10

14.01.2010 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого -судді Грищенко І.О.

при секретарях Сусловій В.М., ОСОБА_1 , Бражнік Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області, Державного казначейства України, 3- ті особи- Дзержинський РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, відділення Державного казначейства України в Дзержинському районі м. Харкова про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

6 березня 2007 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь, за рахунок коштів державного бюджету, в якості компенсації заподіяної моральної шкоди у зв`язку з незаконними діями правоохоронних органів суми в розмірі 80 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 7 лютого 2001 року слідчим Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відносно нього було порушено кримінальну справу , його було притягнуто до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 229-1 КК України ( в редакції 1960 року) та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. В ході досудового слідства та під час судового слідства він себе винним не визнав та неодноразово заявляв про фабрикацію кримінальної справи, з 2003 року подавав скарги на незаконність дій правоохоронних органів. Постановою старшого слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 24 липня 2006 року кримінальну справу за його обвинуваченням було закрито за недоведеністю участі у вчиненні злочину, тобто з реабілітуючи підстав. В результаті незаконного притягнення як обвинуваченого ( підсудного) по кримінальній справі, він зазнав суттєвих моральних втрат, були істотно порушені нормальні життєві стосунки та звязки. Був позбавлений можливості реалізації власних звичок та бажань, факт притягнення до кримінальної відповідальності було доведено до відома громадськості, що негативно вплинуло на стосунки з оточуючими людьми. Зважаючи на те, що його мати разом з ним було притягнуто до кримінальної відповідальності, та відносно неї було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту, він був позбавлений спілкування з нею, її підтримки, якої так потребував. По цій же причині його мати не змогла бути присутньою на його весіллі, що викликало додаткові хвилювання та переживання. В грудні місяці 2001 року у нього народився син, якому він не міг надавати достатньої уваги та турботи по причині необхідності явки до слідчого для допитів, зустрічей з адвокатом. Вказане відобразилося на його взаємовідносинах з дружиною , її батьками та родичами, що в майбутньому призвело до розірвання шлюбу. Негативні емоції, хвилювання, тривали моральні страждання негативно відобразилися на психологічному та фізичному стані його здоров`я, призвели до періодичних головних болів, підвищення артеріального тиску. Наслідком незаконних дій правоохоронних органів стало спричинення йому значної моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 80 000 грн.

6 березня 2007 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь, за рахунок коштів державного бюджету, в якості компенсації заподіяної моральної шкоди у зв`язку з незаконними діями правоохоронних органів суми в розмірі 200 000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 7 лютого 2001 року слідчим Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відносно неї було порушено кримінальну справу , її було притягнуто до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 229-1 КК України ( в редакції 1960 року) та обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Протягом 5 місяців вона була позбавлена свободи. В ході досудового слідства та під час судового слідства себе винною не визнала та заявляла про фабрикацію кримінальної справи стосовно неї та її сина. З метою захисту своїх прав неодноразово подавала скарги на незаконність дій правоохоронних органів. Викладені в скаргах факти було підтверджено в ходе проведених перевірок. Постановою старшого слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 24 липня 2006 року кримінальну справу за її обвинуваченням було закрито за недоведеністю участі у вчиненні злочину, тобто з реабілітуючи підстав. У зв`язку з чим, вона має право на повну реабілітацію та відшкодування моральної шкоди. В результаті незаконного притягнення як обвинуваченої ( підсудної) по кримінальній справі, вона зазнав суттєвих моральних втрат, були істотно порушені нормальні життєві стосунки та звязки. Протягом лютого- липня місяців 2001 року вона була позбавлена свободи, що призвело до тяжких моральних страждань та принижень. Вона втратила роботу та звичні життєві зв`язки. Факт притягнення до кримінальної відповідальності негативно відобразився на її емоційному, психологічному та фізичному стані, спровокував необхідність медичного лікування та вживання лікарських препаратів. Наслідком незаконних дій правоохоронних органів стало спричинення їй значної моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 200 000 грн.

Ухвалою судді від 7 березня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку ст.. 126 ЦПК України об`єднані в одне провадження.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , їх представник ОСОБА_4 , яка діє за ордером, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі.

Враховуючи той факт, що виконання судових рішень, що передбачають відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, судів, здійснюється Державним казначейством України, ухвалою суду від 11 липня 2008 року Державне казначейство України залучено до участі у справі в якості належного відповідача.

Приймаючи до уваги, що Дзержинський РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області є структурним підрозділом Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області , ухвалою суду від 11 липня 2008 року в якості співвідповідача до участі у справі залучено Харківське міське управління ГУМВС України в Харківській області.

26 вересня 2008 року до суду з листом звернувся прокурор Дзержинського району м. Харкова з приводу допуску до участі у справі представника прокуратури Дзержинського району м. Харкова з метою захисту інтересів держави в особі Державного казначейства України щодо стягнення грошових коштів з державного бюджету, що порушує інтереси держави.

Ухвалою суду від 23 січня 2009 року представника прокуратури допущено до участі у справі в інтересах держави в особі Державного казначейства України.

Представник відповідача Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області Сафронова К.В., яка діє за довіреністю, позовні вимоги позивачів не визнала, просила відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що позивачами не надано доказів заподіяння моральної шкоди.

Представник відповідача- Державного казначейства України Баскіна О.М., яка діє за довіреністю, позовні вимоги позивачів не визнала та заперечувала проти їх задоволення. Свої заперечення мотивує тим, що позивачами не надано доказів на підтвердження завданої їм моральної шкоди в розмірі заявлених ними позовних вимог.

Представники прокуратури позовні вимоги позивачів не визнали та заперечували проти їх задоволення з тих підстав, що факт спричинення ним моральної шкоди не доведено належними та допустимими доказами.

Представники 3-х осіб - Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області та відділення Державного казначейства України в Дзержинському районі м. Харкова позовні вимоги позивачів не визнали та заперечували проти їх задоволення з підстав, наведених представниками відповідачів.

Суд, заслухавши пояснення позивачів, їх представника, представників відповідачів та 3-х осіб, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень на позовні вимоги, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по ч. 2 ст. 229-1 КК України, дійшов наступного.

Судовим розглядом справи встановлено, що постановою слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 8 лютого 2001 року встановлено, що ОСОБА_3 7 лютого 2001 року на Олексіївському ринку збула громадянину ОСОБА_5 наркотичний засіб вагою 60 гр. За фактом незаконного збуту було порушено кримінальну справу за ознаками ч. 1 ст. 229-1 КК України ( в редакції 1960 року). Крім того, до СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області надійшли матеріали дослідчої перевірки, відповідно до яких 7 лютого 2001 року на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_3 було знайдено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб- каннабіс, вагою 75 гр. По даному факту СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 27 лютого 2001 року було порушено кримінальну справу за ознаками ч. 2 ст. 229-1 КК України та змінено кваліфікацію дій ОСОБА_3 з ч. 1 ст. 229-1 КК України на ч. 2 ст. 229-1 КК України, справи об`єднано в одне провадження. 9 лютого 2001 року вказану особу було затримано в порядку ст.. 115 КПК України. 12 лютого 2001 року ОСОБА_3 було пред`явлено обвинувачення у скоєнні вказаних злочинів та обрано запобіжний захід- взяття під варту.

2 березня 2001 року по даній кримінальній справі було пред`явлено обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 229-1 КК України та обрано запобіжний захід- підписка про невиїзд.

3 квітня 2001 року кримінальну справу в прядку ст.. 232 КПК України направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Постановою суду від 6 серпня 2001 року ОСОБА_3 , у зв`язку з погіршення її стану здоров`я та знаходженням на утримання літньої матері, 1930 року народження, було змінено запобіжний захід з взяття під варту на підписку про невиїзд.

Постановою суду від 28 січня 2003 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 направлено для проведення додаткового розслідування.

Постановою старшого слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 24 липня 2006 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 229-1 КК України ( в редакції 1960 року) закрито за недоведеністю участі обвинувачених у вчиненні злочину. Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд- скасовано.

Згідно до вимог ст.. 1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, попереднього ( досудового) слідства, прокуратури або суду, виникає в разі постановлення судом виправдувального вироку, скасування незаконного вироку суду, закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства, а також у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Закриття органом досудового слідства провадження по кримінальній справі на підставі ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 213 КПК України, тобто за відсутністю в діянні складу злочину та при недоведеності участі обвинувачених у вчиненні злочину, є реабілітуючими обставинами. З огляду на це, суд вважає, що у позивачів є обгрунтовані підстави стверджувати про те, що їх було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В обґрунтування позовних вимог позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаються на те, що незаконним притягненням їх до кримінальної відповідальності їм заподіяно моральну шкоду, у зв`язку з чим , на її відшкодування просять стягнути за рахунок коштів державного бюджету суми в розмірі 80 000 грн та 200 000 грн відповідно.

Ухвалою суду від 8 липня 2009 року у справі було призначено судову психологічну експертизу на предмет виявлення страждань позивачів та визначення грошової компенсації цих страждань. Експертизу не було проведено з вини позивачів, які з суб`єктивних причин не надали в розпорядження експертів необхідний обсяг витребуваної інформації.

П.1 ст. 1 та п. 5 ст. 5 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи ( посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Неправомірність притягнення позивачів до кримінальної відповідальності була встановлена органом досудового слідства, яким прийнято рішення про закриття кримінальної справи з реабілітуючи підстав. Позивачі довели суду, що незаконними та неправомірними діями відповідача їм заподіяно моральні страждання. Право на відшкодування моральної шкоди у особи виникає лише тоді, коли особа була повністю реабілітована.

В обґрунтування заявленого розміру відшкодування позивач посилається на те, що факт порушення кримінальної справи негативно вплинув на його взаємовідносини з друзями, зі студентами та викладачами в інституті, де він навчався, з рідними його дружини. Він не міг приділяти достатньої уваги своїй сім`ї, дитині, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , по причині необхідності явок для допитів, зустрічей з адвокатом, додаткових явок до деканату інституту та військового комісаріату. Негативні емоції, які він переживав, призвели до розпаду шлюбу з дружиною , погіршення стану його здоров`я.

Позивачем ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження вищенаведених обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Навпаки, за період досудового та судового слідства позивач встиг отримати вищу освіту, одружитися , дружина народила йому дитину.

Відтак, з огляду на період перебування позивача ОСОБА_2 під слідством та судом з 12 березня 2001 року по 24 липня 2006 року ,тобто 5 років 4 місяці та 12 днів, суд вважає, що відшкодування моральної шкоди в заявленому позивачем розмірі 80 000 грн є завищеним, достатніх та належних доказів на підтвердження заявленої суми в повному обсязі не надано, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 15 000 грн.

Позивач ОСОБА_3 в обґрунтування заявленого розміру відшкодування посилається на те, що факт порушення кримінальної справи та незаконне взяття, тримання її під вартою негативно вплинули на її взаємовідносини з колегами по роботі, внаслідок чого її репутацію було підірвано , звільнено з роботи. Стан її здоров`я значно погіршився, через що вона вимушена звертатися за медичною допомогою та приймати медичні препарати .

З наданих доказів вбачається, що з роботи ОСОБА_3 була звільнена за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. З медичної документації вбачається, що позивач зверталася за медичною допомогою, але не зазначено про наявність причинного зв`язку між подіями, які мали місце та незадовільним станом її здоров`я. Записи в картці хворої починаються з 12.09.2001 року, а тому не можливо зробити висновки про стан здоров`я особи до цього часу. З даних карти не вбачається, що ОСОБА_3 зверталася до лікаря- психіатра після подій, що сталися.

Враховуючи строк утримання під вартою, період перебування під слідством та судом протягом 5 років 6 місяців та 15 днів, суд доходить висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн позивачем завищено, достатніх доказів на їх підтвердження до суду не надано, через що вони підлягають частковому задоволенню в розмірі 70 000 грн.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 61, 209, 212, 214, 215 ЦПК України , ст.. 1176 ЦК України, Законом України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з Державного казначейства України на користь ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди в розмірі 15 000 ( п`ятнадцяти тисяч) грн.

Стягнути з Державного казначейства України на користь ОСОБА_3 компенсацію моральної шкоди в розмірі 70 000 ( семидесяти тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд 1 інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і подачею після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: І.О.Грищенко