АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-4377/10 Головуючий у 1-й інстанції Кузнєцова О.Ю. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів: Дорош А.І., Карнауха П.М.

при секретарі Киві А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 6 квітня 2010 року та на додаткове рішення Октябрського районного суду від 15 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до АТ «ОСОБА_2 Аваль» , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про зміну умов кредитного договору та договору добровільного старахування від нещасного випадку та здоров»я на випадок хвороби позивальника кредиту,

колегія суддів , заслухавши доповідь судді - доповідача Обідіної О.І.

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2009 р. позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про зміну умов договору у зв»язку з істотною зміною обставин та порушенням Закону України «Про захист прав споживачів» .

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 13.04.2007 р. уклав з ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» кредитний договір, за яким отримав 60968, 60 доларів США. На забезпечення виконання зобов»язань також був укладений договір іпотеки.

Вважаючи, що банком при укладанні договору були порушені норми закону щодо встановлення на території України як засобу платежу національної грошової одиниці гривні, а не долара США , тому відповідно до ст. 533 ЦК України всі грошові зобов»язання повинні виконуватись в гривнях, просив змінити умови договору в частині ціни позову та в частині проведенні розрахунків.

Рішенням Октябрського районного суду від 06.04.2010 р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Змінено умови кредитного договору № 014/0066/74/80439 від 13.04. 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» - відділення Полтавська обласна дирекція «ОСОБА_2 Аваль» Іпотечний центр в частині визначення ціни договору та проведення розрахунків.

Викласти пункт 1.1. кредитного договору № 014/0066/74/80439 від 13.04. 2007 року в наступній редакції : « 1.1. Кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, надає позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії ( надалі-кредит) з лімітом 304843 грн. , в еквіваленті 60968, 60 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором».

Викласти пункт 5.7 кредитного договору № 014/0066/74/80439 від 13.04. 2007 року в наступній редакції : «В строки, передбачені Договором, здійснювати повернення суми кредиту та сплату процентів у національній грошовій одиниці України, еквівалентній валюті кредиту по офіційному курсу НБУ на дань укладення Договору».

Графік погашення кредиту викласти у такій формі, яка передбачає щомісячні платежі по відсотках, платежі за основним боргом , погашення кредиту та залишок в еквіваленті гривні до долара США за курсом на день укладення кредитного договору від 13.04.2007 р.

Зобов»язано АТ «ОСОБА_2 Аваль» перерахувати внесені ОСОБА_3 , на умовах кредитного договору № 014/0066/74/80439 від 13.04. 2007 року , з 01 вересня 2008року , грошові кошти із урахуванням внесення змін до пунктів 1.1., 5.7. кредитного договору.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до АТ «ОСОБА_2 Аваль» про зміну умов пункту 3.7 кредитного договору № 014/0066/74/80439 від 13.04. 2007 року відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2010 р. стягнуто з АТ «ОСОБА_2 Аваль» на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 45 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі АТ «ОСОБА_2 Аваль» , посилаючись на невірне застосування до спірних правовідносин норм матеріального права та порушення вимог процесуального права при постановлення додаткового рішення, просить судові рішення скасувати та постановити по суті заявлених вимог нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 309 ч.1 п.4 підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

По справі встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 13.04.2008 р. позивач уклав кредитний договір з ВАТ «ОСОБА_2 Аваль», за яким банк надав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 60968, 60 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором ( п.1.1.).

25.04.2008 р. ОСОБА_3 та ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» уклали додаткову угоду №1 до вказаного договору , за якою погашення щомісячних процентів за користування кредитом та погашення кредиту здійснюється за рахунок кожного щомісячного платежу в розмірі 633, 94 долара США.

За отриманні кошти була придбана квартира АДРЕСА_1.

18.04.2008 р. банк уклав з ОСОБА_3 . ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір іпотеки, предметом якого є зазначена квартира із заставною вартістю 275000 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правового аналізу положень ст. 99 Конституції України, ст. 192, 193 , 524 ,533 ЦК України , 534 ЦК України , вимог Закону України «Про Національний банк України» та Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» . На підставі якого прийшов до висновку , що законодавством допускається лише визначення еквіваленту зобов»язання в іноземній валюті , а не застосування її як засобу платежу, у зв»язку з чим валютою виконання позичальником ОСОБА_3 умов кредитного договору повинна бути гривня , а не долар США.

Застосовуючи положення ч. 1,2 ст. 652 ЦК України в якості підстави для задоволення позовних вимог в частині внесення змін до умов кредитного договору , суд першої інстанції зазначив, що умови кредитного договору щодо визначення суми кредиту в доларах США , за наявності істотно змінених обставин , порушує баланс співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позичальника того, на що він розраховував на момент укладання договору.

З вказаним висновком не може погодитись колегія суддів , оскільки він грунтується на невірному застосуванні норм матеріального права.

Так, на момент укладання між сторонами кредитного договору ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» мав від Національного Банку України Дозвіл (ліцензію) на право здійснювати операції по залученню та розміщенню іноземної валюти на валютному ринку України.

Аналізуючи правові норми, якими урегульовано питання про здійснення банками валютних операцій (в тому числі у вигляді надання кредитів у іноземній валюті) , зокрема положення Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993 р. «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 47,49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» , ст.ст 192, 533, 1054 ЦК України колегія суддів приходить до висновку , що при наданні позивачу кредиту у іноземній валюті банк діяв у відповідності до чинного законодавства, у зв»язку з чим підстав для внесення до кредитного договору змін в частині визначення ціни договору та в частині проведення розрахунків , - не має.

Застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин приписів Закону України «Про ціни та ціноутворення» , Постанови КМУ «Про удосконалення порядку формування цін» - є помилковим, оскільки вказані норми матеріального права не підлягають поширенню на відносини в сфері укладання договорів позики і не вирішують питання про можливість надання банками кредитів в іноземній валюті.

Вказаними положеннями закону передбачена заборона на встановлення цін в іноземній валюті без визначення її еквіваленту у гривнях та обов»язок встановлювати та застосовувати ціни виключно в національній грошовій одиниці, тобто вказані положення стосуються правовідносин в сфері цін та ціноутворень , а предметом спору по даній справі є договірні зобов»язання у вигляді умов кредитного договору.

Крім того, при вирішенні спору судом першої інстанції не вірно застосовані норми ст. 652 ЦК України.

Виходячи з принципу свободи договору, визнається, що укладення будь-якого договору відбувається в інтересах всіх його учасників та при забезпеченні балансу їх інтересів.

Підставою застосування положень ст. 652 ЦК України є умови , пов»язані з настанням таких змін зовнішніх обставин, що істотно впливають на інтереси сторін і не могли бути ними передбачені при укладанні договору, навіть при всій необхідній завбачливості з їх боку.

Проте, п.8.3 вказаного кредитного договору встановлено, що у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України всі валютні ризики несе позичальник з підписанням договору . Позичальник свідчить , що йому зрозуміло та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної одиниці України може привести до значних збитків та погіршення фінансового стану позичальника.

В даному випадку, підписавши умови договору, позичальник ОСОБА_3 виявив з ними своє погодження. Тобто , будучи попередженим про можливість зміни курсу валюти виконання зобов»язання щодо національної грошової одиниці, що може призвести до погіршення його фінансового стану, позивач щодо цих умов договору не заперечував . У зв»язку з чим, зростання курсу американського долару відносно гривні протягом строку виконання зобов»язань є тією обставиною, настання якої сторони передбачили умовами договору, що виключає визнання цієї обставини як істотної істотною зміною , наявність якої сторони не могли передбачити при укладанні договору.

Враховуючи викладене, є помилковим висновок місцевого суду про те, що виконання кредитного договору в іноземній валюті, розмір якого в еквіваленті до гривни збільшився майже вдвічі внаслідок стрімкого зростання курсу американського долару відносно гривні, позбавляє позичальника того, на що він розраховував укладаючи договір.

Оскільки неправильне застосування ст. 652 ЦК України призвело до невірного вирішення спору, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У зв»язку з чим як похідне підлягає скасуванню і додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15.04.2010 р.

Керуючись ст. 303, 309 ч.1 п.4, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» задовольнити .

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 6 квітня 2010 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про внесення змін до умов кредитного договору № 014/0066/74/80439 від 13.04. 2007 відмовити.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2010 року скасувати.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженим до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі касаційного скарги.

С У Д Д І : З оригіналом згідно С У Д Д Я :