Справа № 22ц-619/10р. Головуючий у І-й інстанції Кукса Д.А.
Категорія справи 34 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Глинському О.А.

та за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника Моторного (транспортного) страхового бюро України, на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 грудня 2009 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 і Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та стягнуто на користь позивача:

-з ОСОБА_4 29 890 грн. 21 коп. матеріальної шкоди, 500 грн. моральної шкоди; 500 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження; 486 грн. 78 коп. витрат за проведення автотехнічної експертизи; 65 грн. 90 коп. витрат на ліки; 750 грн. витрат за послуги евакуатора; 562 грн. 06 коп. судового збору і 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи;

-з Моторного (транспортного) страхового бюро України 25 500 грн. на відшкодування матеріальної шкоди заподіяної ОСОБА_4, як власником джерела підвищеної небезпеки.

Дане рішення оскаржив представник Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_3

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України 25 500 грн. матеріальної шкоди, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Стверджує, що судом, в порушення вимог ст.197 ЦПК України, не здійснювалось повне фіксування судового розгляду справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вважає, що з постанови Сихівського районного суду м.Львова від 23.03.2009 року та постанови Апеляційного суду Львівської області від 28.05.2009 року не вбачається наявності вини у ДТП ОСОБА_4, тобто вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Також вважає, що судом не було взято до уваги те, що у автомобіля під керуванням ОСОБА_4 раптово виникла несправність, яку він не міг виявити під час експлуатації транспортного засобу, і те, що його дії в частині виїзду на напрямний острівець слід розцінювати, як крайню необхідність, а не порушення Правил дорожнього руху України.

Відповідачі і їх представники, будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (ч.2), і що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5).

Безспірним є те, що автомобіль ВАЗ-2104, д.р.н. ВО 26-41 АЕ (який 19.02.2009 року приймав участь у ДТП і власником якого є відповідач ОСОБА_4 - а.с. 66), є джерелом підвищеної небезпеки.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги, апелянт визнає, що „у автомобіля під керуванням ОСОБА_4 раптово виникла несправність, яку він не міг виявити під час експлуатації транспортного засобу, а відтак апелянт вважає „що його (ОСОБА_4Г.) дії в частині виїзду на напрямний острівець слід розцінювати, як крайню необхідність, а не порушення Правил дорожнього руху України.

Згідно Висновку спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України у Львівській області від 25.02.2009 року № 1/93 по автотехнічному дослідженню обставин і механізму ДТП, „водій автомобіля „Тойота Кемрі, р.н. НОМЕР_1, ОСОБА_5 був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався по його смузі руху в зустрічному напрямку, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху ... і перебував в АВАРІЙНІЙ СИТУАЦІЇ, що виникла внаслідок раптового виїзду автомобіля ВАЗ-2104, д.р.н. ВО 26-41 АЕ, на смугу руху його автомобіля ... (а.с. 32-41).

Зі змісту пояснень відповідача ОСОБА_4, даних ним відразу після ДТП, вбачається, що причиною вище описаної аварійної ситуації стало те, що у його автомобілі ВАЗ-2104, д.р.н. ВО 26-41 АЕ, відмовили гальма (а.с. 62).

В ході судового провадження у справі за заявкою відповідача (і власника автомобіля) ОСОБА_4 Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром УМВСУ в Тернопільській області було проведено автотехнічне дослідження автомобіля ВАЗ-2104, д.р.н. ВО 26-41 АЕ, згідно висновків якого „робоча гальмова система вказаного автомобіля (ВАЗ-2104, д.р.н. ВО 26-41 АЕ) знаходиться в стані часткової відмови ... і вимогам п.31.4.1. „Гальмові системи ПДР України не відповідає ... Пошкодження гнучкого шлангу гідравлічного приводу переднього лівого колісного гальмового механізму носить експлуатаційний характер, утворилось ймовірно через неправильне його встановлення ... (а.с. 79-91).

Як вбачається зі змісту п.31.4 ПДР України, експлуатація автомобіля з невідповідністю його „робочої гальмової системи вимогам п.31.4.1. „Гальмові системи ПДР України є забороненою, а вище описане пошкодження гальмової системи автомобіля ВАЗ-2104 внаслідок неправильного встановлення окремих складових цієї гальмової системи та експлуатації згаданого автомобіля не можна визнати обставинами непереборної сили.

За вище наведених обставин, доводи апеляційної скарги стосовно недоведеності вини відповідача ОСОБА_4 в порядку, передбаченому КУпАП, а також оцінки дій згаданого відповідача під час ДТП, „як крайньої необхідності, а не порушення Правил дорожнього руху України, до уваги прийматись не можуть.

В матеріалах справи наявна заява представника Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_6 про те, що він, як представник згаданого відповідача, „не заперечує проти слухання справи без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом (а.с. 104, 105). Згаданий представник відповідача подав до суду свої письмові заперечення на позовну заяву (а.с. 119-120), приймав участь у судових засіданнях і давав свої пояснення по справі (а.с. 124-126), зауважень на протоколи судових засідань не подавав.

За вище наведених обставин, колегія суддів доводи апеляційної скарги стосовно не фіксування судового розгляду справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу вважає формальними, а відтак приходить до висновку про те, що у відповідності до ч.2 ст.308 ЦПК України з цих міркувань правильне по суті і справедливе рішення суду скасованим бути не може.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника Моторного (транспортного) страхового бюро України, відхилити та залишити рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 грудня 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: