Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-2739/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2010р. Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого-судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в наслідок ДТП,

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в результаті ДТП, в якому вказали, що 25.10.2009 року на автодорозі Одеса - Новоазовськ Приазовського району Запорізької області автомобіль Nіssan Almera реєстраційний номер, ВН 7104 ВЕ під керуванням відповідача, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_5, в результаті чого він від отриманих травм помер.

Тоді ж була порушена кримінальна справа за фактом дорожньо - транспортної пригоди за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відносно ОСОБА_6

Постановою слідчого СВ Приазовського РВ ГУМВС України в Запорізькій обл.. від 16.02.2010 року вказана кримінальна справа закрита на підставі п.2 ст.6 КПК України за відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої , членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частина 2 ст.1167 ЦК України наголошує, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи , яка її завдала , якщо шкоду завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Зокрема, під час визначення розміру моральної шкоди слід враховувати наступні критерії: характер правопорушення, обставини смерті загиблого, вік, особу загиблого, особи позивачів, відносини між загиблим та позивачами, глибину та тривалість у часі фізичних та душевних страждань позивачів ;

Позивачі посилаються на те, що загиблий ОСОБА_5 був батьком позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2, та чоловіком ОСОБА_3 Він загинув у віці 67 років. Мав міцне здоров'я та був працелюбною людиною, позитивно характеризувався за місцем роботи, мав багато друзів, які часто зверталися до нього за порадою.

Він був надзвичайно люблячим та турботливим батьком, добрим сім'янином.

Раптова загибель ОСОБА_5 призвела до сильного емоційного та психологічного потрясіння членів його сім'ї . Вони дотепер морально страждають та не можуть відновити свій душевний спокій та рівновагу. Смерть батька та чоловіка стала дуже великим горем для їх сім'ї . До смерті батька вони мешкали однією сім'єю , ділили разом і радість і горе.

Дочки загиблого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 довгий час не можуть повернутися до звичайного життєвого ритму, оскільки знаходилися у дуже близьких, родинних відносинах зі своїм батьком. Для них це непоправна втрата, яка раптово позбавила можливості доньок спілкуватися з батьком та отримувати моральну підтримку і турботу.

Дружина загиблого ОСОБА_3, понесла тяжку втрату та змушена постійно проходити лікування. Вона не спить ночами, страждає та сумує за чоловіком, оскільки не в змозі змиритися з горем, що трапилося.

До сих пір всі вони відчувають глибоку тугу за трагічно загиблим батьком та чоловіком.

Відповідач не запропонував їм свою допомогу у тяжкий для них час.

Просять стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди кожній по 30000 грн.

Крім того, вказали, що позивачем ОСОБА_3 понесені витрати, пов'язані із розглядом судової справи у суді: сплачено витрати на інформаційно - технічне забезпечення у розмірі 30 грн; судовий збір в сумі 4500 грн., а також витрати на послуги адвоката на загальну суму 1000 грн., що підтверджується квитанціями.

Просять також стягнути з відповідача вказані судові витрати на користь ОСОБА_3, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, а також направлені до суду заперечення .

В своїх заперечення відповідач заперечує проти позову, вказав, що 25.10. 2009 року дійсно стався наїзд автомобіля, яким він керував, на велосипедиста ОСОБА_5Г, та від отриманих травм він помер.

Втім, постановою від 16.02.10р. кримінальну справу відносно нього закрито на підставі п.2 ст. 6 КПК України у звязку з відсутністю складу злочину, передбаченого ст.286 КК України.

В постанові про припинення карної справи сказано, що велосипедист своїми діями створив небезпечну дорожню обстановку для нього та ДТП сталося в результаті грубого порушення правил дорожнього руху ОСОБА_5, а саме п. 10.1 ПДР, що знаходиться у прямому звязку з ДТП та наслідками.

В його діях порушень ПДР не виявлено та він не мав технічною можливістю попередити ДТП.

Крім того, відповідав в запереченнях вказав, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З його боку відсутня вина в заподіяні моральної шкоди позивачам, ніяких незаконних дій відносно позивачів він не скоював та немає причинного звязку між його діями та наслідками, які наступили.

Вважає, що суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або інших втрат немайнового характеру, відповідно до вимог ст.ст. 57-66 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода не відшкодовується особі, за наявності лише її вини..

Просить суд врахувати, що за період з моменту трагічного випадку він теж пережив моральні та душевні муки та за рішенням медиків його визнано інвалідом 3-ї групи. Тепер він змушений підтримувати своє здоров'я постійним лікуванням.

Просить в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши позивачів, оцінивши всі надані доказі у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1168 ЦК України моральна шкода, спричинена смертю фізичної особи, відшкодовується її дружині, дітям.

Судом встановлено, що 25.10.2009 року на автодорозі Одеса - Новоазовськ Приазовського району Запорізької області автомобіль Nіssan Almera, реєстраційний номер, ВН 7104 ВЕ під керуванням відповідача, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_5, в результаті чого він від отриманих травм помер.

Тоді ж була порушена кримінальна справа за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відносно ОСОБА_6

Постановою слідчого СВ Приазовського РВ ГУМВС України в Запорізькій обл. від 16.02.2010 року вказана кримінальна справа закрита на підставі п.2 ст.6 КПК України за відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої , членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частина 2 ст.1167 ЦК України наголошує, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи , яка її завдала , якщо шкоду завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Зокрема, під час визначення розміру моральної шкоди слід враховувати наступні критерії: характер правопорушення, обставини смерті загиблого, вік, особу загиблого, особи позивачів, відносини між загиблим та позивачами, глибину та тривалість у часі фізичних та душевних страждань позивачів .

Таким чином, доводи відповідача про те, що він не повинен відшкодовувати моральну шкоду, оскільки відсутня його вина в даному ДТП, суд вважає безпідставними, оскільки така шкода відшкодовується незалежно від вини.

Загиблий ОСОБА_5 був батьком позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , та чоловіком ОСОБА_3. Він загинув у віці 67 років.

Раптова загибель ОСОБА_5 призвела до сильного емоційного та психологічного потрясіння членів його сім'ї . Вони дотепер морально страждають та не можуть відновити свій душевний спокій та рівновагу. Смерть батька та чоловіка стала дуже великим горем для їх сім'ї .

Дочки загиблого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 довгий час не можуть повернутися до звичайного життєвого ритму , оскільки знаходилися у дуже близьких, родинних відносинах зі своїм батьком . Для них це непоправна втрата , яка раптово позбавила можливості доньок спілкуватися з батьком та отримувати від нього моральну підтримку і турботу.

Дружина загиблого ОСОБА_3, понесла тяжку втрату людини, з якою прожила довгий час та змушена зараз постійно проходити лікування. Вона не спить ночами, страждає та сумує за чоловіком, оскільки не в змозі змиритися з горем, що трапилося.

До сих пір всі вони відчувають глибоку тугу за трагічно загиблим батьком та чоловіком.

Відповідач не запропонував їм свою допомогу у тяжкий для них час.

Втім, заявлену суму позовних вимог, суд вважає значно завищеною, та такою, що не відповідає тяжкості спричинених моральних страждань.

Відповідно до ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується.

Суд також може зменшити розмір відшкодування шкоди, спричиненого фізичною особою, в залежності від його матеріального положення, крім випадків, якщо шкоду спричинено злочином.

В постанові про припинення кримінальної справи від 16.02.10р. сказано, що велосипедист своїми діями створив небезпечну дорожню обстановку для відповідача та ДТП сталося в результаті грубого порушення правил дорожнього руху ОСОБА_5, а саме п. 10.1 ПДР, що перебуває в прямому звязку з ДТП та наслідками.

В діях відповідача порушень ПДР не виявлено та він не мав технічної можливості попередити ДТП.

Таким чином, груба необережність самого потерпілого сприяла виникненню моральної шкоди та її розмір підлягає зменшенню.

Крім того, суд вважає за необхідне врахувати і матеріальне становище відповідача, якого визнано інвалідом 3 групи, що підтверджено довідкою МСЕК 26.02.10р. та стан його здоров'я, який потребує лікування згідно виписки з історії хвороби.

Дочки загиблого не проживали разом з ним однією сім"єю.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 1500 грн. кожній, а на користь ОСОБА_3 - 3000 грн.

Судові витрати та витрати на ІТЗ підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеному позову.

Вимоги позивачів в частині стягнення з відповідача на їх користь витрат за надання юридичної допомоги в сумі 1000 грн., не підлягають задоволенню, оскільки ними не представлений розрахунок у відповідності з вимогами Постанови КМ України №590 від 27.04.06 р. «Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов'язаних з розглядом цивільних і адміністративних справ».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 1167 ч.2, 1168, 1187, 1193 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1500 грн. кожній, на користь ОСОБА_3 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 пропорційно задоволеним вимогам витрати по оплаті судового збору в сумі 300 грн. та інформаційно-технічного забезпечення 15 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: