Справа № 22ц-4889/10 Головуючий у 1 інстанції: Гуменна Н.М.
Категорія:45 Доповідач: Крайник Н.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Каблака П.І.

суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

при секретарі: Балюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2010 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Козівської сільської ради Сколівського району Львівської області , третьої особи управління держкомзему у Сколівському районі про визнання нечинними рішень Козівської сільської ради ,повернення земельної ділянки та відшкодування моральної шкоди-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1

В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що рішенням Козівської сільської ради від 10.05.2005 р. № 10 йому було надано земельну ділянку площею 0, 10 га для ведення ОСГ як колишньому жителю с. Орявчик, оскільки на той час він не був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Козівської сільської ради від 26.08.2005 р. йому, як мешканцю с.Орявчик, було надано додатково земельну ділянку площею 0, 40 га.

Таким чином він отримав дві земельні ділянки і приступив до їх використаня. Земельну ділянку площею 0, 40 га він приватизував, а земельну ділянку площею 0, 10 га не може приватизувати, оскільки сільська рада заперечує його право на дану земельну ділянку. Крім того, сільська рада після подачі позову до суду неправомірно відмінила п.6 рішення Козівської сільської ради від 10.05.2005 р. № 10 про надання йому земельної ділянки площею 0,10 га для ведення ОСГ в урочищі «Горб». Зазначене рішення сільської ради ухвалене без його відома і участі на сесії та його згоди на вилучення земельної ділянки.

Суд безпідставно врахувавши пояснення землевпорядника та представника відповідача, прийшов до помилкового висновку, що земельна ділянка площею 0,10 га увійшла до плащі земельної ділянки, що становить 0,40 га . Однак, при винесенні меж земельних ділянок площею 0,10 га та 0,40 га в натурі збоку землевпорядної організації не було мови про накладення земельних ділянок, а також про це повинно було бути обумовлено в пішенні сільської ради № 5 від 26.08.2005 р. про передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,40 га.

Суд не врахував покази допитаного в якості свідка колишнього голови сільської ради ОСОБА_3 про те, що йому було надано дві окремі земельні ділянки площею 0,10 га та 0,40 га.

Суд невірно зазначив у рішенні, що він «позива» не надав суду жодних документів на підтвердження того, що він на законних підставах користується земельною ділянкою площею 0,10 га, хоча такі документи, зокрема рішення сільської ради від 10.05.2005 р. № 10, та іншу технічну документацію на земельну ділянку.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким задоволити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії, дій чи бездіяльності.

Аналогічні розяснення містяться в рішенні Конституційного суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень; положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Така ж позиція висловлена у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2 "Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", яким внесено зміни до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", де зазначено, що всі спори, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Враховуючи, що Козівська сільська рада під час вирішення питання про відмову у передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,10 га діяла як субєкт владних повноважень, то спір повинен розглядатися адміністративним судом.

За таких обставин судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись п. 4 ч.1ст. 307, п.3 ч.1 ст.314, 315,317,319 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2010 р. скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Козівської сільської ради Сколівського району Львівської області , третьої особи управління держкомзему у Сколівському районі про визнання нечинними рішень Козівської сільської ради ,повернення земельної ділянки та відшкодування моральної шкоди закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.

Головуючий :

Судді: