АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: «спадкування» Доповідач:ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2010 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді Солодкова А.А.,

суддів: Піддубного Р.М., Даниленка В.М. Тичкової О.Ю.,

при секретарі: Соколовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи - Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області, Друга державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановила:

У липні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначив, на підставі договору забудови і безстрокового користування земельною ділянкою від 10 квітня 1952 року, його батьком - ОСОБА_5, на земельній ділянці за адресою: с. Пісочин Харківського району Харківської області, вул. Маяковського № 10 було побудовано житловий будинок та господарські будівлі. 14 серпня 1993 року ОСОБА_5 помер. Дружина померлого та мати позивача ОСОБА_6 та його брат - ОСОБА_7 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались, але спадщину прийняли шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали в спадковому будинку. Він, позивач, також прийняв спадщину після смерті батька, оскільки узяв належні тому за життя предмети одягу, деякі меблі, посуд, інструмент, а також відремонтував фундамент будинку. 19 грудня 2002 року померла його мати ОСОБА_6 У звязку з хворобою він до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк не звернувся, але спадщину прийняв фактичним вступом у володіння спадковим майном.

Посилаючись на викладене, просив визнати за його матір'ю ОСОБА_6 право власності на ? частину набутого у шлюбі з ОСОБА_5 спільного сумісного майна - житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: с. Пісочин Харківського району Харківської області вул. Маяковського № 10, визнати за ним, ОСОБА_3, його братом - ОСОБА_7 та його матірю - ОСОБА_6 право власності за кожним на 1/6 частину зазначеного нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті померлого 14 серпня 1993 року ОСОБА_5, а всього за ОСОБА_6 визнати право власності на 4/6 частини вказаного будинку, поновити йому строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 7 жовтня 2009 року позов ОСОБА_3 в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2009 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя - житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: с. Пісочин Харківського району Харківської області вул. Маяковського № 10., визнано за ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 право власності за кожним на 1/6 частину вказаного нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, а всього за ОСОБА_6 - право власності на 4/6 частини житлового будинку та господарських будівель, визнано за ОСОБА_3 право власності на 4/6 частини зазначено житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_6, а всього за ОСОБА_3 визнано право власності на 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями, зобовязано комунальне підприємство «Харківське районне бюро технічної інвентаризації зареєструвати за ОСОБА_3 право власності.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2010 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд до того ж суду. Скарга мотивована тим, що позивачем не доведено факту прийняття спадщини після смерті батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у звязку з чим висновки суду про визнання за ним права власності на 5/6 частини квартири є незаконними.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, що зявились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що після смерті ОСОБА_5 позивач відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР фактично вступив в управління спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, оскільки він узяв належні спадкодавцю речі, виконав ремонті роботи у будинку, а після смерті матері ОСОБА_6 пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, у звязку з чим за позивачем має бути визнано право власності на 5/6 частин на спадкове майно (житлового будинку).

Проте погодитися з такими висновками не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: с. Пісочин Харківського району Харківської області, вул. Маяковського № 10.

14 серпня 1993 року ОСОБА_5 помер.

Статтею 548 ЦК, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку, яку протягом шести місяців шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном прийняли дружина померлого ОСОБА_6 та син - ОСОБА_7, оскільки на час смерті постійно проживали у спадковому будинку.

Частиною 3 статті 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Будь-яких доказів вчинення дій, з якими закон повязує прийняття спадщини, позивачем ОСОБА_3 суду не надано.

19 грудня 2002 року померла ОСОБА_6, яка залишила посвідчений 13 березня 1995 року секретарем виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області заповіт на користь ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Встановлено та не заперечується сторонами, що після смерті 19 грудня 2002 року ОСОБА_6, позивач у передбачений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, фактично в управління або володіння спадковим майном не вступив.

Звернувшись у липні 2008 року до суду, ОСОБА_3 просив суд, серед іншого, поновити йому пропущений з поважних причини строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, але ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 7 жовтня 2009 року зазначені позовні вимоги залишено без розгляду, ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 та ухвалюючи рішення про задоволення позову в цій частині, суд першої інстанції послався на те, що позивач в судовому засіданні 7 жовтня 2009 року позовні вимоги уточнив та просив про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6

Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі і повинна відповідати вимогам, викладеним у частині другій цієї статті.

Оскільки подане у передбаченому цивільним процесуальним законом порядку звернення ОСОБА_3 до суду з вимогами про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом в матеріалах справи відсутнє, рішення суду про задоволення зазначених позовних вимог не можна вважати законним та обґрунтованим та підлягає скасуванню.

Крім того, вирішуючи спір в частині позовних вимог ОСОБА_3 про визнання за ОСОБА_6 права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя та право власності за ОСОБА_6 та ОСОБА_7С в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, суд безпідставно вирішив питання про права осіб, позбавленої цивільної процесуальної правоздатності, визнавши право власності на нерухоме майна за померлими особами - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у зв'язку з чим рішення суду в цій частині також підлягає скасуванню.

Таким чином, оскільки рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2009 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи - Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області, Друга державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області, про визнання за ОСОБА_6 права власності на частину спільного сумісного майна подружжя, а також за ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 145 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді