Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-903/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі Смоленченко І.Г.

за участю : позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа ОСОБА_6, про визнання бездіяльності незаконною, визнання рішення незаконним, скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

27.04.2009 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради про визнання бездіяльності незаконною, визнання рішення незаконним, скасування рішення. (а.с. 4-7)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2009 року, постановленою у судовому засіданні, до участі у розгляді справи у якості третьої особи було притягнуто ОСОБА_6. (а.с. 42)

Позивачі у позовній заяві та позивач ОСОБА_1, а також представник позивачів у судовому засіданні посилались на те, що 15.08.2003 року позивачі на підставі договору купівлі-продажу придбали в рівних частках домоволодіння № 47, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Верхоянська, на земельній ділянці площею 900 кв.м. Біля придбаного позивачами будинку впритул знаходиться земельна ділянка, яка використовується ними для обслуговування зазначеного будинку. З метою поліпшення житлових умов шляхом індивідуального будівництва на зазначеній земельній ділянці, позивач ОСОБА_4 в інтересах всієї родини у квітні 2005 року звернулася до відповідача з клопотанням щодо відведення вказаної земельної ділянки. 06.05.2005 року позивач ОСОБА_4 отримала відповідь відповідача про те, що заява не може бути прийнята до розгляду за відсутності необхідних документів, які позивачі в подальшому розпочали збирати. У 2007 року позивач ОСОБА_4 знову звернулася до відповідача із заявою щодо можливості відведення вищезазначеної земельної ділянки, однак відповіді позивач так і не отримала. Також позивачі згодом дізналися про те, що рішенням відповідача від 20.04.2005 року № 160/26 гр. ОСОБА_6 було дозволено проектування житлового будинку на земельній ділянці по вул. Верхоянській, 49, яка знаходиться поряд із земельною ділянкою, що належить позивачам та щодо погодження меж із якою позивачі згоди не надавали, а їх особисті підписи на відповідних актах були підроблені. Крім того, на черговому плані міста будівля № 49 по вул. Верхоянська у м. Дніпропетровську не значиться, а отже оскаржуване рішення відповідача було винесено стосовно адреси, якої взагалі не існує, а тому позивачі просили суд визнати незаконною бездіяльність відповідача стосовно ненадання спірної земельної ділянки гр. ОСОБА_4, визнати незаконним рішення № 160/26 від 20.04.2005 року «Про погодження гр. ОСОБА_6 місця розташування індивідуального житлового будинку садибного типу по вул. Верхоянській у районі будинку № 49» та скасувати зазначене рішення. (а.с. 4-7)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, суду надала заяву, якою повідомила суд про те, що вона позовні вимоги підтримує та просить суд розглядати справу за її відсутності. (а.с. 40)

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що оскаржуване рішення було прийнято в межах наданих відповідачу повноважень, до звернення позивачів із відповідною заявою щодо відведення спірної земельної ділянки, спірна земельна ділянка вже мала попередній кадастровий номер, а відтак вимоги позивачів є необґрунтованими.

Третя особа - ОСОБА_6, у судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. (а.с. 46-47, 70-71)

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та представника позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом у судовому засіданні було встановлено, що позивачам ОСОБА_5, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 15.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за № 3564, належить домоволодіння № 47 з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Верхоянська, ці обставини підтверджуються матеріалами справи та поясненнями позивача та його представника. (а.с. 22-23)

Судом також було встановлено, що 25.04.2005 року гр. ОСОБА_4 звернулася із заявою на імя Міського голови (вх. № 13/2932) щодо відведення їй земельної ділянки, що знаходиться біля належного їй на праві власності домоволодіння № 47 по вул. Верхоянській у м. Дніпропетровську під будівництво будинку, що підтверджується копією зазначеної заяви з відміткою про її отримання. (а.с. 9)

ОСОБА_8 архітектурно-планувального управління міської ради від 06.05.2005 року № 03/2655 позивача ОСОБА_9 було повідомлено про те, що її заява не може бути прийнята до розгляду за відсутністю документів обґрунтування місця розташування обєкта, перелік яких був наведений у вказаному листі. (а.с. 12)

ОСОБА_8 архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 09.11.2005 року № Л-19 позивача ОСОБА_9 було повідомлено про те, що за даними містобудівного кадастру відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 20.04.05 № 160/26 на підставі висновків постійно діючої комісії з питань вибору земельних ділянок для розміщення обєктів у місті від 16.12.04 (протокол № 148) та містобудівного обґрунтування щодо можливості розміщення житлового будинку на зазначеній ділянці від 16.07.04 (протокол містобудівної ради № 420) гр. ОСОБА_6В було дозволено проектування житлового будинку садибного типу на земельній ділянці по вул. Верхоянській, 49, документи на розміщення житлового будинку по вул. Верхоянській, 49 оформлені згідно вимог чинного законодавства у встановленому порядку, а тому підстав для його відміни немає. (а.с. 15)

Судом також було встановлено, що такі ж самі відомості стосовно земельної ділянки біля домоволодіння по вул. Верхоянська, 47, зокрема щодо наявності рішення Дніпропетровської міської ради від 20.04.05 № 160/26 про дозвіл гр. ОСОБА_6 проектувати житловий будинок садибного типу на земельній ділянці по вул. Верхоянській, 49, а також щодо правомірності оформлення всіх документів на зазначену земельну ділянку, були зазначені у листі Комітету земельних відносин Дніпропетровської міської ради від 27.03.2006 року № Л-10, адресованому позивачу ОСОБА_4, ці обставини підтверджуються копією зазначеного листа. (а.с. 16)

У судовому засіданні було встановлено, що гр. ОСОБА_6 звернувся із заявою на імя Міського голови ОСОБА_10 щодо надання йому земельної ділянки по вул. Верхоянська, 49 під будівництво житлового будинку ще 22.04.2004 року, про що свідчить відмітка про прийняття вказаної заяви. (а.с. 48)

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 20.04.2005 року № 160/26 «Про погодження громадянину ОСОБА_6 місця розташування індивідуального житлового будинку садибного типу по вул. Верхоянській у районі буд. № 49 (Жовтневий район)» було затверджено містобудівне обґрунтування розміщення обєкта та погоджено гр. ОСОБА_6 місце розташування індивідуального житлового будинку садибного типу на території (попередній кадастровий номер :0106:02885) по вул. Верхоянській у районі буд. № 49, надано гр. ОСОБА_6 згоду на розробку проект відведення зазначеної земельної ділянки для розташування обєкта, а також дозвіл на проведення проектних робіт та збір вихідних даних для проектування обєкту, ці обставини підтверджуються копією зазначеного рішення. (а.с. 51-52)

Судом також було встановлено, що 26.05.2005 року між виконавчим комітетом міської ради та гр. ОСОБА_6 був укладений договір № 629/26 резервування земельних ділянок у місті, за умовами якого за гр. ОСОБА_6 було зарезервовано земельну ділянку орієнтовною площею 0,0912 га, яка знаходиться за адресою: вул. Верхоянська в районі буд. № 49 (Жовтневий район) на період виконання проектно-кошторисної документації обєкта та розробки проекту відведення земельної ділянки, що підтверджується копією зазначеного договору. (а.с. 53-54)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами, Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, яка діяла на момент прийняття спірного рішення).

Відповідно до п. б) ст. 12 Земельного кодексу України передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відноситься до повноважень, зокрема, міських рад, на території яких розташовані земельні ділянки.

В силу п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно до ст. 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

За змістом ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, яка діяла на момент прийняття спірного рішення) виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд виходив з того, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що прийняття Дніпропетровською міською радою оскаржуваного позивачами рішення передувало зверненню позивача ОСОБА_4 до відповідача із відповідною заявою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Крім того, суд також бере до уваги й той факт, що позивачами у судовому засіданні не було надано суду доказів на підтвердження зареєстрованого за позивачем ОСОБА_4 права власності на домоволодіння № 47 по вул. Верхоянській у м. Дніпропетровську, зокрема у матеріалах справи містяться докази про належність зазначеного домоволодіння двом іншим позивачам, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_1, які до відповідача, як вбачається з матеріалів справи, із відповідними заявами щодо відведення спірної земельної ділянки не зверталися, а тому суд приходить до висновку про відсутність з боку відповідача порушень прав позивачів під час прийняття спірного рішення.

Суд також критично оцінює посилання позивачів та їх представника на те, що оскаржуване рішення відповідача винесено стосовно адреси, якої не існує, оскільки в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують зворотне, а саме з листа Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 08.11.2004 року № П-09/557 вбачається, що по вул. Верхоянській, 49 знаходилася будівля цегляного гаражу збудована при будівництві Дніпропетровської обласної СТО в 1970-80 роках.

Суд також бере до уваги, що про наявність спірного рішення позивачам було відомо ще у 2005 році, коли ними був отриманий лист ОСОБА_8 архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 09.11.2005 року № Л-19.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що рішення Дніпропетровської міської ради від 20.04.2005 року № 160/26 «Про погодження громадянину ОСОБА_6 місця розташування індивідуального житлового будинку садибного типу по вул. Верхоянській у районі буд. № 49 (Жовтневий район)» було прийнято Дніпропетровською міською радою в межах наданих їй повноважень та у відповідності до вимог діючого на той час законодавства України, а тому позивачам необхідно відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, п. б) ст. 12, ст.ст. 39, 40, 116, п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, яка діяла на момент прийняття спірного рішення), ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 у задоволенні позову до Дніпропетровської міської ради про визнання бездіяльності незаконною, визнання рішення незаконним, скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жотвневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ф.Ф. Маймур