Справа №22ц-45/10 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Категорія:19 Доповідач: Крайник Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Каблака П.І.

суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

при секретарі: Безп»ятко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, поданої в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Львівської обласної дирекції ВАТ "ОСОБА_4 Аваль" про визнання частково недійсним договору застави,-

в с т а н о в и л а:

18.02.2009 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати недійсним договір застави нерухомого майна від 21.04.2003 р., укладений між Дрогобицькою філією АППБ «Аваль» ( правонаступником якого є ВАТ «ОСОБА_4 Аваль») з одного боку та ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з другого боку, в частині преамбули до договору, в якій зазначено, що він є майновим поручителем ОСОБА_3, та просив визнати недійсним абзац третій п.1.2 договору застави від 21.04.2003 р. та додаток № 2 до договору застави нерухомого майна від 21.04.2003 р.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 червня 2009 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалу суду від 20.03.2009 року про заборону вчиняти дії спрямовані на реалізацію будинку по вул. Шкільній, 92, с. Нижні Гаї Дрогобицького району, Львівської області, який належить на праві власності ОСОБА_1 скасовано.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2В в інтересах ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на те, що до спірного договору застави було долучено заборону на відчуження майна, яке знаходиться під заставою, а саме, житловий будинок по вул. Шкільна, 92 у с. Гаї Верхні Дрогобицького району Львівської області та нежитловий будинок у с. Опака Дрогобицького району від 18.04.2003 року, проте договір застави на який є покликання у забороні укладено лише 21.04.2003 року. Однак, суд ухвалюючи рішення. не звернув уваги, що заборона на відчуження майна могла бути накладена лише після оформлення договору застави, тобто не раніше 21.04.2003 р.

Судом також не враховано, що на момент укладення договору застави нерухомого майна, земельна ділянка для обслуговування житлового будинку знаходилась у приватній власності ОСОБА_1 Враховуючи, що при переході права власності на житловий будинок, будівлі та споруди переходить і право власності на земельну ділянку, при укладанні договору застави житлового будинку, необхідно було оцінити і вартість земельної ділянки та включити її у договір застави. Зазначає, що суд вийшов за межі позовних вимог, скасувавши заборону вчиняти дії, пов»язані з реалізацію майна, оскільки ним такі вимоги не заявлялись. Крім того, питання про скасування ухвали про забезпечення позову слід було вирішувати окремо у судовому засіданні.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Суд неправильно застосував норми матеріального права та не врахував, що письмовий договір щодо майнового поручительства між ОСОБА_1 та банком не укладався, а тому оспорюваний договір застави є нікчемним та визнання його судом недійсним не вимагається. Оскільки позивач не укладав договору поруки договір застави нерухомого майна підлягає визнанню частково недійсним судом, оскільки позивач не є майновим поручителем відповідача ОСОБА_3 та не може відповідати по її зобов"язаннях за кредитним договором.

Суд дійшов помилкового висновку про укладення договору поруки саме між сторонами по справі, адже такий укладено між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та ПП "Фарма Люкс" в особі директора ОСОБА_3 Крім того, суд не врахував, що відповідачка визнала позовні вимоги. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід відхилити з наступних мотивів.

Районним судом встановлено, що відповідно до договору застави нерухомого майна від 21.04.2003 р. в заставу по кредитному договору № 014/08/467 від 17.04.2003 р. , укладеному між АППБ «Аваль» та ОСОБА_3 передано цегляний житловий будинок А-1, загальною площею 173,6 кв.м, що знаходиться в с. Опака Дрогобицького р-ну по вул. Шевченка, 225 і належить відповідачці ОСОБА_3 та цегляний житловий будинок А-1, загальною площею 75,4 кв.м, що знаходиться в с. Нижні Гаї Дрогобицького р-ну по вул. Шкільній, 92, що належить позивачу ОСОБА_1.

Зазначений договір застави нерухомого майна від 21.04.2003 р. підписано заставодержателем керуючим банком та заставодавцями : позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3. Як вбачається зі змісту договору застави, ОСОБА_6 вказаний в договорі як майновий поручитель ОСОБА_3.

Крім того, як вбачається зі змісту договору застави від 21.04.2003 р., до нього

( договору застави) включено умови про поруку.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд прийшов до вірного висновку, що

за договором застави за участю майнового поручителя безпосередньо забезпечується основне зобов»язання за договором кредиту, крім того банк свої зобов»язання по договору кредиту від 17.04.2003 р. виконав, відкривши відповідачці ОСОБА_3 кредитну лінію на суму 48000 грн. зі сплатою 21 % річних за користування кредитними коштами, терміном на 36 місяців до 14.04.2006 р.

Крім того, суд прийшов до вірного висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки позов про визнання частково недійсним договору застави від 21.04.2003 р. подано ним лише 18.02.2009 р., тобто зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у суді першої інстанції..

Відповідно до ст.154 ЦПК України у випадку, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте, суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд скасувавши оскаржуваним рішенням суду ухвалу суду від 20.03.2009 р. про забезпечення позову діяв в межах вимог ст.154 ЦПК України.

Тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст..308, п.1 ст.314, ст.ст.315,ст.317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 червня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий :

Судді: