Справа 2-89/10
Номер провадження 2-89/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.10 року.Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника служби у справах дітей - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за позовом

ОСОБА_3 до

ОСОБА_4, ОСОБА_5, Служби у справах дітей Рахівської РДА, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6

про

визнання договору дарування недійсним

ВСТАНОВИВ:

З позовної заяви вбачається, що позивачка проживає у житловому будинку №24 по вул. Першотравневій у с.В.Водяне, Рахівського району, Закарпатської області. Даний житловий будинок належить їй на праві приватної власності. Позивачка зазначає, що вона являється хворою, немічною особою із фізичними вадами, оскільки погано чує, у зв'язку з чим проходить курс лікування та перебуває під диспансерним наглядом лікувального закладу. У лютому 2009 року вона довідалася, що житловий будинок в якому вона проживає, за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_6, 01.11.2006 року, відчужено ОСОБА_4. Даний договір вважає незаконним, оскільки вільного волевиявлення щодо відчуження нерухомого майна в користь відповідача шляхом укладення договору дарування у неї не було. Позивачка погодилася восени 2006 року укласти між нею та відповідачем договір довічного утримання, за яким вона передає останньому у власність житловий будинок, натомість відповідач зобов'язується забезпечувати її утриманням та доглядом довічно. При цьому позивачка вважала, що всі права, передбачені у цьому договорі, будуть дотримані. Наміру відчужувати будь-яким іншим способом даний житловий будинок до дня своєї смерті вона не мала і не має, оскільки іншого житла у неї немає. Крім того, потреби відчужувати своє майно за договором дарування у неї не було, оскільки 27.09.2006 року нею було складено заповіт на ім'я відповідача , за яким у разі відкриття спадщини все належне позивачці майно у випадку її смерті переходить в одноосібну власність ОСОБА_4 Враховуючи наведене вважає, що будь-яких підстав та необхідності для дарування відповідачу цього ж майна через півтора місяці після складання заповіту не могло бути, а враховуючи, що за договором довічного утримання вона могла б мати забезпечену старість та інший захист з боку відповідача, тому погодилася укласти такий правочин. Вважає, що при укладанні договору, що є предметом позову, відповідачем ОСОБА_4 було приховано дійсні наміри та умови укладання даного правочину, у зв'язку з цим просить договір дарування житлового будинку №24, розташованого по вул.Першотравневій у с.В.Водяне, укладений 01.11.2006 року за №4042 між позивачкою та ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_6, визнати недійсним.

У додатковій позовній заяві ОСОБА_1 як представник за дорученням ОСОБА_3 зазначає, що під час судового розгляду справи відповідач надав суду копію договору дарування №5147, укладений 24.12.2008 року між ним та гр..ОСОБА_5, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, у зв'язку з наведеним вважає за необхідне збільшити позовні вимоги просить договір дарування житлового будинку №24, розташованого по вул. Першотравневій у с.В.Водяне, укладений 01.11.2006 року за №4042 між позивачкою та ОСОБА_4І, та посвідчений приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_6, а також просить скасувати договір дарування житлового будинку №24, розташованого по вул.Першотравневій у с.В.Водяне, укладений 24.12.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Рахівського нотаріального округу ОСОБА_6

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 позов підтримали та наполягали на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_3 сама неодноразово пропонувала подарувати йому будинок. Нотаріус при укладанні договору дарування роз'яснювала їм порядок і наслідки укладання договору дарування. Вважає, що підставою позову ОСОБА_3 стало те, що в даний час є інша особа, яка хоче купити будинок у позивачки. Просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 1.1, являючись власником житлового будинку №24 по вул..Першотравневій у с.В.Водяне виявив намір подарувати його ОСОБА_7. Враховуючи, що останній являється неповнолітнім, то вона, як законний представник ОСОБА_7 підписувала договір дарування та прийняла дар. Всі необхідні вимоги для укладання такого договору були дотримані. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник служби у справах дітей Рахівської РДА - ОСОБА_2 вважає за недоцільне скасовувати договір дарування, оскільки обдарований ОСОБА_7 являється неповнолітнім, сім'я в якій він проживає, власного житла немає. Просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - ОСОБА_6 пояснила, що вона являється приватним нотаріусом Рахівського нотаріального округу. Дійсно до неї зверталася ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про посвідчення договору дарування житлового будинку №24, по вул.Першотравневій у с.В.Водяне, Рахівського району. Нею особисто було вголос прочитано договір дарування, роз'яснено сторонам наслідки укладання такого договору, на що сторони відповіли, що розуміють його значення. Позивачка договір підписувала сама особисто без жодного примусу у її присутності в робочому кабінеті.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

21 листопада 2006 року ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв домоволодіння, яке розташоване у с.Верхнє Водяне, вул.Першотравнева, 24, Рахівського району, Закарпатської області. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Рахівського нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_6 Зазначений договір підписаний особисто сторонами. При укладанні договору ОСОБА_3 була присутня особисто, зробила нотаріусу письмову заяву про те, що вона усвідомлює значення своїх дій та має можливість ними керувати, розуміє обставини, які мають істотне значення, дарування здійснене нею за доброю волею, без будь-який погроз, примусу чи насильства як фізичного так і морального.

З договору дарування від 24 грудня 2008 року, що був укладений між ОСОБА_4 з однієї сторони, як дарувальник, та ОСОБА_5 з іншої сторони, як законним представником малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, дарувальник подарував, а обдарований в особі законного представника прийняв у дар належний дарувальнику на праві власності будинок №24 у с.В.Водяне, по вул.Першотравневій, Рахівського району, Закарпатської області, що розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,22 га. Зазначений договір підписаний сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Рахівського нотаріального округу ОСОБА_6

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає другій стороні (обдарованому) безоплатно майно у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Позивачка ОСОБА_3 звернулася з позовом про визнання недійсним договору дарування, за яким вона подарувала ОСОБА_4 належний їй житловий будинок, посилаючись, що помилялася у природі правового договору і діяла під впливом помилки, оскільки мала на меті укласти договір довічного утримання, бо була домовленість, що ОСОБА_4 отримавши нерухомість, буде надавати їй допомогу матеріального та морального характеру.

Відповідно до ст. 229 ЦК України, правочин може бути визнано недійсним, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка при вчиненні договору дарування мала намір укласти саме договір дарування домоволодінння, позивачка усвідомлювала та розуміла, який саме договір підписує, про що свідчить її заява нотаріусу. Посилання позивачки на те, що вона помилялася щодо природи договору, прав та обов'язків сторін за договором не були підтверджені у судовому засіданні, а здобуті судом докази спростовують доводи позивачки. ОСОБА_3 не надала суду доказів, що підтверджували б про домовленість між нею та ОСОБА_4 про укладення договору довічного утримання. У той же час при укладенні договору дарування, дарувальник ОСОБА_3 розуміла значення своїх дій та наслідки договору дарування, оскільки про бажання подарувати будинок вона неодноразово йому говорила.

Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними містить вказівку на те, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Пунктом 8 вказаної постанови передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Таким чином, в ході розгляду справи було встановлено, що договір дарування від 21 листопада 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, був укладений у відповідності до ст.203 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а тому вимога про визнання договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до задоволення не підлягає. Також в ході розгляду справи не було встановлено підстав, які б стали підставою для скасування договору дарування житлового будинку №24 по вул.Першотравневій у с.В.Водяне, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як законного представника малолітнього ОСОБА_7. Так, ОСОБА_4 являючись законним власником зазначеного житлового будинку виявив бажання подарувати його ОСОБА_7, що не суперечить нормам цивільного права, а тому у задоволенні позову у цій частині слід також відмовити.

У відповідності до ст.,88 ЦПК України не підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,58,60,88,209,212,213,223 Цивільного процесуального кодексу України ст.ст.202,203,215, 638-640,655 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, служби у справах дітей Рахівської РДА, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним та скасування договору дарування - відмовити в цілому.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження у судову палату з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Тулик І.І.