Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
№ 2- 5171
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді - Черновського Г.В.

при секретарі Вобліковій О.В.

за участю адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 14 вересня 2009 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення матеріальної і моральної шкоди та витрат. Позивач в своєму позові і в судовому засіданні посилався на те, 28 червня 2007 року з вини відповідачів сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинула її донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, їй завдано значну матеріальну і моральну шкоду. В добровільному порядку була відшкодована моральна шкода і просила стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду 27107,94 грн., задовольнивши позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суду не повідомив. Згідно з ч. 9 ст. 76 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності цього відповідача згідно ст. 169 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що дійсно 28 червня 2007 року була дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинула донька ОСОБА_3 ОСОБА_6, але винним в цьому визнано лише ОСОБА_4, до того ж вона вже під розписку дала позивачу грошові кошти в сумі 10 000 доларів (США), тому вона не повинна відшкодовувати матеріальну шкоди, позовні вимоги до неї не доведені і безпідставні, просила в задоволенні позову саме до неї відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 28 червня 2007 року близько 10 годин 40 хвилин керуючи за дорученням технічно справним автомобілем «ВАЗ-2105», державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5 та рухався по проїзній частині вул.. Набережній Перемоги зі сторони вул. Овражної у напрямку вул.. Космічної в м. Дніпропетровську, при цьому у напрямку руху ОСОБА_4, в районі електроопори № 255, порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху, де з лівого краю проїзної частини здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 при цьому спричинивши останній тілесні пошкодження, в результаті яких ОСОБА_6 загинула.

06 липня 2007 року слідчим СУ УМВС України в Дніпропетровській області за результатами вказаної дорожньо-транспортної пригоди було порушено кримінальну справу за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 70/27-716 від 25 вересня 2008 року, дії водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_4 не відповідають вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість попередити пригоду для водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_4 визначалась ним вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України та для нього не було жодних перешкод технічного характера, які не дозволили б йому виконати їх. При заданому механізмі пригоди дії водія «ВАЗ-2105» д.н 417-05 АВ ОСОБА_4 при заданому механізмі пригоди, не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України що з технічної точки зору, знаходилось в причинному звязку з настанням ДТП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2009 року до обвинуваченого по ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_4 було застосовано примусову міру медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Запобіжні заходи у відношенні ОСОБА_4 підписку про невиїзд - відмінити.

08 червня 2009 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду апеляцію ОСОБА_3 та її адвоката ОСОБА_1залишено без задоволення.

Вищезазначена постанови і висновок оскаржені не були та набрали законної сили.

В результаті вказаної ДТП позивачу завдана матеріальна і моральна шкода.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна громадянину чи майну громадянина, відшкодовується особою, яка завдала шкоду, в повному обязі. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Вважаючи відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивач і звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди.

Суд вважає такі позовні вимоги обґрунтованими частково, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, поясненнями, оглянутими матеріалами цивільної та кримінальної справ, але доведена і встановлена вина тільки відповідача ОСОБА_4 в скоєнні ДТП та наїзді на пішохода ОСОБА_6, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження що спричинили смерть ОСОБА_6, вина ОСОБА_5 не доведена, з технічної точки зору не знаходиться в причинному звязку з подією наїзду на пішохода автомобілем «ВАЗ-2105».

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі

(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо)

володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,

використання, зберігання або утримання якого створює підвищену

небезпеку.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особо чи громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного керування чи з інших підстав (договору оренди, довіренність та ін.).

Приймаючи до уваги вказане, суд вважає, що шкоду, завдану позивачу в наслідок дорожньо-транспортної пригоди 28 червня 2007 року повинен нести відповідач ОСОБА_4

Згідно наданих суду позивачем документів (чеки, квитанції, довідки, виписки та ін.) розмір прямої матеріальної шкоди завданої їй внаслідок смерті її доньки під час вказаної ДТП 28 червня 2007 року складає 27107 грн. 94 коп., позивач також понесла витрати на правову допомогу 1500 грн.

Таким чином неправомірними, злочинними діями відповідача, повязаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи (ОСОБА_4М.).

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги стосовно відповідача ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і заподіяна цим відповідачем матеріальна шкода повинна бути стягнута на користь позивача в межах заявлених вимог в повному обсязі.

При таких обставинах суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду 27107 грн. 94 коп., судові витрати у розмірі 286 грн., витрати на правову допомогу 1500 грн., а всього 28893 грн. 94 коп., в задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, витрат слід відмовити. Таким чином, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду 27107 грн. 94 коп., судові витрати 286 грн.. і витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн., а всього 28893 грн. 94 коп.

ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя -