Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-466/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Синенко М.О.,

за участю : представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

18.08.2008 року ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про визнання права власності. (а.с. 5-6)

Позивач у позовній заяві та представники позивача у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 05.11.1988 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого у них є донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 У червні 1995 року позивач поїхав до США заробляти для родини грошові кошти, де перебував, не виїжджаючи, протягом 9 років, тобто до серпня 2004 року. У першому півріччі 2002 року відповідач повідомила, що бажає придбати для родини квартиру, у звязку з чим 13.08.2002 року позивачем на її імя були переведені грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США, за які 31.10.2002 року відповідач придбала квартиру АДРЕСА_1 та 07.11.2002 року зареєструвалася в даній квартирі. Однак, відповідач приховала від позивача той факт, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2002 року шлюб, між ними було розірвано, про що 26.10.2004 року позивачем та відповідачем у відділі РАЦС Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська були отримані свідоцтва про розірвання шлюбу. Посилаючись на поважність причин пропущення строку позовної давності та на факт придбання квартири у шлюбі, позивач просив суд визнати поважними причини пропуску ним строків позовної давності та визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5-6)

У судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що спірна квартира не була придбана у період перебування позивача та відповідача у шлюбі, та причини пропуску позивачем строків позовної давності не є поважними.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, про час та день розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. (а.с. 102).

Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач з 05.11.1988 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2002 року, яке набрало законної сили 20.05.2002 року, що підтверджується копією зазначеного рішення. (а.с. 11, 122)

Зазначеним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, яке позивачем не оскаржувалося, було встановлено, що з 1995 року позивач та відповідач спільне господарство не вели, спільно не проживали та шлюбні відносини між ними припинено, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 122)

Судом також встановлено, що факт розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська 26.10.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу було зроблено запис за № 495, ці обставини підтверджуються матеріалами справи. (а.с. 7, 10, 114)

У судовому засіданні також було встановлено, що позивач та відповідач від шлюбу мають спільну дитину доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 9)

Судом також було встановлено, що у червні 1995 року позивач виїхав до США на заробітки, де перебував до серпня 2004 року, ці обставини не заперечувалися представниками сторін у судовому засіданні.

Судом також було встановлено, що позивач час від часу, перебуваючи за межами країни, здійснював переказ відповідачу грошових коштів на утримання їх спільної дитини, а 13.08.2002 року позивачем було переказано на імя відповідача грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США, що підтверджується копією зазначеного переказу та поясненнями сторін у судовому засіданні. (а.с. 48-49)

У судовому засіданні встановлено, що 31.10.2002 року відповідач на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за № 4-4548, придбала у власність за 15 663 гривні квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується копією зазначеного договору. (а.с. 12-13)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969р.), Цивільного кодексу України (2003 року).

Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В силу ч. 2 ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969р.) суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача до відповідача, суд виходить з того, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2002 року, яке позивачем не було оскаржене, було встановлено фактичне припинення шлюбу між сторонами у 1995 році. Окрім того, позивачем та його представниками не було надано суду доказів, що підтверджують факт направлення грошових коштів у розмірі 20 000 доларів США саме на придбання відповідачем спірної квартири, договір купівлі-продажу спірної квартири позивачем не оскаржується, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог та вважає за необхідне відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 про визнання права власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_8 щодо того, що позивач не знав про наявність судового рішення про розлучення, з огляду на те, що зазначене рішення не оскаржувалося позивачам, а також враховуючи те, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт проявів цікавості позивача щодо спірної квартири з моменту придбання її відповідачем до моменту звернення з даним позовом, а саме до 18.08.2008 року, приймаючи до уваги, що 21.07.2008 року ОСОБА_6 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна та усунення перешкод у користуванні власністю. (а.с. 111-112)

Суд також критично оцінює посилання представників позивача на поважність причин пропуску позивачем строків позовної давності, з огляду на те, що відсутність позивача на час розгляду даної справи на території України не стала перешкодою для захисту порушених, на його думку прав та інтересів в судовому порядку.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ч.2 ст.28 Кодексу про шлюб та сімю України, ст. ст. 257, 261 Цивільного кодексу України (2003 року), ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про визнання права власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жотвневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ф.Ф. Маймур