Справа №22-ц-746/10 Суддя-доповідач - Ільченко
УХВАЛА

16 квітня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Сумської області у складі:

Головуючого: Ільченко О.Ю.

суддів: Гагіна М.В., Смірнової Т.В.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі

про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» та поновлення пропущеного строку для звернення до суду, -

встановила:

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі Сумської області.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати недоплачених сум за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по серпень 2009 року.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідач, зокрема, зазначає, що ЗУ «Про Державний бюджет на 2009 рік» не передбачались видатки для фінансового забезпечення спірних виплат, у 2007 році механізму фінансування спірних виплат не було, а у 2008 році питання фінансування було врегульовано постановою КМУ від 28 травня 2008 року №530, отже Управління не мало правових підстав для перерахунку та виплати пенсії, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком; судом неправильно застосовано ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», названа норма на спірні правовідносини не поширюється; судом не зазначено за рахунок яких джерел мають бути проведені виплати спірних сум позивачеві.

Судом першої інстанції фактично встановлено, що позивач отримуєте

пенсію за віком і відноситься до категорії громадян, яким встановлене статус дитини війни.

На порушення вимог Конституції та законів України, відповідних рішень Конституційного Суду України з питань предмета спору, відповідач у вищезазначених спірних періодах не перерахував та не виплатив позивачеві пенсії, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, що призвело т порушення прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводі апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія судді вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції врахував усі факти, що входяті до предмету доказування, встановлені обставини підтверджуються належними допустимими доказами, доведені позивачем. Висновки суду відповідаючі встановленим фактам, суд дійшов до цих висновків з дотриманням та правильнії застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки в відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на законі, частков зводяться лише до формальних міркувань, а тому не можуть бути підставою дл зміни чи скасування рішення суду.

Так, відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист діте війни» від 18 листопада 2004 року, державні гарантії дітям війни, встановлені ци Законом, в тому числі, які стосуються цього спору (ст. 6, 7 Закону), не можуї бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Статтею цього Закону передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошої утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенс підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 20 рік» від 19 грудня 2006 року дію вказаної вище норми зупинено на 2007 рік урахуванням ст.111 цього Закону. Рішенням Конституційного Суду України Б 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 зазначено Закону визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війн в редакції викладеній у підпункті 2 п. 41 розділу II Закону України «П Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяк законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року дітям війни (крім тих, яких поширюється дія закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальне захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачуєт: підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Названу зміну визнано неконституційною Рішенням Конституційного О № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей вій (у редакції від 18 листопада 2004 , чинній у 2009 році) дітям війни пенсії щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, виплачується замість пенсії, підвищується до 30 відсотків мінімальної пенсі віком.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік

Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, Управління як орган, якому законодавством делеговано повноваження щодо перерахування і виплати пенсії та доплат до них повинно було діяти відповідно до ст.6 вказаного Закону, але на порушення цієї статті таких нарахувань (перерахунку) не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність. У зв'язку з цим, відсутні правові підстави для висновку про пропуск позивачем строку для звернення до суду, отже порушене право підлягає захисту без обмеження річним строком.

Судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки інших нормативно-правових актів, які б визначали розмір мінімальної пенсії за віком або встановлювали інший розмір, немає.

Оскільки питання фінансування спірних виплат не є предметом даного спору, проблеми надання бюджетних коштів Управлінню для виконання покладених на нього обов'язків виходять за межі заявлених вимог і судом першої інстанції не розглядались, суд не ухвалював рішення про проведення виплат з власних джерел ПФУ, то і ці доводи скарги, як і інші, не дають підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.І ст.307, ст.ст.308, 313-315, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі відхилити.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2009 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і з цього часу бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: