Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2010 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі головуючого судді Грипіч Л.А.

при секретарі Фесюк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до Костопільської міської ради, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки незаконними, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Костопільської міської ради Рівненської області, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, в якому просили визнати державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ №340393, 340388, 347273 виданих на підставі рішення Костопільської міської ради №450 від 08 травня 2008 року незаконними та зобовязати Костопільську міську раду винести рішення, яким дозволити позивачам приватизувати земельну ділянку розташовану по вул.3аріччя,15-в,15-г,15-д у м.Костопіль Рівненської області в спільну сумісну власність.

В зазначеній заяві позивачі зазначають, що вони є власниками житлових квартир в будинку №15А по вул.Зарічна в м.Костопіль. Разом з іншими мешканцями будинку окультурили прилеглу до будинку земельну ділянку, де посадили та виростили фруктовий сад, створили місця для відпочинку.

8 травня 2008 р. Костопільською міською радою прийнято рішення № 450, яким дану земельну ділянку передано у власність іншим громадянам, які не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1,15, а саме: ОСОБА_17- 0.06 га, ОСОБА_15 -0.07 га, ОСОБА_16С - 0.0773 га

В обгрунтовання позову покликаються на те, що в порушення вимог ст.ст.116,118,119,121 Земельного кодексу України міська рада ухиляється від винесення рішення про приватизацію зазначеної земельної ділянки позивачами у спільну сумісну власність.

В судовому засіданні представник позивачів адвокат ОСОБА_18 позовні вимоги підтримав та пояснив, що спірне рішення зачіпає права та законні інтереси мешканців багатоквартирного житлового будинку, розташованого по вул. Заріччя, 15А в м. Костопіль, оскільки вони відкрито користується спірною земельною ділянкою понад 25 років і набули на неї право. Просить визнати нечинним зазначене рішення відповідача від 08.05.2008р. № 450 та зобовязати міську раду винести рішення, яким дозволити ОСОБА_19Ю, приватизувати земельну ділянку в розмірі 0,016 га з земель Костопільської міської ради, яка розташована по вул.Заріччя, 15-в, 15-г, 15-д м.Костопіль.

Представник міської ради ОСОБА_20 позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що Костопільська міська рада діяла у відповідності і в межах Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідачі ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_21 в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

N

Із змісту позовної заяви і додатків до неї вбачається, що позивачі є власниками квартир в багатоквартирному будинку№15 А по вул. Заріччя в м.Костопіль, тривалий час користувалися разом з іншими мешканцями земельною ділянкою, яка розташована біля будинку.

Рішенням Костопільської міської ради № 450 від 08.05.2008 p., дану земельну ділянку передано у власність іншим громадянам, які не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1,15, а саме: ОСОБА_17В,- 0.06 га, ОСОБА_15 -0.07 га, ОСОБА_16Є - 0.0773 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами випливають із відносин щодо володіння, користування і розпорядження землею при здійсненні повноважень власника землі, міської ради, спрямованих на реалізацію свого права розпоряджатися землею на які поширюється дія Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та норми Земельного кодексу України.

Згідно зі ст.13 Конституції України земля є обєктом права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Основним Законом.

Зі змісту ст.12 Земельного кодексу Ураїни вбачається, що розпорядження землями територіальної громади міста, в тому числі передача їх у власність, належить до повноважень міської ради та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

За ч.І ст. 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності на земельні ділянки, що перебувають у державній або комунальній власності, за рішенням відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування .

У п.34 ч.І ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях міської ради.

В судовому засіданні встановлено, що питання безоплатної передачі у спільну сумісну власність позивачів спірної земельної ділянки на сесії міської не розглядалося. А також, позивачі з такою заявою до віддповідача не зверталися. Дана обставина також підтверджується документами, наявними у матеріалах справи.

Зважаючи на те, що необхідною умовою безоплатної передачі земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, у власність громадян, є наявність рішення відповідного органу про передачу земельної ділянки, то зобовязання цього органу провести таку передачу за відсутності відповідного рішення є порушення його виключної, передбаченої Конституцією, компетенції на здійснення права власності від імені українського народу та управління землями, яке підлягає захисту, а порушені права позивача мають захищатися способами передбачиними ст.152 Земельного кодексу України з обовязковим дотриманням норм чинного законодавства.

Міська рада має право самостійно вирішувати питання щодо передачі земельних ділянок у власність чи надання їх у користування, оскільки відповідно до ч.І 1 ст. 118 Земельного кодексу України до компетенції судів віднесено розгляд вимог про спонукання міської ради розглянути подане зацікавленою особою клопотання без визначення змісту самого рішення сесії.

Стаття 119 Земельного кодексу України на яку посилаються позивачі, як на одну з підстав для задоволення позову, передбачає, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них права на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування.

Однак, зазначене положення застосовується до правовідносин які виникли з набранням чинності Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (набрав чинності з 1 січня 2002 року), так як згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Оскільки позивач користувалася спірною земельною ділянкою до введення в дію Земельного кодексу України (2002 року), враховуючи принцип дії матеріального закону в часі - відсутні підстави для застосування норм ст.119 Земельного кодексу України.

Згідно до 4.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 10 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, ще акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідност Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Однак позивачі не навели обгрунтованих доказів на підтвердження того, що рішення Костопільської міської ради № 450 від 08.05.2008 р (спірне рішення) не відповідає Конституції або законам України.

Відповідно до ст.З ЦПК України особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим звернутися в суд за захистом свого субєктивного права має не кожен громадянин, а лише особа, яка заінтересована в такому захисті. Позивачі не надали суду жодних доказів, яким чином порушені їх земельні права та законні інтереси.

В звязку з тим, що позивачі не надали доказів порушення їх прав, то відсутня одна із обовязкових підстав для задоволення його позову.

Таким чином, немає підстав для визнання нечинним рішення Костопільської міської ради № 450 від 08.05.2008 р та скасування державних актів на право власності виданих на підставі даного рішення.

Керуючись cm. ст. З, 10,11,209,212,214-215,218 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 116,119,126, 152 Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд -

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_19 до Костопільської міської ради, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки незаконними - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: