Апеляційний суд Чернівецької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Кулянди М.І.

суддів: Заводян К.І., Перепелюк І.Б.

секретар Скрипник С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом виконавчого комітету Першотравневої районної ради м.Чернівці до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Першотравневої районної ради м.Чернівці, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26 жовтня 2010 року,

встановила:

В березні 2010 року виконавчий комітет Першотравневої районної ради м.Чернівці звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва.

Посилався на те, що ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та нею без технічної документації та дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради проведено реконструкцію своєї квартири з розширенням за рахунок приміщень горища будинку, у зв'язку з чим її притягнуто до адміністративної відповідальності інспекцією ДАК міста за ст.97 КпАП України.

Зазначив, що надбудовою самовільно зайнято горище спільного користування, яке призначено для обслуговування даху і знаходиться в спільній власності мешканців цього будинку. На підставі ч.7 ст.376 ЦК України зазначена самочинна надбудова підлягає знесенню.

Просив суд постановити рішення, яким зобовязати ОСОБА_1 знести самочинну надбудову на горищі над квартирою № 4 будинку №20 на вул.Гагаріна в м.Чернівці та привести приміщення горища в попередній стан відповідно до інвентарної справи.

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зустрічним позовом до виконавчого комітету Першотравневої районної ради м.Чернівці, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно.

Посилалася на те, що разом зі своїми синами та чоловіком проживають та зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2, яка належить їй з синами на праві спільної сумісної власності. Вказана квартира розміщена на мансардному поверсі вищезазначеного двоповерхового будинку. Квартира мала часткові зручності та потребувала капітального ремонту. Нею за власні кошти у 2008 році перекрито покрівлю будинку, відремонтовано софіт, який обвалився, встановлено вхідні двері у будинку, змінено вікно. Також вона, за рахунок площі горища, вхід на яке здійснюється через її квартиру і яким ніхто не користувався, самостійно вирішила здійснити покращення житлових умов. Вона звернулася до Першотравневого райвиконкому, що отримати на переобладнання горища дозвіл, де їй пояснили, що необхідна згода сусідів. Однак сусіди не дають такої згоди, хоча ніколи не користувалися горищем, адже вхід на горище здійснюється через її квартиру. Таким чином, за рахунок площі горища вона покращила свої житлові умови, яких вкрай потребувала її сім'я: збільшила площу кухні, обладнала житлову кімнату, комору, ванну та побутову кімнату. У результаті проведеної реконструкції квартири за рахунок горища створене нове майно квартиру, яка має іншу форму і розміри.

Вважає, що проведена нею реконструкція відповідає необхідним вимогам і не порушує нічиїх прав та інтересів, а тому зносити її немає необхідності.

Вказувала, що новостворене нерухоме майно згідно технічного висновку може експлуатуватися як житлове приміщення, але право власності на це новостворене майно за нею не визнано, тому просила суд визнати за нею право власності на квартиру № 4 буд.№ 20 по вул. Гагаріна в м. Чернівці, загальною площею -110,2 кв.м., в тому числі житловою 60,4 кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким зобовязати ОСОБА_1 знести самочинне будівництво, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Посилається на те, що рішення суду є незаконним, винесеним без зясування всіх обставин справи, з порушенням норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного рішення, мотиви апеляційної скарги, осіб, які беруть у справі, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню .

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ст.309 ч.1 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є:

- неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи;

- недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

- невідповідність висновків суду обставинам справи;

- порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Першотравневої районної ради м. Чернівці про знесення самочинного будівництва та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, суд першої інстанції помилково виходив з того, що самочинна добудова до квартири АДРЕСА_1, не порушує прав інших осіб та здійснена відповідачкою відповідно до чинного законодавства.

При цьому суд неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, його висновки не відповідають обставинам справи і він вважав встановленими обставини, що мають значення для справи за їх недоведеності, а тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову позивачці в задоволенні позову.

Відповідно до ч.ч.1, 2-5, 7 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ч.3 ст.375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

З врахуванням наведеного, суд може визнати право власності на самочинне будівництво, якщо зацікавлена особа, тобто відповідач, надасть підтверджуючі документи на відповідність самочинно побудованого обєкта архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Як вбачається з матеріалів справи, будівельні роботи з реконструкції квартири № 4 з влаштуванням приміщень за рахунок горища ОСОБА_1 були проведені без технічної документації та дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради, у звязку з чим її притягнуто до адміністративної відповідальності інспекцією ДАБК міста за ст. 97 КпАП України

У матеріалах справи відсутні погодження архітектора щодо відповідності самочинного будівництва будівельним нормам і правилам.

Главою 18 Правил використання та забудови території міста Чернівці, затверджених рішенням 34 сесії ІV скликання від 07.07.2005р. №763 визначено порядок реконструкції квартир, вбудованих, вбудовано-прибудованих приміщень та їх розширення.

Реконструкція квартир визначається наявністю технічних можливостей, визначених комісійно із залученням спеціалістів управлінь житлово-комунального господарства, містобудування і архітектури, відповідних виконкомів районних рад, проектної організації, СЕС, державного пожежного нагляду.

Пунктом 18.7 Правил передбачено, що дозвіл на добудову лоджій, житлових кімнат та інших приміщень багатоквартирних житлових приміщень надається при умові комплексної реконструкції всього будинку.

У матеріалах справи відсутні документи, які б засвідчували дотримання вимог вказаного нормативного акта, а саме рішення виконавчого комітету районної у місті ради про надання дозволу на реконструкцію та добудову до квартири.

Обґрунтування суду першої інстанції того, що самочинна добудова не порушує права інших осіб, не підтверджено належними доказами, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що всі жильці будинку дали відповідну згоду на проведення відповідачкою добудови.

Помилковим є також посилання суду на те, що самочинна добудова до квартири відповідає архітектурно-будівельним, санітарним і протипожежним нормам, так як висновки відповідних служб зроблено щодо проекту, виготовленого після здійснення будівництва, а не щодо самої добудови.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог виконавчого комітету Першотравневої районної ради м. Чернівці про знесення самочинного будівництва і відмови у позові ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26 жовтня 2010 року скасувати.

Позовні вимоги виконавчого комітету Першотравневої районної ради м. Чернівці до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_1 знести самочинну надбудову на горищі, над квартирою № 4 будинку № 20 по вул. Гагаріна м. Чернівці та привести приміщення горища в попередній стан відповідно до інвентарної справи.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Першотравневої районної ради м. Чернівці, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно