АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1440/10 Головуючий у 1-й інстанції Маліченко В.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючої судді Акопян В.І.

суддів Лобова О.А., Новохатньої В.А.

при секретарі Зеленській О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 01 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 01 березня 2010 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна закрите на підставі п.4 ч.І ст. 205 ЦПК України.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального закону, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу про визнання мирової угоди.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_2 зазначила, що суд порушив вимоги ст.175 ЦПК України, саму мирову угоду не досліджував, рішення про її визнання не ухвалював.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводи апеляційної скарги та заявлених вимог, дійшла висновку, що апеляційні скарга підлягає частковому задоволенню з наступиш підстав:

Відповідно до ст.307 ч.2 п.4), ст.312 ч.І п.З) ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд вправі скасувати ухвалу суду та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна.

Ухвалюючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що сторони зробили спільну заяву про закриття провадження у справі у зв'язку з укладенням ними мирової угоди.

З таким висновком колегія суддів погодитися не може, оскільки він зроблений внаслідок неправильного застосування норм процесуального права.

Згідно ч.2 ст.175 ЦПК України сторони вправі укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирова угода або повідомлення про неї викладені письмово у заяві, адресованій суду, то така заява приєднується д матеріалів справи.

За ч.5 ст.175 ЦПК України при вирішенні питання про закриття провадження суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Таким чином, відповідно до положень ч.2, ч.5 ст.175 ЦПК України підставою для ухвалення рішення про закриття провадження у справі є усна спільна заява сторін про укладення мирової угоди.

Разом з тим, у пункті 4 ч.І ст.205 ЦПК України зазначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона прийнята судом.

Отже, провадження у справі може бути закрите у разі виконання двох умов у сукупності: укладення сторонами мирової угоди і визнання цієї мирової угоди судом.

Системний аналіз наведених норм процесуального закону дає підстави обґрунтовано вважати, що суд перед ухваленням рішення про закриття провадження у справі у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди зобов'язаний дослідити текст мирової угоди та визначитися з можливістю її визнання.

Таке розуміння вказаних норм закону відповідає принципу реального доступу до правосуддя, закріпленого у ч.І ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецендентній практиці Європейського Суду з прав людини (рішення у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року), згідно якої не може мати місце занадто формальне ставлення до вимог закону, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Згідно матеріалів справи у судовому засіданні 28 січня 2010 року (а.с. 19-20) сторони усно повідомили суд про укладення мирової угоди. При цьому текст мирової угоди суду не надавався.

За таких обставин висновок суду про можливість закриття провадження у справі є передчасним, оскільки суд не виконав усіх вимог закону.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, справу повернути до того ж суду для розгляду по суті.

Керуючись ст.ЗОЗ, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.І ст.312, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 01 березня 2010 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна повернути до Оржицького районного суду Полтавської області для розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили негайно з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.І.Акопян

Судді: О.А.Лобов

ОСОБА_4