РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Панчук І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2009 року, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири.

Визнано недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 19.12.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №12043.

Стягнуто із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_3 240 грн. судових витрат, в користь ТУ ДСА України у Львівській області 220 грн.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Покликається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Стверджує, що вона є добросовісним набувачем спірної квартири, не знала і не могла знати про те, що власник квартири не мав права її відчужувати. Судом було встановлено, що ОСОБА_3 давала письмову згоду ОСОБА_2 на відчуження спірної квартири.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, покликаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Стверджує, що судом не було взято до уваги те, що спірну квартиру він придбав на позичені на своє ім'я кошти під заставу незавершеного будівництвом будинку в м. Скалат. Так жодних формальних порушень при відчуженні спірної квартири він не допустив, його заява про не перебування у шлюбі відповідає дійсності.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання апеляційних скарг, заперечення вимог останніх, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення.

Судом та матеріалами справи встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 19 серпня 1995 року. Рішенням Підволочинського районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2007 року шлюб між ними розірвано.

Спірна квартира АДРЕСА_1 була придбана 21 грудня 2000 року, тобто під час перебування в шлюбі, при укладенні угоди інтереси покупця ОСОБА_2, представляв ОСОБА_5 (а.с. 28).

Згідно договору купівлі продажу від 19 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на час придбання спірної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном.

Частиною 1, 3 статті 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної

власності на майно, набуте за час шлюбу.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно ч. 2,3 ст. 369 ЦК України передбачено, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Задовільняючи позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін, яка набута ними під час перебування в шлюбі та спільного проживання. Спірний договір купівлі продажу квартири, що є майном подружжя, було укладено без письмової згоди на це одного зі співвласників, а саме без письмово і нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_3, тобто з порушенням вимог закону, також при обмані ОСОБА_2І приватного нотаріуса та покупця ОСОБА_1

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно заяви ОСОБА_3 від 4 квітня 2005 року, така давала згоду своєму чоловікову ОСОБА_2 на продаж набутої ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі квартири, яка знаходиться на адресою м. Львів, вул. Золота, 25/23. (а.с. 99) Справжність підпису ОСОБА_3 засвідчено віце консулом Генерального консульства України в м. Нью Йорк ОСОБА_6

А тому у суду першої інстанції не було правових підстав для визнання договору купівлі продажу квартири недійсним з підстав порушення вимог закону.

Визнаючи недійсним договір купівлі продажу спірної квартири із підстав передбачених ст. 230 ЦК України суд виходив з того, що при укладенні даного договору ОСОБА_2 заперечував перебування в шлюбі та придбання ним спірної квартири під час перебування в шлюбі, чим обманув приватного нотаріуса та покупця ОСОБА_1 При цьому судом не враховано, що правочин, що здійснений під впливом обману, є оспорюваним і він може визнаватися судом недійсним лише за позовом учасника правочину.

ОСОБА_3 не була учасником даного правочину, а тому і не може заявляти вимог про визнання недійсним спірного договору з підстав передбачених статтею 230 ЦК України.

Крім того, судом при ухвалення рішення про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири не було враховано тієї обставини, що ОСОБА_2 був співвласником спірної квартири і міг розпоряджатися належною йому часткою. Відповідачка ОСОБА_7 при укладенні цього договору діяла добросовісно, а тому це майно відповідно до положень ст. 388 ЦК України не може бути в неї витребуване.

Оскільки ж частки в майні подружжя є рівними, а спірна квартира як єдине ціле була відчужена добросовісному набувачеві, від якого не може бути витребувана, то позивач має право на грошову компенсацію своєї частки в даній квартирі. І така підлягає стягненню в її користь з відповідача ОСОБА_2

Враховуючи, що ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 50,7 кв. м., в тому числі житловою площею 27,8 кв.м.) станом на 19 квітня 2010 року становить 432 872 (чотириста тридцять дві тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні, що підтверджується висновком про вартість майна ТзОВ "Бюро Львів" від 19.04.2010 року, то вартість ? частини зазначеної квартири становить 216 436 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3

Виходячи в вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині визнання недійсним договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові та стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 216 436 грн. вартості ? частки спірної квартири.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, то підлягає скасуванню і ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 10.12.2007 року про забезпечення позову

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п.п. 1-4, 314 ч. 2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2009 року в частині визнання недійсним договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 19.12.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 -скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні в цій частині позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 ? частину вартості квартири АДРЕСА_1, що становить 216 436 грн.

В решті рішення залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10.12.2007 року про забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: