Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-647/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2010 року Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.

при секретарі Вобліковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської торгово-промислової палати, треті особи президент Дніпропетровської торгово-промислової палати ОСОБА_2, перший віце-президент Дніпропетровської торгово-промислової палати ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по виплаті у формі винагороди за підсумками роботи та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2009 року позивачка звернулася з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 03.08.2007 року їй виповнилось 55 років і згідно чинного законодавства України вона розпочала процедуру оформлення трудової пенсії. З різних причин збір необхідних документів тривав більше двох місяців. В середині жовтня необхідні документи були зібрані та здані до Бабушкінського районного управління Пенсійного фонду України для подальшої перевірки та нарахування пенсійних виплат.

В кінці жовтня 2007 року начальник відділу управління експертиз, сертифікації та декларування ОСОБА_4 запропонувала їй написати заяву про звільнення за власним бажанням з 02.11.2007 року, мотивуючи свою пропозицію відсутністю достатніх обсягів роботи. В результаті таких дій було видано наказ від 02.11.2007 року про звільнення її за ст.38 КЗпП України за власним бажанням в зв'язку з досягненням пенсійного віку.

Після розірвання трудового договору укладеного на невизначений строк вона продовжувала працювати на попередній посаді на підставі того, що між нею та уповноваженим власником органом був укладений договір підряду на строк до кінця поточного року, тобто до 31.12.2007р. 27 листопада 2007 року договір підряду був розірваний з ініціативи уповноваженого власником органу без будь-яких пояснень та попереджень.

Зважаючи на те, що в 2007 році працівникам ДТПП виплати у формі винагороди за підсумками роботи за рік зроблені в повному обсязі; також на те, що в попередні роки всім працівникам ДТПП, звільненим з посади в зв'язку з виходом на пенсію, виплачувалась винагорода за підсумками роботи за рік за фактично відпрацьований час. Також враховуючи те, що за 11 місяців 2007 року річний план грошових надходжень нею був перевиконаний більше ніж в 2 рази, вона чекала на такі ж дії адміністрації і по відношенню до себе.

07.06.2008р. вона звернулась до президента Дніпропетровської торгово-промислової палати ОСОБА_2 із заявою, в якій просила роз'яснити причину відмови у виплаті їй винагороди за підсумками роботи за 2007 рік за фактично відпрацьований час.

В зв'язку з тим, що відповідь на її звернення за підписом президента ДТПП від 11.07.2008р. №1014/02-12 дана з порушенням вимог частини 4 статті 15 Закону України "Про звернення громадян", змушена була повторно звернутись до президента Дніпропетровської торгово-промислової палати ОСОБА_2 із заявою, аналогічною попередній.

У відповіді від 27.08.2008р. №1220/12-15 за підписом першого віце-президента ДТПП ОСОБА_3 їй повідомлено, що згідно колективного договору на 2006-2010 роках із змінами та доповненнями від 26.12.2007р. "Адміністрація зобов'язується здійснювати виплату у формі винагороди виключно за підсумками роботи за рік", а тому всі належні їй виплати, що передбачені чинним законодавством та колективним договором, були здійснені адміністрацією ДТПП своєчасно і в повному обсязі.

Вважає, що у відповіді на її заяву перший віце-президент ДТПП ОСОБА_3 висловила своє особисте трактування положень колективного договору тому, що в п.3.3 "Положення про оплату праці по Дніпропетровській торгово-промисловій палаті" зазначено - "Адміністрація зобов'язується: 3.3.1. Здійснювати виплату у формі винагороди за підсумками роботи за рік. Розмір виплати визначається і затверджується адміністрацією разом із профкомом ДТПП у відсотковому вигляді, або у вигляді фіксованих сум за поданням керівників структурних і підвідомчих підрозділів".

В зв'язку з тим, що вона так і не отримала вичерпної відповіді на свої запитання, а профспілковий комітет ДТПП відсторонився від вирішення цієї проблеми, вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

За таких обставин позивачка просила суд:

- визнати дії третіх осіб (керівників Дніпропетровської торгово-промислової палати) з питання відмови здійснити їй виплату у формі винагороди за підсумками роботи за 2007 рік (за фактично відпрацьований час) такими, що суперечать положенням п.3.3.1 Колективного договору на 2006-2010 роки та вимогам ст.18 Кодексу законів про працю України;

- стягнути з відповідача заборгованість по виплаті у формі винагороди за підсумками роботи за 2007 рік (за фактично відпрацьований час) в сумі 982 грн.;

- стягнути з відповідача 1000 гривень для відшкодування моральної шкоди завданої діями третіх осіб (керівників Дніпропетровської торгово-промислової палати) з питання відмови здійснити їй виплату у формі винагороди за підсумками роботи за 2007 рік (за фактично відпрацьований час).

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на задоволенні позову наполягали.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, а тому просила суд у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти:

Згідно наказу від 02.11.2007 року ОСОБА_1 була звільнена за ст.38 КЗпП України за власним бажанням в зв'язку з досягненням пенсійного віку з Дніпропетровської торгово-промислової палати.

Позивачці в день звільнення були сплачені всі належні виплати, про що їй двічі були надані відповіді (листи №1004/02-12 від 11.07.2008р. та № 1220/12-15 від 27.08.2008р.) з додаванням витягу з колективного договору, у тому числі виплати у вигляді винагороди за підсумками роботи за місяць, квартал, та 9 місяців роботи, а також всі інші передбачені законодавством виплати при звільнені в звязку з переходом на пенсію. /а.с.46/.

Позивачці відповідні роз'яснення на її заяви стосовно відмови у виплаті винагороди за підсумки роботи за 2007 рік за фактично відпрацьований час були надані в вищезгаданих листах, а відповідь за № 1220/12-15 від 27.08.2008р. підписана першим віце-президентом ОСОБА_3, тому, що у період з 22.08.2008р. по 29.08.2008р. за відсутності президента вона виконувала його обов'язки, про що був виданий наказ № 23б/а-оп від 31.07.2008р.

Стосовно договору підряду: на відміну від трудового договору, який

укладається відповідно до положень глави III КЗпП України і при укладенні

якого встановлюються певні гарантії (ст.22 КЗпП), договір підряду укладається на підставі глави б 1 ЦК України і будь-яких гарантій при укладанні договорів підряду Цивільним кодексом України не передбачено. Предметом трудового договору є процес праці, а предметом договору підряду є кінцевий результат. Підрядник виконує роботу, обумовлену договором підряду і одержує за її виконання винагороду.

Договір підряду був укладений з позивачкою за її згодою. Після його укладення позивачці надавалася робота і сплачувалась винагорода за її виконання, що відображено у довідці, складеною бухгалтерією відповідача.

Статтею 15 Закону України "Про оплату праці", ст.97 КЗпП України визначено, що форми та системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови введення і розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються госпрозрахунковими підприємствами в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат, відповідно до п.2.3. цієї Інструкції належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства і провадяться понад встановлені норми.

Судом встановлено, що пропорційно перевиконанню зростала і позивачки заробітна плата, адже для експертів в ДТПП встановлено індивідуально погодинну систему оплати праці, яка заснована на диференціації посадових окладів і погодинних ставок у залежності від обсягу виконаних і оплачених робіт (послуг) шляхом розрахунку нормативів, з обліком індивідуальних показників обсягу робіт (послуг), які надаються.

Пунктом 3.2.2. Положення про оплату праці по Дніпропетровській торгово-промисловій палаті передбачено, що адміністрація, за погодженням з профспілковим комітетом, виплачує премії за умови перевиконання контрольних показників фінансово - господарської діяльності. Водночас, як вбачається з довідки щодо нарахувань доходу ОСОБА_1, їй протягом 2007 року сплачувались всі належні виплати в повному обсязі (в тому числі й ті, виплата яких передбачена Колективним договором в межах фінансових можливостей).

Посилання позивачки на ст.18 Кодексу законів про працю України, також не мають під собою підстав, оскільки згідно вказаній статті положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації, а на момент виплати спірної винагороди позивачка вже не була працівником Дніпропетровської ТПП. /а.с.38/.

За таких обставин суд вважає, що у позовних вимогах стосовно виплати у формі винагороди за підсумками роботи за 2007 рік (за фактично відпрацьований час) позивачці слід відмовити, а тому не можуть бути задоволенні і позовні вимоги стосовно компенсації моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпропетровської торгово-промислової палати, треті особи президент Дніпропетровської торгово-промислової палати ОСОБА_2, перший віце-президент Дніпропетровської торгово-промислової палати ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по виплаті у формі винагороди за підсумками роботи та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене у апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: