Рівненський міський суд Рівненської області
Справа 2- 630/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі:

головуючого судді Цвіркуна О.С.,

за участю секретаря Власюк О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом ОСОБА_3 до Київського Університету права Національної академії наук України, про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди та середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу ,суд -

ВСТАНОВИВ.

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить визнати незаконним наказ №143-к від 25.06.2009 року про накладення на нього дисциплінарного у вигляді звільнення з роботи, поновити його роботі на посаді директора Рівненського інституту Київського університету права НАН України, стягнути з Київського університету права НАН України на користь ОСОБА_3М, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.06.2009р. до дня поновлення на роботі, відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень.

У судовому засіданні представник Позивача подала уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить додатково покласти на Відповідача витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 2000,00 грн.

В ході судового розгляду справи представник Позивача підтримала позовні вимоги, пояснила суду, що ОСОБА_3 переведений на посаду директора Рівненського інституту Київського університету права Національної академії наук України згідно наказу №27-к від 05.02.2008 26 червня 2009 року ОСОБА_3 вручено наказ №143-к від 25.06.2009 року про звільнення його з роботи за п. 1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудової дисципліни. З наказом звільнення Позивач не погоджується. Вважає, що Відповідачем необґрунтовано застосовано підставу звільнення за п.1. ст.41 КЗпГІ України, оскільки вчинене порушення не має характеру разового грубого порушення, а звільнення проведено з порушенням передбаченого законом порядку. Позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у приниженні честі, так як Позивач мав репутацію досвідченого керівника, активного громадського діяча, високоморальної людини, що підтверджується поданими Позивачем копіями нагород та заохочень, а звільненням за одноразове грубе порушення трудової дисципліни Відповідач принизив його в очах громадськості, постраждала ділова репутація Позивача. Внаслідок нервового стресу, пов'язаного зі звільненням, у ОСОБА_3 26 червня 2009 року стався гіпертензивний криз, що підтверджується довідкою Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру від 04.11.2009 року.

Крім того, представник Позивача пояснила, що наказ №143-к від 25 червня 2009 року прийнято всупереч ухвалі Рівненського міського суду від 24 червня 2009 року, якою Київському університету Національної академії наук України заборонено вчиняти дії, щодо звільнення ОСОБА_3 з посади директора Рівненського інституту Київського університету права Національної академії наук України. Просить позов задовольнити.

Представник Відповідача в судовому засіданні пояснила, що за період роботи на посаді директора Рівненського інституту Київського університету права Національної академії наук України ОСОБА_3 допустив ряд грубих порушень посадових обовязків, що підтверджується. Актом від 12.03.2009 року про результати комплексної перевірки освітньої, навчально-методичної, наукової, науково-організаційної та фінансово-господарської діяльності Рівненського інституту КУП НАН за період 2004-2008р.р. та Актом від 05.06.2009 року про результати перевірки кадрової та фінансово-господарської діяльності РІ КУП НАН України. ОСОБА_3, будучи директором РІ КУП України, незаконного використав та списав паливно-мастильних матеріалів у лютому 2009 року, коли він перебував на лікарняному і не виконував службових обов'язків, але користувався службовим автомобілем. Вважає звільнення законним, проведеним із дотриманням вимог чинного законодавства. Наявність моральної шкоди вважає необґрунтованою, а заявлений Позивачем розмір моральної шкоди таким, що не підтверджено доказами. Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та показання свідків, повно, об'єктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що Рівненський інститут Київського університету права Національної академії наук України є відокремленим структурним підрозділом Київського університету права НАН України та діє на підставі Положення про Рівненський інститут КУП НАН України. ОСОБА_3 прийнятий на посаду директора Рівненського інституту КУП НАН України в порядку переведення відповідно до наказу Київського університету права Національної академії наук України №27-к від 05.02.2008 року.

26 червня 2009 року ОСОБА_3 вручено наказ №143-к від 25.06.2009 року про звільнення його з роботи за п.1 ст.41 КЗпІІ України за одноразове грубе порушення трудової дисципліни. В наказі зазначено, що згідно подорожніх листків службового автомобіля за 02 по 07 лютого 2009 року, за 09 по 12 лютого 2009 року, за 16 по 20 лютого 2009 року, за 23 по 27 лютого 2009 незаконно списано в лютому 2009 року 201,46 літрів бензину марки АІ-95.

Відповідно до п.1. ч.1 ст.41 КЗпП України, додатковою підставою для розірвання трудового договору з ініціативи власника чи уповноваженого органу з окремими категоріями працівників є одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником підприємства.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_3 у вигляді звільнення з роботи, став Акт від 05.06.2009 року про результати перевірки кадрової та фінансово - господарської діяльності РІ КУП НАН України, яким виявлено порушення фінансової дисципліни, що виразилось у неодноразовому використанні ОСОБА_3 в період тимчасової непрацездатності ( під час перебування на лікарняному) службового автомобіля, а саме з 02 по 07 лютого 2009 року, з 09 по 12 лютого 2009 року, з 16 по 20 лютого .2009 року, та з 23 по 27 лютого 2009 року внаслідок чого незаконно списано в лютому 2009 року 201,46 літрів бензину марки А1-95.

За таких умов суд вважає, що вчинене ОСОБА_3 порушення не містить разового характеру, а тому приходить до переконання, що застосування Відповідачем підстави звільнення відповідно до п.1.ч.1 ст.41 КЗпП України необґрунтованим.

Звільнення за п.1 ч.1 ст.41 КЗпП є дисциплінарним стягненням і допускається з додержанням правил встановлених для застосування таких стягнень.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення, як звільнення.

Згідно зі ст.,149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмового пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Крім того, як вбачається з п. 6.5 оглянутих в судовому засіданні Правил внутрішнього розпорядку КУП НА НУ затвердженого В.о. ректора Київського Університету права Національної академії наук України ОСОБА_4:

- до застосування дисциплінарного стягнення адміністрація КУП НАНУ вправі вимагати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. У випадку відмови працівника дати письмові пояснення складається відповідний акт.

Аналіз вищеприведених правових норм вказує, що при прийнятті рішення про накладення дисциплінарного стягнення, власник або уповноважений орган повинен вжити заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин дисциплінарного проступку.

Однак, аналіз наданих матеріалів по притягненню до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 свідчить про поспішність, необєктивність та упередженість при прийнятті рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Так, в обґрунтування заперечень на позов у вказаній частині, представник відповідача послалась на акт комісії від 26 червня 2009 року відповідно до якого ОСОБА_3 відмовився надати пояснення на вимогу ректора КУП НАНУ , щодо порушень зазначених в Акті від 05.06.2009 року про результати перевірки кадрової та фінансово-господарської діяльності РІ КУП НАН України.

Однак, як вбачається з наказу №143 про звільнення ОСОБА_3, останній був звільнений 15 червня 2009 року, тобто пояснення вимагались вже після винесення наказу про звільнення.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, що 25 червня 2009 року відібрати пояснення у Позивача не представилось можливим, так як, останній був відсутній на робочому місці, оскільки з оглянутого в судовому засіданні табелю обліку робочого часу за червень 2009 року вбачається, що 25 червня 2009 року ОСОБА_3 відпрацював повний робочий день.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосоване до ОСОБА_3, в порушення вимог ст.. 149 КЗпП України та п. 6.53 Правил внутрішнього розпорядку КУП НАНУ.

За таких обставин, позов у вказаній частині слід задоволиги.

Відповідно до ст.,2371 КЗпП України власником або уповноваженим органом, моральна шкода відшкодовується працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних дань, втрати нормальних життєвих звязків.

Суд вважає доведеним заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди, яка полягає у приниженні честі, так як Позивач мав репутацію досвідченого керівника, активного громадського діяча, високоморальної людини, що підтверджується поданими Позивачем копіями нагород та заохочень, а звільненням за одноразове грубе порушення трудової дисципліни Відповідач принизило його в очах громадськості, постраждала ділова репутація Позивача. Внаслідок нервового стресу, пов'язаного зі звільненням, у ОСОБА_3 26 червня 2009 року стався гіпертензивний криз, що підтверджується довідкою Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру від 04.11.2009року, з урахуванням таких обставин, виходячи із вимог розумності і справедливості, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають до задоволенню часткова а саме в розмірі 2500 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно довідки №1046 від 14 грудня 2009 року середньомісячний заробіток ОСОБА_3, становить 5381,25 грн. З врахуванням терміну вимушеного прогулу Позивача, а саме з 25 червня 2009 року-по 18 січня 2010 року розмір середньо заробітку склав 35871,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Квитанцією №013231 від 1 жовтня 2009 року підтверджено оплату послуг адвокат ОСОБА_1 у розмірі 2000 грн.

Відповідно до ч. З.ст.79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належить:

1. втрати на інформаційно-технічне забезпечення; 2. витрати на правову допомогу;.

Згідно ч.1 ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право надання правової допомоги.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року, особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником і вході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в містині другій ст...56 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, про відмову в задоволені позовної допомоги щодо стягнення 2000 грн., на правову допомогу, оскільки адвокат ОСОБА_1 приймала участь в справі як представник позивача.

На підставі ст.ст. 41, 149, 235,237 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212,214,215,367 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Київського Університету права Національної академії наук України, № 143 к від 25 червня 2009 року про накладення дисциплінарного стягнення, на ОСОБА_3 у вигляді звільнення.

Поновити ОСОБА_3 на посаді директора Рівненського інституту права Київського Університету права Національної академії наук України.

Стягнути з Київського Університету права Національної академії наук України на користь ОСОБА_3 - 35871,50 грн., середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 2500 (дві тисячі пятсот гривень) в решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Київського Університету права Національної академії наук України в доход держави судовий збір в сумі тридцять сім гривень (37 грн.) та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи на користь Державного підприємства "Судовий інформаційний центр" у розмірі вісім гривень пятдесят копійок (8,50 грн.).

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, але не більше ніж за один місяць, в розмірі 5381,25 грн. допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Рівненського міського суду О.С. Цвіркун