АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-3315/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі: головуючого:

ОСОБА_2,

суддів: Козлова С.П., Максюти Ж.І.,

при секретарі: Лещинській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про розділ домоволодіння в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою та визнання рішень незаконними, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну ідеальних часток, визнання права власності, поділ домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2010 року визнано право власності за ОСОБА_3 на житлову кімнату 2-4 площею 11,3 кв.м., переобладнану в хол 2-4 площею 11,3 кв.м. житловому будинку А-1 у домоволодінні №60 по вул. Іркутській у м. Дніпропетровську, визнано за ОСОБА_4 право власності на споруди: сарай (літ.К,3), погріб під сараєм (літ.З), житлову прибудову А-1 у домоволодінні №60 по вул. Іркутській у м. Дніпропетровську, збільшена частка ОСОБА_4 у праві спільної часткової власності у домоволодінні №60 по вул. Іркутській у м. Дніпропетровську до 60/100 частини, поділено в натурі житловий будинок №60 по вул. Іркутській у м. Дніпропетровську згідно встановленого порядку користування та виділено ОСОБА_3 у житловому будинку А-1 квартиру №2, яка складається з кухні 2-1 площею 14,7 кв.м., передньої 2-2 площею 11,3 кв.м., коридору 2-3 площею 3,6 кв.м., холу (колишня житлова кімната) 2-4 площею 11,3 кв.м., санвузла(колишня комора) 2,5 площею 3,1 кв.м., виділено ОСОБА_3 літню кухню (літ.Б) та душ (літ.В), виділено ОСОБА_4 в житловому будинку А-1 у домоволодінні №60 по вул. Іркутській у м. Дніпропетровську вбиральню (літ.Г) та гараж (літ.Д), визнаний порядок користування земельною ділянкою у домоволодінні №60 по вул. Іркутській у м. Дніпропетровську пропорційно розміру часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння: площа земельної ділянки ОСОБА_3 становить 256,08 кв.м., в то в ? 58,08 кв.м. лишків; площа земельної ділянки ОСОБА_4 становить 519,92 кв.м. н^з числі 117,92 кв.м. лишків, а в решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В апеляційній скарзі з підстав неповного зясування обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесу:, права ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та задовольнити її позовні вимоги.

Розглянувши справу, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з направленням справи новий розгляд до того ж суду.

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом встановлено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Пунктом 1.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 р. №7/5, передбачено, що реєстрації підлягають права власності тільки на обекти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці обєкти.

Згідно зі ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі, та споруди... Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 успадкували в рівних частках після смерті померлого 27.04.1990 р. їх батька ОСОБА_5 право власності на домоволодіння №60 по вул. Іркутській у м. Дніпропетровську та за укладеним між ними порядку користувалися цим домоволодінням з 1992 року і добудовували його, в результаті чого змінилися їх фактичні частки, що ними не оспорюється та підтверджується матеріалами справи.

Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 23.01.2004 р. №85 узаконені самовільно побудовані споруди: сарай-3, житлова прибудова АЗ- 2 (приміщення 1-3, 1-7, 1-8) та переплановане приміщення 1-6 житлового будинку А-1 у спірному домоволодінні; передано право власності на побудовані споруди: сарай-3, житлова прибудова АЗ-2 (приміщення 1-3, 1-7, 1-8) та переплановане приміщення 1-6 житлового будинку А-1 у спірному домоволодінні на визнання до суду, рішення цього ж виконкому від 19.12.03 р. №829 стосовно вказаного домоволодіння визнано втратившим чинність, а КП МЕТІ зобовязано оформити та зареєструвати право власності згідно з цим рішенням та рішенням суду.

З таких підстав ОСОБА_3 звернулася з позовом про розділ вказаного домоволодіння: площа земельної ділянки ОСОБА_3 становить 256,08 кв.м., в тому чиї

58,08 кв.м. лишків; площа земельної ділянки ОСОБА_4 становить 519,92 кв.м., в то числі 111,92 кв.м. лишків, а в решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі з підстав неповного зясування обставин справи, невідповідністі

висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та задовольнити її позовні вимоги.

З таких підстав ОСОБА_3 звернулася з позовом про розділ вказаного домоволодіння в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою та визнання рішень незаконними, а ОСОБА_4 - про зміну ідеальних часток, визнання права власності, поділ цього домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, але при цьому в підтвердження таких своїх позовних вимог не надали суду достатніх доказів про додержання при цих добудовуваннях та прибудовах зазначених норм і правил, введення їх в експлуатацію у встановленому порядку. Висновки та документи відповідних установ в матеріалах справи відсутні. Не надано сторонами також і доказів про те, що таке будівництво не порушує права інших осіб - власників суміжних земельних ділянок.

Тому законних підстав для визнання права власності на спірний житловий будинок зі вказаними змінами у судовому порядку не було.

Крім того, при розгляді цієї справи суд не обговорив питання про залучення до участі у ній міську раду, КП МЕТІ та територіальні органи держаної архітектурно-будівельної інспекції, до компетенції яких відноситься вирішення таких питань, тобто вирішив питання про права та обовязки цих осіб, що є безумовною підставою для скасування такого рішення суду з направленням на новий розгляд до того ж суду в іншому складі на підставі п.4 ст.311 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.307,311 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2010 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців

Судді: