Справа №22-ц-4546/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів - Криворотенка В.І., Хвостика С.Г.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни ВЛ. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Володимирський»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Володимирський» про стягнення боргу по заробітній платі, середнього заробітку, компенсації за невикористану відпустку,-

встановила:

2 червня 2009 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що з жовтня 2008 року по 18.05.2009 року перебувала у трудових відносинах з банком, після звільнення останній не провів з нею кінцевий розрахунок, тому просила стягнути з відповідача 1350 грн. встановленої штатним розкладом надбавки за січень - травень 2009 року, середній заробіток в сумі 1400 грн., як компенсацію за затримку розрахунку, 193 грн. донарахувань за невикористану відпустку.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені.

Стягнуто з ВАТ «КБ «Володимирський» на користь ОСОБА_3 суму розміром 2943 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ПАТ «КБ «Володимирський» оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Володимирський» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, з жовтня 2008 року ОСОБА_3 перебувала з ВАТ «КБ «Володимирський» в трудових відносинах і займала посаду спеціаліст- операціоніст. Наказом №25 -К від 14.05.2009 року вона була звільнена з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням штату працівників.

Позивачка має картковий поточний рахунок, платіжну картку, на який здійснювалось зарахування заробітної плати. Згідно розрахункового листа за травень 2009 року позивачці здійснено перерахування 21.05.2009 року на картковий рахунок платіжної картки Національної системи масових електронних платежів суму розрахункових коштів в розмірі 3 988, 31 грн., яка включає в себе основну заробітну плату, компенсацію відпустки, вихідну допомогу, індексацію заробітної плати.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_3, яка просила залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що відповідно до ст. 115- 117 КЗпП України ПАТ «КБ «Володимирський» при звільнені ОСОБА_3 невірно обрахував та

виплатив не в повному розмірі суми заробітної плати, що належать позивачці від підприємства, невірно обрахував компенсацію за невикористану відпустку та своєчасно провів остаточний розрахунок.

Проте колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітників та посадових окладів для службовців. А додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Аналогічні позиції викладені і у Положенні про оплату праці працівників ВАТ «Володимирський ».

Тобто надбавка, на стягненні якої наполягає позивачка, є різновидом додаткової заробітної плати, не є сталою виплатою і виплачується за наказом директора Сумської ПАТ «КБ «Володимирський» відповідно до Положення про оплату праці працівників ВАТ «Володимирський» кожного місяця персонально щодо кожного працівника, понад його основну заробітну плату і яка повязана з особливостями та умовами праці, а також особи якостями працівника. Виплата такої надбавки є правом керівника а не його обовязком.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 99 - 100) за період роботи позивачки з січня року по квітень 2009 року включно накази про встановлення надбавки видавалися керівником Сумської філії ВАТ «КБ «Володимирський» проте надбавка їй не встановлювалась. З даним наказами позивачка погоджувалась, оскільки не оскаржувала.

Враховуючи вище викладене колегія суддів не знаходить в діях відповідача пору прав позивачки щодо оплати праці а тому не вбачає підстав для стягнення надбавки в 1 400 грн. з січня 2009 року по 18 травня 2009 року та донарахувань компенсації за невикористану відпустку в розмірі 193 грн.

Колегія судців не може погодитись і з рішенням суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 1400 грн.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України дійсно при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства установи, організації проводиться в день звільнення.

Днем звільнення позивачки відповідно до матеріалів справи було 18 травня 2009 року, а розрахункові кошти були зараховані на картковий поточний рахунок відповідно до договору на розрахункове - касове обслуговування (а.с. 39-40), укладеного між позивачкою та відповів 21 травня 2009 року. Згідно правил користування платіжною карткою позивачка з зарахування коштів має вільний доступ до них і самостійно визначає напрямки використання платіжної картки.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільнені в силу ст. 117 КЗпП України

виникає за наявності винних дій власника або уповноваженого ним органу, що по несвоєчасний розрахунок зі звільненим працівником.

Проте доказів на підтвердження винних дій відповідача позивачкою не надано.

Колегія суддів вважає, що розрахунок з відповідачкою проведений з дотриманням трудового законодавства, відповідно до укладеного між сторонами договору про розрахункове касове обслуговування та з врахуванням специфіки банківської операції по зарахуванню коштів на картковий рахунок позивачки.

Аналізуючи вище викладене колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення даній справі підлягає скасуванню в силу ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів.

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Володимирський» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2010 року в даній справі скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Володимирський» про стягнення боргу по заробітній платі, середнього заробітку, компенсації за невикористану відпустку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Верховного ОСОБА_3 України

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис)