Справа № 2-5473/10/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року

Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді П летньова В.В.

при секретарі Бієнко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_3 Аваль". 3-і особи: ОСОБА_4, Виконавчий комітет Київської районної у м.Харкові ради та приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 18 червня 2010 р. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір іпотеки № 014/1800/74/101953/1 між Публічним акціонерним товариством „ОСОБА_3 Аваль" та ОСОБА_2, укладений 30 липня 2008 року, пославшись на те, що квартира, щодо якої укладено договір, є її власністю і ОСОБА_2 не мала права передавати квартиру в іпотеку.

В судовому засіданні представник позивачки та 3-ї особи ОСОБА_4 ОСОБА_6 підтримав позов, підтвердивши доводи, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_7 не визнала позов, пославшись на те, що договір укладався у нотаріальній формі, а тому є дійсним. Саме нотаріус, а не відповідач, мав перевірити належність квартири і відсутність відповідних заборон.

Інші учасники справи за викликом суду не явилися. ОСОБА_2 письмово визнала позов.

Суд, вислухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно вимог чч.1,4,5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно вимог ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог чч.1,2,5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном. виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Як убачається з матеріалів справи року позивачка та її батько - ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_2, після чого остання уклала іпотечний договір з ПАТ "ОСОБА_3 Аваль", .для забезпечення виконання якого між ПАТ "ОСОБА_3 Аваль" та ОСОБА_2 30.07.2008 року був ними укладений договір іпотеки зазначеної квартири, а нотаріусом ОСОБА_5 була встановлена заборона на відчуження зазначеного об'єкту. 14.05.2010 року рішенням Київського районного суду м.Харкова договір купівлі-продажу квартири був визнаний недійсним та скасований. Цим рішенням скасоване також право власності ОСОБА_2І на зазначену квартиру та визнане право власності за позивачкою, ОСОБА_4, та за малолітньою дитиною позивачки ОСОБА_1 Данілом. Вказане рішення Київського районного суду м. Харкова набрало чинності. Крім того, за фактом шахрайства відносно квартири позивачки порушено кримінальну справу за ознаками ст..190ч.4 КК України. Таким чином, ОСОБА_2І фактично не набула право власності на квартиру АДРЕСА_2, а тому ПАТ "ОСОБА_3 Аваль" та ОСОБА_2І не мати права укладати договір іпотеки.

Відповідно до ч.З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи чи особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Оскільки рішенням Київського районного суду м.Харкова від 14.06.2010 року зазначений договір купівлі-продажу був визнаний недійсним, правовим наслідком цього є визнання недійсним і договору іпотеки від 30.07.2008 року.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за умови, що нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності. У ОСОБА_2 таке право було відсутнє.

Судові витрати суд стягує з відповідачки ОСОБА_2, оскільки ПАТ "ОСОБА_3 Аваль" в даному випадку діяв добросовісно.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, ст.ст.215,230,317 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки № 014/1800/74/101953/1 між Публічним акціонерним товариством „ОСОБА_3 Авачь" та ОСОБА_2, укладений 30 липня 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у загальному розмірі 1720гривень.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Київський районний суд м.Харкова.

Суддя