Справа № 2-1585/10/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2010 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Колесник С.А.,

при секретарі Хомінській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2009 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути із відповідача ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 7266 грн. 64 коп.; моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.; судові витрати у розмірі 192 грн. 67 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 30.12.2006 року приблизно о 19 год. на перехресті пр..Московського та бульвара Б.Хмельницького в м.Харкові мала місце дорожньо-транспортна пригода га участю автомобілів НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

Згідно постанови Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2008 року ОСОБА_2 визнано винним у зазначеній ДТП за ст..124 КУпАП.

Автомобіль ВАЗ-2106 державний номерний знак НОМЕР_3, що належить позивачу отримав механічні пошкодження. 24.01.2007 року був проведений огляд пошкодженого автомобіля, згідно якого шкода, спричинена автомобілю складає на цей час з урахуванням інфляції 2392 грн. 65 коп. Витрати на інформаційні послуги головного управління статистики складають 22 грн. 73 коп.

Крім того, внаслідок ДТП позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у зруйнуванні свята Нового року,Ю внаслідок звернення до ДАІ у позивача погіршилося самопочуття. Також, вона збиралася продати свій автомобіль, а в результаті втрати товарного вигляду автомобіля, не змогла його продати. Відсутність автомобіля до теперішнього часу впливає на її стан здоров»я, який значно погіршився. Вона позбавлена можливості використовувати свій автомобіль, що спричинило значні труднощі.

На підставі викладеного, просила стягнути з відповідача витрати, пов»язані з наймом інших автомобілів та їх заправки бензином у розмірі 322 грн. 27 коп., неможливість поїздок на своєму автомобілі вимушено змінилися витрати на телефонні розмови, що полягали у дзвінках та поїздках до постачальників з бізнесу, юридичні консультації, органи ДАІ, судові органи, експертні заклади, до лікарів, до рідних та близьких, на підставі чого вказані витрати склали 1517 грн. Позивач не змогла на автомобілі виїздити на відпочинок та була змушена користуватися громадським транспортом. Для підтримки свого здоров»я та придбання психологічної рівноваги за період з моменту ДТП була витрачена сума в розмірі 2324 грн. 29 коп. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 25 000 грн.

В ході судового розгляду справи позивач збільшила свої позовні вимоги та остаточно просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 7266 грн. 64 коп., яка складається з: витрат на інформаційні послуги головного управління статистики у сумі 22 грн. 73 коп.; шкода, спричинена автомобілю у сумі 1549 грн. 64 коп. та з урахуванням індексу інфляції склав 2392 грн. 65 коп.; витрати на бензин у розмір 302 грн. 50 коп.; квитки на автобус 14 грн. 52 коп., квитки на трамваї 5 грн. 25 коп., а всього 322 грн. 27 коп.; витрати на телефонні розмови у розмірі 1517 грн.; квитки на потяг для відпочинку у розмірі 687 грн. 70 коп.; на придбання ліків 2324 грн. 29 коп. Моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4, діючі на підставі довіреності у судовому засіданні проти позову заперечували у повному обсязі, посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів, підтверджуючих позовні вимоги позивача та відсутність зв»язку дорожньо-транспортної пригоди з витратами, які позивач просить стягнути з відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що 30.12.2006 року о 19 годині 40 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_4 на перехресті пр..Московський та бульвар Б.Хмельницького в м.Харкові, рухаючись на сигнал світлофора, що дозволяє рух, не надав дорогу транспортному засобу, який завершував рух через перехрестя, чим порушив п.16.5 ПДР України, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_1

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 06.03.2008 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст..124 КУпАП стосовно ОСОБА_2 у зв»язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення (а.с.9-11).

Згідно ч.3 ст. 61ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді цивільної справи доказуванню не підлягають.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_2 в скоєні ДТП доведена і доказуванню підлягає лише розмір заподіяної шкоди.

Як вбачається з технічного паспорту ГЖ №005496 від 11.01.1992 року, автомобіль ВАЗ 21061, випуску 1982 року, державний номерний знак НОМЕР_3, належить ОСОБА_1.( а.с.7).

Відповідно до висновку №000055 від 24.01.2007 року авто товарознавчого дослідження спеціаліста, вартість матеріальної шкоди, спричиненого власнику автомобіля ВАЗ-21061, реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 1549 грн. 64 коп. (а.с.54-63).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2. ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 7266 грн. 64 коп. підлягають задоволенню частково у розмірі1549 грн. 64 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимога позивача про відшкодування майнової шкоди, завданої їй в результаті пошкодження автомобіля, з урахуванням індексу інфляції, не ґрунтується на законі, оскільки відповідно до ст..2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХП від 03.07.1991р. зі змінами, індексація вказаних сум не передбачена.

В іншій частині позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди суд відмовляє, вважаючи їх недоведеними, оскільки суду не надано доказів, що необхідність витрат, пов»язаних з оплатою бензину, купівлю квитків на автобус, тролейбус, потяг, на придбання ліків, телефонних дзвінків, інше, викликані саме в результаті дорожньо-транспортної пригоди 30.12.2006 року..

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, особа, якій неправомірними діями іншої особи завдана моральна шкода, має право на її відшкодування. Моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля, суд виходить із того, що відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В судовому засіданні було встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30.12.2006 року, автомобіль позивача отримав механічні ушкодження, в результаті чого їй було спричинено моральну шкоду, так як було порушено її право власності. Вона була вимушена займатися оформленням відповідних документів, на що витрачала багато часу. ОСОБА_1, яка займається підприємницькою діяльністю була вимушена змінити свій звичний спосіб життя і знаходити інші можливості для своєї діяльності.

З урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості та враховуючи характер, глибину моральних страждань, що носили характер простих переживань з приводу порушення, тривалості негативних наслідків, внаслідок чого позивач була вимушена звернутись до суду за захистом порушеного права, а також враховуючи характер і глибину душевних страждань позивача ОСОБА_1, суд прийшов до висновку, що заявлений позивачем позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 1000 гривень, зважаючи їх недоведеними в повному обсязі.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати в розмірі 25 грн. 50 коп. та 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.1166, 1187 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкаючого в м.Харкові по вулиці Героїв Праці 12 А кві.135 на користь ОСОБА_1 в відшкодування матеріальної шкоди 1 549 (тисяча п»ятсот сорок дев»ять) грн.. 61 коп., у відшкодування моральної шкоди 1 000 (одну тисячу) грн.. та судові витрати за сплату державного мита в сумі 25 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 2695 (дві тисячі шістсот дев»яносто п»ять) грн.. 11 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -

Повний текст рішення виготовлено 17 травня 2010 року.