АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-775/10 Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Гасія Ю.В.

Суддів: Обідіної О.І. , Карнауха П.М.

при секретарі Киві А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 Ю.А. на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 24 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності та поділ майна,

колегія суддів , заслухавши доповідь судді - доповідача Обідіної О.І.

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2009 р. позивачі звернулись до суду з позовом про визнання за ними права власності на частку в квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування посилались на те, що вказана квартира за договором купівлі-продажу від 05.2004 р. в рівних частках належить ОСОБА_5 та ОСОБА_2

У зв»язку з тим, що квартира була занедбана та потребувала значних ремонтних робіт, а грошові заощадження в сім»ї були відсутні, ними було прийнято рішення про продаж іншої , належної позивачам , квартири з метою за рахунок отриманих від її відчуження коштів відремонтувати придбану квартиру в м. Кременчуці.

Отримавши від продажу квартири в м. Кіровограді кошти в розмірі 54000 грн. сторони, за спільною домовленістю , використали останні на відновлювально-ремонтні роботи в спірній квартирі, за рахунок яких її стан значно поліпшився.

Вважаючи, що внаслідок проведених робіт по поліпшенню майна частка ОСОБА_2 збільшилась, а у ОСОБА_4 з»явилась частка в спільній власності, просили поділити вказане майно шляхом визнання за позивачами право власності на відповідні 27/118 та 59/118 частки, а за відповідачем визнати право власності на 32/118 частки в спірній квартирі .

В подальшому, позивачі уточнили позовні вимоги і остаточно просили визнати за ОСОБА_4 право власності на частку в 31/126 , за ОСОБА_2 право власності на частку в 63/126 та відповідно за ОСОБА_5 право власності на частку в 32/126 в квартирі АДРЕСА_2.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.12.2009 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, останнє оскаржила представник позивачів, яка в апеляційній скарзі , посилаючись на порушення норм матеріального права, зокрема невірне застосування ст. 261, 256 ЦК України при вирішенні питання позовної давності по вимогах про визначення розміру часток в спільному майні та невірній оцінці доказів , невідповідності висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати і постановити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 309 ч.1 п.№., ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

По справі встановлено і не оспорюється сторонами , що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1986 р. по 1999 р. та з 2002 р. по 17.07.2007 р.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

05.11. 2004 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу придбали в рівних частках квартиру № 222 по вулиці Набережна лейтенанта Дніпрова, 52 в м. Кременчуці за 64000 грн. У зв»язку з чим остання є об»єктом права спільної часткової власності , де кожному з власників належить 1/2 частина, а в грошовому виразі розмір частки кожного склав 32000 грн. (64000 : 2 ).

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло належала квартира АДРЕСА_3 , яку вони відповідно до договору купівлі-продажу від 25.12.2004 р. продали за фактичною ціною 54000 грн.

Сторонами не оспорюється, що отримані від продажу належної позивачам квартири кошти за спільною домовленістю були витрачені на ремонтні роботи в спірній квартирі, які вони проводили з січня 2005 р. по липень 2005 року.

Після припинення шлюбних відносин, відповідач залишив квартиру позивачам та почав проживати за іншою адресою.

В лютому 2009 р. ОСОБА_5 повідомив позивачів про свої наміри продати належну йому частку в квартирі , у зв»язку з чим направив їм пропозицію про придбання своєї частки як особам, що мають переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності.

Відмовляючи в задоволенні позову як безпідставного суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_2, а після досягнення повнолітня і позивачем ОСОБА_4 в межах встановленого законом строку позовної давності не ставилось питання про визначення часток кожного з співвласників в спірній квартирі, у зв»язку з чим прийшов до висновку про пропуск позивачами строку на звернення до суду з вимогами про визначення часток кожного із власників при поділі нерухомого майна.

При цьому, місцевий суд не погодився з математичними розрахунками , якими обгрунтовували позивачі свої вимоги, зазначивши , що ними не вірно розділені кошти, отримані від реалізації квартири в м. Кіровограді, оскільки на той час сторони перебували в шлюбі , але не дивлячись на це грошові кошти ними поділені лише на дві частини.

Також судом першої інстанції звернуто увагу на те, що за висновками судової будівельно технічної експертизи ринкова вартість квартири після проведення ремонту склала 71493 грн., а враховуючи попередню вартість спірної квартири в розмірі 64000 грн. , різниця склала 9432 грн., що не є підставою для зміни розміру часток в об»єкті спору.

З вказаним висновком не може погодиться колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 267 ЦК України наслідки сплину позовної давності застосовуються у випадках, коли сторони у спорі до винесення рішення по справі зробили таку заяву.

Між тим, як встановлено з матеріалів справи, в ході її розгляду сторонами у спорі не заявлялась вимога про застосування наслідків спливу позовної давності, у зв»язку з чим висновок суду першої інстанції про сплив позовної давності як підставу для відмови в задоволені позову не ґрунтується на законі.

Крім того, в ході розгляду справи встановлено і не заперечувалось сторонами, що за їх спільною згодою кошти в розмірі 54000 грн. від продажу належної позивачам квартири були витрачені на ремонт в спірній квартирі, що в математичному вигляді становить 64000 +54000 грн.( де ОСОБА_5 та ОСОБА_2 до внесення коштів належало відповідно по 32 000 грн., тобто по ? частці і в унесеній на ремонт сумі кожній з позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 також належить по ? частці).

Висновок місцевого суду проте , що кошти, отримані від реалізації квартири розмірі 54000 грн. необхідно ділити на всіх членів сім»ї , тобто з урахуванням чоловіка ОСОБА_5 не може вважатися вірним, оскільки власниками квартири відповідно до свідоцтва про право на власності на житло, виданого 09.04.1997 р. Кіровоградською міською радою , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_5 власником житла не являвся , в квартирі зареєстрованим не був, проживав на той час в Російській Федерації .

Вказане свідоцтво як право установчий документ ним в передбаченому законом порядку не оскаржувалось .

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи поліпшення, здійснені в спірній квартирі є невід»ємними . Вартість невід»ємних поліпшень на момент проведення експертизи склала 62061 грн. Вартість ремонтних робіт на липень 2005 р. становить 27307 грн.( вартість металевих решіток та металевих дверей іще склало 1576 грн.) . Вартість вказаної квартири з урахуванням проведених ремонтних робіт збільшилась на 39 %. Ринкова вартість, із застосуванням методу зрівняльного підходу (попит-пропозиція) станом на липень 2005 р. становила 71493 грн.

Згідно ч. 3 ст. 357 ЦК України , посиланням на яку позивачі обґрунтовували заявлені вимоги, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності , якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним за свої кошти за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

З вказаного слідує, що після проведеного ремонту стан квартири поліпшився і вартість таких невід»ємних поліпшень становить 62061 грн. , враховуючи початкову вартість квартири 64000 та вартість здійснених поліпшень 62061 грн. остаточна розрахункова вартість квартири складатиме 126061 грн. , з яких ОСОБА_5 буде належати 32000 грн.( 64000:2) , ОСОБА_2 належатиме 63030, 50 грн.( 64000:2 +62061:2) та їх доньці належатиме 31030, 5 грн. ( 62061:2).

З урахуванням наведеного, у відсотковому розмірі частки власників спірної квартири при її поділі складатимуть - ОСОБА_5 26% ( 32000* 100: 126061), ОСОБА_2 складатиме 50 % ( 63030 *100 : 126061) та ОСОБА_4 24 % ( 31030 *100: 126061) .

Відповідно в спірній квартирі частка ОСОБА_5 складатиме 32/126, ОСОБА_2 63/126 та ОСОБА_4 31/126 .

Враховуючи, що за згодою співвласників було зроблено за рахунок належних позивачам коштів значне поліпшення спірного майна , внаслідок чого його цінність значно збільшилась , таке поліпшення не можна відокремити , позивач ОСОБА_2 , відповідно до вимог ч.3 ст. 357 ЦК України, має право на збільшення своєї частки в праві спільної часткової власності , а у позивача ОСОБА_4, за рахунок грошових затрат належних їй коштів , з»явилось право отримання своєї частки в спільній частковій власності .

Оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на невірному застосуванні норм матеріального права, судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 303, 309 ч.1 п.3,4 , 316, 317 ЦПК України,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 Ю.А. задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 24 грудня 2009 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на частку 31/126 в квартирі № 222 по Набережній Лейтенанта Дніпрова, 52 в м. Кременчуці.

Визнати квартиру « 222 по Набережній Лейтенанта Дніпрова, 52 в м. Кременчуці такою, що належить ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності у частках :

-ОСОБА_5 належить частка в розмірі 32/126,

-Білокопитовя/ій ОСОБА_7 належить частка в розмірі 63/126,

-ОСОБА_4 належить частка в розмірі 31/126.

Поділити квартиру № 222 по Набережній Лейтенанта Дніпрова, 52 в м. Кременчуці шляхом визнання - за ОСОБА_8 права власності на частку в 63/126 , за ОСОБА_5 права власності на частку в 32/126 та за ОСОБА_4 права власності на частку в 31/126.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженим до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги.

С У Д Д І :

Згідно.