Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-244/2010 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2010 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Ніколаєвої І. К.

при секретарі Карпенко С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради

про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача ОСОБА_2 сільської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 21.11.2008 року померла її бабуся ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) № 185 площею 3,990 га., розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 012104 від 29 березня 2002 року.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт відповідно до якого все своє майно що їй буде належати на день смерті заповіла ОСОБА_1.

У встановлений законом строк позивач звернулася до Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній оригінал Державного акту на право власності на землю.

Оригінал Державного акту на право приватної власності на землю дійсно втрачено, про що позивачкою оголошено обяву в газеті «Степова Зоря», в якій вказано, що даний державний акт вважати недійсним. Від спадщини вона не відмовлялася, фактично її прийняла, ніхто її право на спадщину до суду не оспорив. Однак через відсутність оригіналу Державного акту позивач не має можливості оформити спадкове майно на своє ім'я, володіти, користуватися і розпоряджатися ним як законний власник, тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задовольнити.

Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що 21.11.2008 року померла бабуся позивачки ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) № 185 площею 3,990 га., розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 012104 від 29 березня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копією державного акту на право приватної власності на землю.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт відповідно до якого все своє майно що їй буде належати на день смерті заповіла ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту від 27 лютого 2003 року, посвідченого секретарем Самарської сільської ради ОСОБА_4 та зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 13.

У встановлений законом строк позивач звернулася до Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній оригінал Державного акту на право власності на землю, що підтверджується відмовою нотаріуса.

Оригінал Державного акту на право приватної власності на землю дійсно втрачено, про що позивачкою оголошено обяву в газеті «Степова Зоря», в якій вказано, що даний державний акт вважати недійсним, що підтверджується копією газети «Степова Зоря». До того ж позивачка надала копію вказаного акту.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини позивач постійно проживала зі своєю бабусею (спадкодавцем) та залишилася проживати до теперішнього часу, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на час відкриття.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1225, 1228, 1268, ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку (пай) № 185 площею 3,990 га., розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_3, яка померла 21 листопада 2008 року, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 012104 виданого 29 березня 2002 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя