Справа № 22ц-195/10р. Головуючий у І-й інстанції Матвієнко А.І.
Категорія справи 45 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Терземан Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області Лубчука Д.І. на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2008 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_2 до Пустомитівської районної державної адміністрації та зобовязано Пустомитівську районну державну адміністрацію прийняти рішення про передачу позивачу у приватну власність земельну ділянку площею 1,1721 га на території Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району для ведення особистого селянського господарства (в подальшому „спірна земельна ділянка).

Дане рішення оскаржив заступник прокурора Львівської області Лубчук Д.І.

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог, покликаючись на порушення при його ухваленні норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що висновок суду про те, що використання позивачем спірної земельної ділянки на підставі наказу Аграрно-торгового підприємства „Винниківське від 28.03.1993 року № 137 є підставою для набуття ним права власності на цю земельну ділянку, суперечить нормам матеріального та процесуального права, а саме: ст.13 Конституції України, якою встановлено, що земля є обєктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування, та ст.ст. 116, 118 ч.10 і п.2 Перехідних положень Земельного кодексу України, якими встановлено порядок розпорядження землями, як в межах населеного пункту, так і за його межами.

Вважає, що суд, задовольняючи позов, не врахував право райдержадміністрації самостійно вирішувати питання щодо надання у власність земельних ділянок.

Вважає, що норма ст.119 Земельного кодексу України не підлягає застосуванню при вирішенні даного спору, оскільки інститут набувальної давності у земельному праві вперше закріплений на законодавчому рівні лише у Земельному кодексі в редакції 2001 року, а відтак початок перебігу цього строку почався 01.01.2002 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірною земельною ділянкою позивач безперервно користується з 1993 року і по даний час.

В той же час, ст.119 ЗК України встановлено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач користується спірною земельною ділянкою з 1993 року, тобто спірні правовідносини виникли задовго до введення в дію ЗК України, який набрав чинності з 01.01.2002 року, а відтак норма ст.119 ЗК України (на яку зіслався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, як на норму матеріального права, яка є підставою для задоволення позову) до спірних правовідносин застосованою бути не може.

Заперечення відповідача на позов містять клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району, на території якої знаходиться спірна земельна ділянка, проте суд дане клопотання не вирішив та не залучив до участі у справі Підберізцівську сільську раду, як власника спірної земельної ділянки, тобто вирішив питання про права та обовязки особи, яка не брала участі у справі, а відтак оскаржуване рішення з підстав, що передбачені п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України, підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд, в ході якого слід вирішити питання про притягнення до участі у справі Підберізцівської сільської ради, а також на підставі обєктивної оцінки наявних у справі доказів всебічно і повно встановити всі фактичні обставини справи та норми матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.5, 311 ч.1 п.4, 314 ч.1 п.2, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області Лубчука Д.І. частково задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2008 року скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції іншим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: