Справа № 2-256/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2010 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Відкритого Акціонерного Товариства Рівненська меблева фабрика до ОСОБА_1 про визнання права власності на підїзну залізничну колію 446,1 м.пог.,-

встановив-

В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги уточнили. Остаточно просять суд поновити Відкритому Акціонерному Товариству Рівненська меблева фабрика строк на звернення до суду; визнати за Відкритим Акціонерним Товариством Рівненська меблева фабрика право власності підїзну залізничну колію на ст.Рівне в складі колій 60/1, 60/2 загальною довжиною 446,1 м, а саме: колія 60/1 від стр. 250 до воріт - довжиною 90м; колія 60/2 від стр. 252 до фронту зливу нафтопродуктів довжиною 285,4 м.; зїзд 254х256 від стр. 254 до стр. 256 довжиною 70,7 м.; стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого Акціонерного Товариства Рівненська меблева фабрика судові витрати по справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 363,00 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 30,00 грн.

Свої позовні вимоги аргументують тим, що Наказом регіонального відділення фонду Державного майна України по Рівненській області від 26 січня 2000 року №42 Про передачу під час приватизації ВАТ Рівненська меблева фабрика (м.Рівне, вул.Петра Могили, 28 ) нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду товариства, передано майнові активи, в тому числі залізнична підїзна колія у власність ВАТ Рівненська меблева фабрика.

В ході перевірки встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 13 серпня 1998 року зареєстрована податкова застава на все майно і майнові зобовязання ВАТ Рівненська меблева фабрика. ДПІ в м.Рівне дозвіл на реалізацію під'їзних залізничних колій не надавався, за виключенням продажу майна підприємства згідно договору від 15 березня 2000 року №1, на що після письмового звернення директора ВАТ Рівненська меблева фабрика у ДПІ м.Рівне отримано дозвіл. В ході перевірки так і не було встановлено документів, які б підтвердили перехід права власності на підїзну залізничну колію від ВАТ Рівненська меблева фабрика до ОСОБА_1

З цих підстав просять суд позов задоволити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнали, просять суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що позивачу відомо про те, що в 2000 році ВАТ Рівненська меблева фабрика купила в нього, як у акціонера 10% своїх акцій, за що розрахувалась, в тому числі і спірним майном. Позивачу була відома і та обставина, що вказані цінні папери в кінці 2003 року були перереєстровані на його користь і що на початку 2004 року він передав спірне майно на виконання вищезазначеного договору купівлі-продажу. З 2004 року жодного разу питання про визнання договору купівлі-продажу недійсним не ставилось, тому і підстав для поновлення пропуску терміну позовної давності немає. Посилання позивача на ту обставину, що він, як ліквідатор, довідався про вказаний правочин лише нещодавно не може бути

підставою для продовження строку позовної давності, оскільки в наведеному випадку він дії вчиняє від імені позивача, котрий, не тільки знав про наведене відчуження майна, але й належним чином його оформив та ніде такий правочин не приховував.

Про відсутність правових підстав задоволення позовних вимог свідчить той факт, що при оформленні акту прийому-передачі майна, спірне майно до документів позивача не вносилось. Як вбачається позовних вимог, позивач стверджує, що в ході ліквідації він знайшов майно, при цьому не обґрунтовує правових підстав виникнення в нього права власності на знахідку. Більш того, як вбачається з тексту позовних вимог, сам позивач зазначає, що йому відомо не тільки про правову підставу виникнення права власності в нього на спірне майно, але відомо і про граничні межі та розміри його права власності на спірне майно, що додатково відображені в технічній документації залізничної колії фірми РОМ. Наведене означає, що позивач не оскаржуючи права власності фірми РОМ чомусь оскаржує його право власності, не усвідомлюючи при цьому, що саме право власності на спірне майно і майно фірми РОМ виникло у нього на підставі саме того договору купівлі- продажу 2000 року, котрий позивач навіть не оскаржує. Тобто факт придбання ним майна не може бути визнаний незаконним у випадку, якщо інша частина цього майна, набута за цих же підстав позивачем безапеляційно визнається законним.

На підставі викладеного, просять суд відмовити в задоволенні позову

Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, надані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що постановою господарського суду Рівненської області від 05 грудня 2006 року у справі №8/60 Відкрите Акціонерне Товариства Рівненська меблева фабрика визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором підприємства призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2

Наказом регіонального відділення фонду Державного майна України по Рівненській області від 26 січня 2000 року №42 Про передачу під час приватизації ВАТ Рівненська меблева фабрика (м.Рівне, вул.Петра Могили, 28 ) нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду товариства, передано майнові активи, в тому числі залізнична підїзна колія у власність ВАТ Рівненська меблева фабрика.

Виконуючи повноваження ліквідатора, керуючись вимогами ст.25 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в ході ліквідаційної процедури ліквідатором виявлено майно банкрута, яке знаходиться за адресою м.Рівне, провулок Робітничий, 6, а саме: підїзна залізнична колія ВАТ Рівненська меблева фабрика на ст.Рівне в складі колій 60/1, 60/2 та встановлено, що зазначені майнові активи підприємством-банкрутом не відчужувались, а тому включені в ліквідаційну масу.

В ліквідаційній процедурі ПП Фірма РОМ надала копію технічного паспорту на залізничну підїзну колію ПП Фірма РОМ за адресою м.Рівне, провулок Робітничий, 6 з якого вбачається, що залізнична підїзна копія довжиною 350 м. пог в 2000 році була продана ПП Сюрприз в 2007 році ця частина колії №60/1, №60/3, №60/4 перепродана ПП Фірма РОМ.

З даного технічного паспорту вбачається, що ОСОБА_1 є власником частини залізничної підїзної колії №№60/2, 60/1 від стрілки №250 до воріт, №60/3 від стрілки №254 до знака Межа підїзної колії за адресою м.Рівне, провулок Робітничий, 6 яка межує з підїзною колією ПП Фірми РОМ.

ГВПМ ДПІ в м.Рівне протягом вересня-жовтня 2008 року проводило перевірку щодо підставності та правильності проведених по спотовому біржовому договору №584/155с від 09 вересня 2007 року майна, що знаходиться за адресою м.Рівне, провулок Робітничий, 6.

В ході перевірки встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 13 серпня 1998 року зареєстрована податкова застава на все майно і майнові зобовязання ВАТ Рівненська меблева фабрика. ДПІ в м.Рівне дозвіл на реалізацію підїзних залізничних колій не надавався, за виключенням продажу майна підприємства згідно договору від 15 березня 2000 року №1, на що після письмового звернення директора ВАТ Рівненська меблева фабрика у ДПІ м.Рівне отримано дозвіл.

В період з 1995 до 2007 років ОСОБА_1 перебував на посаді генерального директора ВАТ Рівненська меблева фабрика.

В ході перевірки так і не було встановлено документів, які б підтвердили перехід права власності на підїзну залізничну колію від ВАТ Рівненська меблева фабрика до ОСОБА_1

Загальна довжина залізничної підїзної колії ВАТ Рівненська меблева фабрика відповідно до технічного паспорту за адресою м.Рівне, провулок Робітничий, 6 - 793,1 м. пог., залишкова вартість якої, станом на 01 січня 2004 року, становила 64852,00 грн.

Залишкова вартість залізничної підїзної колії ОСОБА_1 станом на 01 січня 2004 року, становила відповідно 36232,40 грн.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дав показання про те, що він займав посаду податкового інспектора і неодноразово приймав участь у перевірці відчуження майна ВАТ "Рівненська меблева фабрика". Податковою інспекцією була накладена податкова застава на все майно і майнові зобовязання ВАТ "Рівненська меблева фабрика". ДПІ у м.Рівне дозвіл на реалізацію під'їзних залізничних колій не надавався.

Пояснення даного свідка повністю підтверджуються листом заступника начальника ДПІ у м.Рівне №35575X24-27 від 18 серпня 2008 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 дала показання про те, що вона перебувала на посаді експерта АТ РТБД "Нива" з 1999 року по 2000 рік. Про те, чи підпис в експертному заключенні від 31 травня 2000 року належить їй, однозначної відповіді не надала. Чи взагалі проводилась оцінка майна ВАТ "Рівненська меблева фабрика" надати відповіді вона не може.

До показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які були допитані в судовому засіданні, суд відноситься критично, оскільки вони були підлеглими працівниками відповідача, і розцінює їх, як сприяння відповідачу ОСОБА_1 довести свої права на залізничну під'їзну колію. Крім того, дані свідки в судовому засіданні не змогли надати суду пояснення, на підставі чого перейшло право власності на спірні об"єкти відповідачу по справі.

Згідно постанови Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2008 року було встановлено, що в ході ліквідаційної процедури, ліквідатором виявлено майно банкрута та встановлено, що зазначені активи підприємством-банкрутом не відчужувались, а тому включені в ліквідаційну масу. Користувач зазначеного майна ліквідатору документів на право власності не представив, копій таких документів не надав, а ліквідатор відповідно до ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", діяв в межах закону.

Дана постанова суду є преюдиційною для вирішення даної цивільної справи, яка розглядається Рівненським міським судом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Оскільки в судовому засіданні представники позивача довели заявлені ними позовні вимоги, а саме те, що залізнична під'їзна колія на ст.Рівне в складі колій 60X1, 60X2 загальною довжиною 446,1 м, а саме: колія 60X1 від стр. 250 до воріт - довжиною 90м; колія 60X2 від стр. 252 до фронту зливу нафтопродуктів довжиною м.; зїзд 254X256 від стр. 254 до стр. 256 довжиною 70,7 м. включені до ліквідаційної маси правомірно, ДПІ у м.Рівне дозволу на відчуження ВАТ "Рівненська меблева фабрика" на реалізацію даного майна не давало, а відповідач в судовому засіданні не довів тих обставин, що він на законних підставах набув право власності на спірне майно, а лише спромігся довести, що підприємством продано майно згідно договору купівлі-продажу від 15 березня 2000 року №1, ДПІ у м.Рівне дало дозвіл на реалізацію майна, однак спірне майно у даний дозвіл не було включено.

Отже, посилання відповідача на ті обставини, що він продав акції ВАТ "Рівненська меблева фабрика" в рахунок чого отримав спірне майно, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи в суді.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.318 ЦК України субєктами права власності є український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача, який діє в інтересах ВАТ "Рівненська меблева фабрика" є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи при подачі позову до суду позивачем було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 30,00 грн. згідно квитанції №63 від 05 лютого 2009 року та державне мито в розмірі 363,00 грн., згідно квитанції №62 від 05 лютого 2009 року.

Оскільки рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ВАТ "Рівненська меблева фабрика".

Відповідно до ст.73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом за клопотанням сторони або іншої особи, у разі його пропущення з поважних причин.

В судовому засіданні представник позивача посилається на ті обставини, що позивачем пропущений строк на звернення до суду з поважних причин, оскільки постановою господарського суду Рівненської області від 05 грудня 2006 року у справі №8/60 ВАТ "Рівненська меблева фабрика" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора, а протягом 2007-2008 років ліквідатором ОСОБА_2 було виявлено та встановлено місцезнаходження майна товариства. До цього реальної можливості звернутись з позовом до суду в інтересах ВАТ "Рівненська меблева фабрика" ліквідатор не мав.

Враховуючи посилання представника позивача, суд вважає, що вони заслуговують на увагу, тому строк на звернення до суду пропущений з поважних причин і його слід поновити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 73, 88, 212, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст.316321 ЦК України, ст.3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд,-

ВИРІШИВ :

Поновити Відкритому Акціонерному Товаристу Рівненська меблева фабрика строк на звернення до суду.

Позовні вимоги Відкритого Акціонерного Товариства Рівненська меблева фабрика до ОСОБА_1 про визнання права власності на підїзну залізничну колію 446,1 м.пог. задоволити.

Визнати за Відкритим Акціонерним Товариством Рівненська меблева фабрика право власності під'їзну залізничну колію на ст.Рівне в складі колій 60/1, 60/2 загальною довжиною 446,1 м, а саме: колія 60/1 від стр. 250 до воріт - довжиною 90м; колія 60/2 від стр. 252 до фронту зливу нафтопродуктів довжиною м.; зїзд 254х256 від стр. 254 до стр. 256 довжиною 70,7 м.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого Акціонерного Товариства Рівненська меблева фабрика судові витрати по справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 363,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 30,00 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: