АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської

області в складі:

Головуючого судді Буленка О.О.

Суддів: Панченка О.О., Триголова В.М.

при секретарі : Буряк С.М.

за участі адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м.Полтави від ЗО липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , заданої внаслідок ДТП , та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від ЗО липня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 123 грн. 63 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 7000 грп. на відшкодування моральної шкоди, всього стягнуто 7123 грн. 63 коп.

В задоволення решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 40 694 грн. 52 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 1500 грп. на відшкодування моральної шкоди, 1300 грн. на відшкодування вартості юридичної допомоги , всього стягнуто 43 494 грн. 52 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Зобов»язано ОСОБА_6 після відшкодування шкоди ОСОБА_3 повернути йому деталі автомобіля МА2ПА 626 , що відремонтовані їх заміною.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати: судовий збір в сумі 474 грн. 95 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 прохає скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що неповне з»ясування обставин справи судом першої інстанції призвело до винесення рішення, що суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.І ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки , відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду , завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов»язків.

Згідно ч.І ст. 1167 ЦК України моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини .

З матеріалів справи вбачається , 10 липня 2008 року на перехресті вулиць Чапаєва ва та Сінної у м.Полтаві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле-Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_7та автомобіля «МАЗДА 626», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6

Вироком Київського районного суду м.Полтави від 16 лютого 2009 року, який набрав законної сили 29 квітня 2009 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.І ст.286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження .

Внаслідок цих порушень названі транспортні засоби зіткнулись. В аварії, то сталась, пасажир ОСОБА_4, який знаходився в автомобілі ОСОБА_7, одержав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Місцевий суд вірно прийшов до висновку, що не підлягає доказуванню, іл обставина, що 10.07.2008 року ДТП, сталася з вини ОСОБА_7, оскільки відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 13.11.1997 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (т.1, а.с.183) та відповідно до ліцензії виданій 25.04.2007 року, в період з 25.04.2007 року по 24.04.2012 року він має право займатися таким видом господарської діяльності як надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі (т. 1, а.с. 181).

Також судом встановлено, та не заперечувалося сторонами, що під час ДТП 10.07.2008 року ОСОБА_7 в якості водія служби таксі 0-89, здійснював перевезення пасажира ОСОБА_4 , при цьому водій мав подорожній лист №81, виданий йому ПП ОСОБА_3 Відповідно до свідоцтва про реєстрацію технічного засобу ВІС 020302 від 09.06.2007 року, власником автомобіля НОМЕР_3 є ОСОБА_8. Відповідно до тимчасового реєстраційного талону РРТ 955265 від 23.06.2007 року і який дійсний до 16.06.2010 року власником автомобіля «ОСОБА_9НОМЕР_4 є ОСОБА_10

Посилання відповідача ОСОБА_10, що між ним та ОСОБА_7 відсутні трудові обов»язки спростовуються наступним.

Згідно з ч.4 ст.24 КЗпП України трудовий договір вважається укладеним і тозі, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Той факт, що ОСОБА_7 під час ДТП керував автомобілем «Шевроле-Авео» по довіреності, виданій від ОСОБА_8 , а також факт видачі такої довіреності власником на ім'я ОСОБА_3 та тимчасової реєстрації за ним даного авто є непрямим доказом наявності між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 вказаних трудових правовідносин.

Тому суд вірно прийшов /до висновку про те, що ОСОБА_7 перебував в трудових відносинах з ПП ОСОБА_3 як водій та роботодавець відповідно. Будь- яких доказів, що спростовували б наведений висновок суду, сторонами надано не було.

Крім того, наявність між вказаними особами трудових правовідносин підтверджується службовою характеристикою . виданою ОСОБА_3 ОСОБА_7 (с.119).

Тому місцевий суд обґрунтовано задовольнив вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, з врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач та характеру немайнових втрат.

Також судом встановлено, що внаслідок ДТП 10.07.2008 року було пошкоджено автомобіль «МАЗДА 626», яким на час ДТП керував ОСОБА_6 на підставі довіреності, виданої на його імя ОСОБА_11В .11.05.2008 року .

При цьому ОСОБА_6 сплатив ОСОБА_11 кошти в сумі 45000 грн. за вказаний автомобіль .

Відповідно до частини третьої статті 386 ІДК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди,

Згідно статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння.

За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Таким чином особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, вправі вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що хоча на час дорожньо- транспортної пригоди ОСОБА_6 не був власником автомобіля «МАЗДА 626». але на правовій підставі ним володів та користувався, ніс затрати по його відновленню, тому вправі вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Судом вірно визначено загальний розмір матеріальної шкоди, що завдана позивачу внаслідок ДТП 10.07.2008 року та становить 40694 грн. 52 коп.

Судом також встановлено, що позивачу ОСОБА_6 внаслідок ДТП було заподіяно значної моральної шкоди, що повязана з переживаннями за своє життя та здоровя під час самої ДТП, переживаннями з приводу пошкодження майна. Завдану позивачу внаслідок ДТП моральну шкоду суд обгрунтовано оцінив у розмірі 1500 грн.

Такий висновок місцевого суду ґрунтується на всебічно, повно і об»єктивно з»ясованих обставинах у даній справі; наданих сторонами та дослідженими в судовому засіданні доказами , на які суд і послався у рішенні.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не спростовують правильного висновку місцевого суду і не дають підстав для скасування законного та обгрунтованого рішення суду, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.І ст. 307, 308, 314,315 ІДПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 30 липня 2010 року

залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

ВІРНО: ,