Дата документу 07.05.2010
ЄУ № 2-295/2010
Провадження №2-295/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2010 року Новопсковський районний суд Луганської області складі головуючого судді В.В.Проньки

іри секретарі О.Л. Котовій

а участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. -Іовопсков справу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Тенсійного Фонду України в Новопсковському районі Луганської області про зобов»язання здійснити дерерахунок та виплату надбавки до пенсії, як інваліду війни,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі, в якому просив зобов»язати відповідача провести йому перерахунок та сплату пенсії з 01.01.2000 р. по 31.12.2004 р., з урахуванням надбавки до пенсії як інваліду війни третьої групи у розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком, яка відповідає розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, та з 01.01.2006 року з врахуванням надбавки до пенсії як інваліду війни другої групи у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком , яка відповідає розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

В судовому засіданні позивач наполягав на позовних вимогах, підтримав обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Має статус інваліда війни: з 16.06.1999 р. - 3-ї групи, з 01.04.2005 року - 2-ї групи . Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він, як інвалід війни другої, а згодом третьої групи має право на отримання відповідного підвищення до пенсії в розмірі 200-350 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2000 року . Також має право на проведення відповідних виплат з боку відповідача. Але відповідачем в порушення вимог ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», підвищення до пенсії , як інваліду війни в належному розмірі йому не виплачується, тому суттєво був зменшений розмір його пенсійних виплат.

Відповідач в судове засідання не з»явився, в наданому до суду запереченні просить розглянути справу без участі його представника, з вимогами позивача не згоден. В обгурнтування заперечень зазначив, що позивач перебуває на обліку у відповідача та в даний час отримує пенсію по інвалідності 2-ї групи. Інвалідність отримана внаслідок виконання обовязків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році. При обчисленні підвищення до пенсій інвалідам війни , в тому числі і позивачу у відповідності до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який діяв в редакції до 01.01.2006 року застосовувася розмір мінімальної заробітної плати, затверджений постановами Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 831, від 10.11.2000 року № 1686, від 27.06.2001 р. № 741, та від 03.01.2002 року № 1.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 року, який набрав чинності з 01.01.2006 року ч.4 ст.13 Закону викладено в новій редакції: «інвалідам війни пенсії або щомісячне грошове утримання, чи державна соціальна допомога, що випалчується замість пенсії, підвищується інвалідам 2 групи - у розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З 01.01.2006 року позивач отримує підвищення до пенсії у розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у законодавчо встановлених розмірах, тому підстав для проведення позивачу перерахунку пенсії не вбачається.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи позивача, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус інваліда війни, що підтверджується посвідченням серії Б № 471041 від 01.04.2008 року (а.с.4), та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

З 16.06.1999 року позивач визнаний інвалідом війни 3 групи, з 01.04.2005 року - 2 групи, що підтверджується довідками МСЕК, та знаходиться на обліку у відповідача.

Згідно ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка / діяла в редакції до 01.01.2006 року, з 01.01.2000 року по 31.12.2004 року позивач отримував надбавку до пенсії як інвалід війни 3 групи, але не в розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком , а виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 831, від 10.11.2000 року № 1686, від 27.06.2001 р. № 741, та від 03.01.2002 року № 1, про що свідчить довідка відповідача (а.с.7-8).

Із заявою про перерахунок надбавки до пенсії як інваліду війни 3 групи за період з 01.01.2000 по

31.12.2004р. згідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" яка діяла в редакції до 01.01.2006 року в розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком до 2010 р. позивач до відповідача не звертався, що також не заперечує позивач.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого , самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються інвалідам 3 групи на 200% мінімальної пенсії за віком (ст. 13 в редакції Закону № 458/95-ВР від 23.11.95 року із змінами, внесеними згідно із Законами № 488/95-ВР від 22.12.95 року, № 2212-ІУ (2212-15) від 18.11.2004 року).

З 01.01.2006 року згідно до ст. 13 зазначеного Закону інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються інвалідам 2 групи на 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст. 13 в редакції Закону № 458/95-ВР від 23.11.95 року із змінами, внесеними згідно із Законами № 488/95-ВР від 22.12.95 року, № 2212-ІУ (2212-15) від 18.11.2004 року, в редакції Закону № 2939-ІУ (2939-15) від 05.10.2005 року).

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач просив здійснити перерахунок надбавки до пенсії як інваліду війни 3 групи в розмірі 200% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2000 року по 31.12.2004 року, але із заявою про перерахунок надбавки до пенсії як інваліду війни 3 групи коли діяла норма Закону, яка передбачала підвищення надбавки до пенсії як інваліду війни 3 групи в розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком - до відповідача не звертався.

У відповідності до ст. 45 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 року № 1058-ІУ перерахунок пенсії проводиться з часу звернення із заявою про перерахунок.

Із заявою щодо зазначеного питання позивач до відповідача звернувся лише 19.02.2010 р. (а.с.5), тобто на час коли ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" існувала у новій редакції, що унеможливлювало відповідачу зробити перерахунок надбавки до пенсії як інваліду війни 3 групи в розмірі 200% прожиткового мінімуму з 01.01.2000 р. по 31.12.2004 р.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині зобов'язанні відповідача провести перерахунок та виплату надбавки до пенсії як інваліду війни 3 групи у розмірі 200% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2000 року по 31.12.2004 року.

Стосовно позовних вимог про зобов'язанні відповідача провести перерахунок та виплату надбавки до пенсії як інваліду війни 2 групи у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2006 року, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» від 5 жовтня 2005 року № 2939-ІУ, який згідно з пунктом 1 розділу 2 набрав чинності з 1 січня 2006 року, частина 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» була викладена в такій редакції : Інвалідам війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується: інвалідам 1 групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 2 групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 3 групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність». Ця норма є діїочою на даний час та Конституційним Судом України її зміна неконституційною не визнавалася.

Згідно довідки управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі від 03.03.2010 р. (а.с.7-8) позивачу, як інваліду війни 2 групи у відповідності до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»( в редакції Закону № 2939-ІУ (2939-15) від

05.10.2005року). проводилася виплата надбавки в розмірі 40% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно затвердженого Державного бюджету на відповідний рік починаючи з 01.01.2006 року, таким чином, суд вважає, що вимога позивача про перерахунок пенсії в цій частині є безпідставною.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України, ст.19,46 Конституції України, ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в редакції Закону № 458/95-ВР від 23.11.95 року із змінами, внесеними згідно із Законами № 488/95-ВР від 22.12.95 року, № 2212-ГУ (2212-15) від 18.11.2004 року, в редакції Закону № 2939-ІУ (2939-15) від

05.10.2005року, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Новопсковському районі Луганської області про зобов»язання здійснити перерахунок та виплату надбавки до пенсії, як інваліду війни відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не було подано, а вразі подачі заяви про апеляційне оскарження - після закінчення двадцятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може подано протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд. Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. л /