Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-1203/2010 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

27 грудня 2010 року Петропавлівський районний суд

Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судці Ніколаєвої І.К.

при секретарі: Карпенко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно у види житлового будинку

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності на спадкове майно у виді житлового будинку до відповідача ОСОБА_2 сільської ради.

На обгрунтування позовних вимог вказує, що 16 листопада 2009 року помер її чоловік ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина у виді житлового будинку № 30 по вул. Набережній в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області.

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт за яким все належне йому на день смерті майно заповідав позивачці, заповіт посвідчено 16.02.2004 року секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

При зверненні до Петропавлівської державної нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, їй було відмовлено у його видачі у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Вищевказаним будинком чоловік позивачки володів на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.1975р. посвідченого виконкомом ОСОБА_2 сільської ради та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій № 93. З дня придбання будинку і до дня смерті ОСОБА_3 проживав в ньому разом зі своєю сім'єю, користувався, володів на правах власника, ніхто його право на будинок не оспорював. Після його смерті позивач разом з сином і надалі залишились проживати в цьому будинку, зареєстровані за даною адресою.

Таким чином позивач після смерті чоловіка фактично спадщину прийняла, не відмовилася від неї, так як користується будинком, утримує його в належному стані, ніхто її право на спадщину у виді житлового будинку не оспорює, але через вищевикладені обставини не має можливості розпоряджатися будинком на правах власника, тому і змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 с/рада в судове засідання не з»явилася, суду надано заяву про розгляд справи у відсутність представника ОСОБА_2 с/ради.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з оглядом на наступне.

Судом встановлено, що 16.11.2009 року помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 30 по вул. Набережній в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 296509, договором купівлі-продажу будинку від

26.08.1975 року посвідченого виконкомом ОСОБА_2 сільської ради та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій № 93 та довідкою ОСОБА_2 с/ради, в якій зазначено, що ОСОБА_3 був власником житлового будинку № ЗО по вул. Набережній в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, за яким житловий будинок і все належне йому на день смерті майно заповідав у власність позивачці, що підтверджується заповітом ОСОБА_3 від 16.02.2004 року посвідченого секретарем Дмитрівської с/ради Петропавлівського району Дніпропетровської області і який по даним сільської ради станом на 17.05.2010 року не змінений і не скасований, а тому має місце спадкування за заповітом.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 с/ради Петропавлівського району Дніпропетровської області на день смерті ОСОБА_3 разом з ним проживали та були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_4, які і надалі залишились проживати в будинку.

У встановлений законом строк позивач звернулася до Петропавлівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, але отримала відмову у його видачі через відсутність правовстановлюючого документу на будинок, внаслідок чого і змушена звернутися до суду.

Таким чином позивач фактично спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 прийняла, не відмовилася від неї, проживає та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, ніхто її право на спадщини у виді житлового будинку не оспорює, отже, є належним власником спадкового майна.

Вивчивши та оцінивши докази та обставини справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст. ст. 328, 1217, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно у виді житлового будинку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємицею за заповітом, право власності на житловий будинок № 30 по вул. Набережна в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належав ОСОБА_3, який помер 16.11.2009 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя