Справа № 22ц-2208 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Категорія: 8 Доповідач: Штефаніца Ю.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Мусіної Т.Г.

за участі секретаря: Луньо К.А.

за участі відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, треті особи КП«Дрогобичводоканал» та КП «Будинкова управа №3» про усунення перешкод в користуванні водогоном та відшкодування моральної шкоди. Постановлено зобовязати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкод в користуванні водогоном, який знаходиться в будинку №24 по вул. Грушевського в м.Дрогобичі, шляхом підключення їм водопроводу від існуючих внутрішньо будинкових мереж згідно затвердженого проекту з підвалу.

Цим же рішенням ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 500 грн., судові витрати в сумі 1081 грн., а всього 1581 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та в зустрічному позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зобовязання до вчинення дій, а саме - привести каналізацію магазину «Світлана» у відповідність до вимог проектної документації та відєднатися від каналізаційної труби, що знаходиться в підвалі їх квартири, відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку, покликаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи а саме рішення постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначають, що суд невірно застосував норми «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», що затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 року, які на момент виникнення спірних правовідносин не діяли, та вважає, що суду слід було застосувати положення «Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України», що затверджені наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 року №65.

Апелянти зазначають також, що при винесенні рішення по справі судом неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів. Просять оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та повністю задовольнити зустрічний позов(а.с.124-129).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 на обґрунтування доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.386 ЦК України, власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками магазину «Світлана» який знаходиться на першому поверсі в колишній квартирі АДРЕСА_1, яку позивачі придбали в 2003 році. В цьому ж будинку в суміжній кв.№2 проживає ОСОБА_1, власниця цієї квартири та її батько ОСОБА_2. Між сторонами виник конфлікт з приводу користування водопроводом та водовідведенням(а.с.23-24,27-36,96-98).

За повідомленням КП «Дрогобичводоканал» за №2273 від 24.12.2009 року квартира №3 в житловому будинку по вул.Грушевського,24 до перепрофілювання в магазин була обладнана внутрішнім водопроводом. Згідно виконавчих креслень інженерних мереж вказаний будинок має один водопровідний відвід від зовнішніх мереж водопроводу. Тобто всі квартири в ньому підключені до існуючої внутрібудинкової мережі водопроводу (а.с.90).

Відповідно до технічних умов від 21.03.2004 року на проектування водопостачання та каналізування даного магазину, передбачено запроектування підключення водопроводу від існуючих внутрібудинкових мереж. В місті підключення слід встановити запірну арматуру. На вводі в приміщення магазину слід обладнати водомірний вузол згідно БНІП. Передбачено підключення каналізації до існуючої внутрібудинкової мережі. Точка підключення водопроводу та каналізації визначається проектом, а саме з підвалу (а.с.14-18) Дану обставину не заперечують і відповідачі за первісним позовом.

Судом встановлено, що продовж 2008 року відповідачами неодноразово перекривався вентиль водопроводу, який проходить через підвал, що належить відповідачам, внаслідок чого припинялось водопостачання в магазин позивачів, що підтверджується актами КП «Дрогобичводоканал» від 10.04.2008 року та від 02.12.2008 року (а.с.19,20), скаргами ОСОБА_3 до КП «Дрогобичводоканал» та «Будинкової управи №3» від 05 та 28 листопада 2008 року (а.с.9,10).

В супереч твердженням апелянтів, вказані акти не викликають сумніву в своїй достовірності та обгорунтовано взяті до уваги судом першої інстанції при вирішенні даного спору.

Та обставина, що обстеження підвалу відповідачів відбулось у їх відсутність сама по собі не спростовує обєктивності висновків комісії.

За змістом звернення ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 12 жовтня 2008 року, він відкликав свою згоду на їх під`єднання до водопровідної лінії, що проходить через його підвал та пропонує провести індивідуальну водопровідну лінію.

З листів КП «Дрогобичводоканал» за №2098 від 23.07.2008 року та за №3016 від 17.11.2008 року вбачається, що ОСОБА_2 звертався із заявою про надання згоди на припинення подачі води гр. ОСОБА_4 через водопровідну лінію, що проходить через підвал ОСОБА_2 Однак йому в наданні такого дозволу було відмовлено з покликанням на відсутність підстав для такого відключення, оскільки це не відповідає положенням «Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України», які затверджені Держжитлокомунгоспом України від 01.07.94 р. за №65 (а.с.11, 37).

Судом встановлено також, що будинок по вул. Грушевського, 24 в м.Дрогобичі Львівської області знятий з балансу підприємства КП «Будинкова управа №3» з 25.09.2008 року і переданий на самообслуговування власникам квартир цього будинку, які відповідно до п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

З матеріалів справи вбачається також, що приєднання водопровідного

вводу в магазин «Світлана» до основної водопровідної лінії було здійснено за згодою відповідачів та відповідало положенням п.3 «Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України», що затверджені наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 року № 65.

Відповідно до вимог п.3.2. цих Правил абонент не має права без письмового дозволу Водоканалу припиняти відпущення води субабоненту.

Беручи до уваги дані обставини справи, судова колегія вважає, що при вирішенні даного спору, суд першої інстанції, виходячи із положень ст.ст.369, 386 ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України», що затверджені наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 року № 65. а також «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 року, які, в супереч покликанням апелянтів, частково регулювали спірні правовідносини на час їх існування в 2008 році, дійшов вірного висновку про необхідність захисту порушеного права ОСОБА_3 та ОСОБА_4 що до користування спільним водопроводом, шляхом зобовязання відповідачів не чинити їм перешкод у користуванні водогоном шляхом підключення їм постачання води від існуючих внутрібудинкових мереж згідно затвердженого проекту з підвалу.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зобовязати їх привести каналізацію магазину «Світлана» у відповідність до вимог проектної документації та відєднатися від каналізаційної труби, що знаходиться в підвалі квартири ОСОБА_1, то колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні цих вимог, оскільки на час прийняття судом рішення, позивачами за зустрічним позов не надано беззаперечних та переконливих доказів того, що облаштування каналізації належного ОСОБА_3 і ОСОБА_4 магазину «Світлана» здійснено з порушенням технічних умов від 21.03.2004 року та відповідної проектної документації.

Висновок №254/10 експертного будівельно-технічного дослідження, який здійснено за заявою ОСОБА_5 після прийняття судом рішення, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такий доказ не надавався в суді першої інстанції та не був предметом його дослідження.

Поряд з цим, колегією суддів встановлено що на час розгляду даного спору в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 і ОСОБА_4 здійснили окреме облаштування водопостачання та водовідведення свого магазину, в звязку з чим ОСОБА_1 вважає даний спір вирішеним та фактично не має претензій до позивачів з приводу здійснення ними водопостачання та водовідведення на даний час.

При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у звязку із здійсненням їм перешкод у користуванні водопроводом, колегія суддів погоджується із висновками суду, щодо заподіяння такої шкоди позивачам з вини відповідачів. В той же час, враховуючи характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи щодо виниклого спору, судова колегія вважає достатньою сатисфакцією щодо відшкодування позивачам немайнової шкоди сам факт задоволення позовних вимог щодо усунення відповідачами перешкод у користуванні водопроводом у встановлений спосіб, а тому приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду в частині стягнення з відповідачів на користь позивачів грошової суми на відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ч.1 ст.309, ст. 313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2010 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо стягнення на їх користь моральної шкоди з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В решті це рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двадцяти діві з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_7Г