УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Панчук І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 серпня 2009 року, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування п. 45 Додатку №1 Ухвали Львівської міської ради №858 від 24.05.2007 року про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки у м. Львові по вул. Ю.Мушака, 46 а площею 784 кв.м. для обслуговування жилого будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Стверджує, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2007 року в порядку забезпечення позову було заборонено Львівській міській раді та департаменту містобудування Львівської міської ради приймати будь які рішення, вчиняти будь які дії з приводу земельної ділянки площею 0,1000 га по вул. Ю.Мушака, 48-а в м. Львові у межах згідно з планом земельної ділянки для попереднього погодження місця розташування, однак всупереч даній ухвалі Львівською міською радою 24.05.2007 року винесено ухвалу про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 0,0784 га по вул. Ю.Мушака, 46 а у м. Львові.

Також судом не враховано відсутність узгодження меж земельної ділянки з ним та його згоди на вилучення з користування земельної ділянки, оскільки передана у власність земельна ділянка, включає в себе частину земельної ділянки наданої йому у довгострокове користування.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в містах не більше 0,10 га.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 124 ЗК України Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивач є власником приміщення пральні, яка знаходиться за адресою : м. Львів, вул. Ю. Мушака, 48 а. 17.02.2006 року Управління архітектури і містобудування надало ОСОБА_1 висновок №3-1-774/20 про наявність містобудівних обмежень щодо користування земельною ділянкою, яким погодило надання земельної ділянки площею 0,1000 га по вул. Ю. Мушака, 48а в довгострокову користування на умовах оренди терміном на 10 років.

На підставі звернення ОСОБА_2 у Львівську міську раду щодо приватизації земельної ділянки по вул. Мушака, 46 а у м. Львові було прийнято п. 45 Додатку №1 до Ухвали Львівської міської ради від 24.05.2007 року за № 858 "Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові", якою передано йому у приватну власність земельну ділянку площею 784 кв.м. по вул. Ю. Мушака, 46 а у м. Львові для обслуговування житлового будинку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування п. 45 Додатку №1 Ухвали Львівської міської ради №858 від 24.05.2007 року про передачу у приватну власність земельної ділянки, суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування жилого будинку площею 784 кв.м. по вул. Ю. Мушака, 46а у м. Львові.

Вказаний висновок суду відповідає дослідженим доказам, а саме заявою про приватизацію земельної ділянки, висновком Управління архітектури і містобудування від 01.03.2007 року за №3-к-27010/2401, кадастровим планом земельної ділянки, правовстановлюючими документами на будинок, актом встановлення та узгодження меж.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що всупереч ухвалі Галицького районного суду м. Львова про забезпечення позову, Львівською міською радою 24.05.2007 року винесено ухвалу про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки, оскільки вказана ухвала про забезпечення позову була направлена до органів державної виконавчої служби вже після прийняття ухвали про передачу земельної ділянки у власність. Крім того, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.08.2009 року було скасовано ухвалу цього ж суду про забезпечення позову від 16.05.2007 року.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем по справі не було представлено суду належних доказів того, що у нього є права на спірну частину земельної ділянки, та доказів порушення чи невизнання його права ухваленням рішення про передачу земельної ділянки у власність відповідачеві.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п. 1, 308 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 серпня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий :

Судді: