Справа № 2-2270/2010
Номер провадження 2-2270/2010
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.09.2010 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:головуючого судовим засіданням судді - Жмуд Н.М, за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про визнання протиправними дій УПФУ в Лозівському районі Харківської області та стягнення недоотриманої суми пенсії,
29 червня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про визнання протиправними дій УПФУ в Лозівському районі Харківської області та стягнення недоотриманої суми пенсії. Вимоги обґрунтував тим, що воін має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліда 3 групи. Крім того, статтею 14 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(далі - Закон України №796-ХІІ), він віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі цього Закону йому призначено пенсію та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну її здоров'ю, розмір яких повинен визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлена законом, але йому визначена пенсія згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету» (далі - постанова КМУ №1) виходячи з базової величини для обчислення конкретних державних пенсій та додаткових пенсій за шкоду, заподіяну особам, віднесеним до 1 категорії.
Разом з тим, статтями 50 та 54 Закону України №796-ХІІ встановлено, що він має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, та державну пенсію, розмір якої не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.
Але, всупереч зазначеним нормам йому не було проведено відповідне нарахування цих пенсій. Крім того, йому не проводився перерахунок пенсії після встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як це передбачено ч.З ст.67 Закону України №796-ХІІ.
У зв'язку з цим, позивач просить суд визнати неправомірними дії відповідачів відносно нарахування та здійснення перерахування раніше призначеної основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Зобов'язати відповідача - УПФУ у Лозівському районі зробити їй перерахунок та виплату пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії за віком з послідуючим її перерахунком та виплатою відповідно до змін діючого законодавства з 01 січня 2004 року. Позивач у заяві наполягав на задоволенні своїх повних вимог у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, про місце, день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Заяву про розгляд справи без його участі та заперечення на позовні вимоги не надав, тоді як про день, час та місце слухання справи, судом були повідомлені своєчасно та належним чином про що свідчать матеріали справи.
Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення)».
Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши наведені доводи сторін та перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком. Однак, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.
Наявність права позивача на призначення та виплату пенсій у розмірах, встановлених вищезгаданим законом, є визначальним для вирішення даного спору.
Крім того, таке право позивачеві гарантується Конституцією України , статтею 46 якою передбачено право громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Згідно ст..19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами суд вважає, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають частина 1 ст. 50 та частина 4 ст.54 Закону України N 796-ХІІ, а не Постанова КМУ №1, яка істотно звужує обсяг встановлених законом.
Судом достовірно встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС 1 категорії, інвалід 3 групи.
Статтею 49 Закону України N 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), в якій наведено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів 3 групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком.
Згідно зі статтею 50 Закону України № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам З групи - у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.
Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком.
Згідно ст.55 Закону N 796-ХІІ призначення та виплата пенсій провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року.
Мінімальний розмір пенсії за віком було встановлено ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року, яка втратила чинність з набранням чинності з 01 січня 2004 року редакції ст.28 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон N 1058-ІУ) в якій було зазначено , що мінімальний розмір пенсії за віком визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.
Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 24 грудня 2004 року № 2291-1 У, що набув чинності з 12січня 2005 року, була змінена редакція статті 28 і розмір мінімальної пенсії за віком встановлено в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а саме Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення державної пенсії в розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. У зв'язку з викладеним, суд вважає доводи наданого заперечення відповідача в даній частині необгрунтованими.
Не заслуговують на увагу й посилання відповідача на те, що частини першої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до правовідносин, що виникли, не застосовується.
Зі статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.
За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає, оскільки мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ.
Відповідно до частини третьої статті 67 Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2 3, 4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
Аналіз зазначеної норми, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.
Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.
Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік» затверджено на 2004 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність у розмірі 284 грн. 69 коп.. Згідно зі ст.. 63 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» затверджено на 2005 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність у розмірі 284 грн. 69 коп.. Згідно зі ст.. 65 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» затверджено на 2006 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: у розмірі 284 грн. 69 коп..статті 65 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було встановлено мінімальний розмір пенсії за віком з 1 жовтня 2006 року в розмірі 366 грн., а 1 січня 2007 року - 380грн. У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що період, за який пенсія позивача підлягає перерахунку, підлягає зміні.
Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. 19 Конституції України; ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; ст.ст. 49, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; ст. ст. 2, 4, 6, 10,11. 15. 57, 60, 77, 79, 88, 169, 209, 212, 213-215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про визнання протиправними дій УПФУ в Лозівському районі Харківської області та стягнення недоотриманої суми пенсії - задовольнити.
Визнати протиправними дії бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області.
Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії, призначеної ОСОБА_2, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст.50, ч.4 ст.54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.11.2006 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 01.07.2009 року та з 06.11.2009 року по 27.08.2010 року у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.І ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" та виплатити недоотримані суми пенсій за результатами здійсненого перерахунку. В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Лозівської райдержадміністраці Харківської області на користь держави судовий збір у розмірі 8(вісім) гривень 50 копійок. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Лозівської райдержадміністрації Харківської області на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 (тридцять сім) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.. Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому цим Кодексом.

Головуючий

у судовому засіданні

Суддя: Н.М. Жмул