Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 травня 2010 року. Справа № 2-418/10

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю: позивача ОСОБА_1 представника позивача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ спадкового майна, третя особа: ОСОБА_4,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, який надійшов до суду 12.01.2010 року, позивач прохає: 1. Визнати автомобіль ВАЗ-2121, 1983 р випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, шасі № 0279781, кузов № НОМЕР_3, білого кольору, вартістю 15000 грн. спільною власністю її та ОСОБА_5, який помер 24.05.2009 року, за його життя, в рівних частках.

2. Визнати систему автономного опалення, вартістю 15800 грн., яку встановлено в житлових приміщеннях садиби, розташованої по вул. Васильченка, 38, в с. Троїцьке, Пятихатського району, Дніпропетровської області, спільною власністю її та ОСОБА_5, який помер 24.05.2009 року, за його життя, в рівних частках.

3. В порядку поділу спадщини, що відкрилася 24.05.2009 року після смерті ОСОБА_5, виділити у власність: позивачу - автомобіль ВАЗ-2121, 1983 р випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, шасі № 0279781, кузов № НОМЕР_3, білого кольору, вартістю 15000 грн.; відповідачу - ОСОБА_3 - систему автономного опалення, вартістю 15800 грн., яку встановлено в житлових приміщеннях садиби, розташованої по вул. Васильченка, 38, в с. Троїцьке, Пятихатського району, Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила в позовній заяві, що вона та ОСОБА_5, який помер 27.05.2009 року в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, з 1986 року по день його смерті проживали спільно, однією сімєю, без реєстрації шлюбу, в належному на праві приватної власності позивачу, отриманому в спадок від її батька, будинку № 18, по вул. Садовій, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області. ОСОБА_5 при житті був зареєстрованим за місцем проживання за вказаною адресою. ОСОБА_5 від попереднього шлюбу з ОСОБА_6, шлюб з якою розірвано 23.08.1990 року, має двох синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на цей час є повнолітніми та постійно мешкали окремо від ОСОБА_5 за різними адресами. Згідно рішення Вільногірського міського суду від 08.02.2006 року у справі № 2-161/06 ОСОБА_4 був визнаний таким, що втратив право користування квартирою № 8 в будинку № 20 по вул. Гагаріна в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, та місце його перебування на цей час позивачу невідоме, оскільки він з батьком - ОСОБА_5 більше шести років не спілкувався та на похованні батька присутнім не був. Так само ОСОБА_3 останні три роки зі своїм батьком ОСОБА_5 не спілкувався і жодних стосунків з ним не підтримував.

Оскільки при житті, ОСОБА_5 заповіт не складав на будь-чию користь, то спадкування належного йому майна має відбуватися за законом. Відповідно до рішення Вільногірського міського суду, Дніпропетровської області, у справі № 2-О-34/09 від 20.11.2009 року, що набрало законної сили, був встановлений факт проживання позивача з нині померлим ОСОБА_5 однією сімєю без реєстрації шлюбу. Як спадкоємець за законом, позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до органів нотаріату 23.11.2009 року. Також з аналогічною заявою звертався і відповідач у справі.

При житті, ОСОБА_5 придбав у власність автомобіль ВАЗ-2121, 1983 р випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, шасі № 0279781, кузов № НОМЕР_3, білого кольору, ринкова вартість якого складає 15000 грн. В 1998 році, в результаті дорожньої пригоди, зазначений автомобіль було значно пошкоджено і йому було зроблено капітальний ремонт, фактично, за кошти позивача, оскільки ОСОБА_5 на той час вже був пенсіонером та переніс інсульт і, фактично, перебував на утриманні позивача, оскільки мав незадовільний стан здоровя. Вартість ремонту склала близько 8500 грн., тобто більше половини вартості автомобіля. Під час ремонту фактично було замінено всю ходову частину авто, передні ліву та праву частини кузова, салон, замінено значну частину вузлів та агрегатів двигуна автомобіля.

Згідно ст. 74 СК України, майно чоловіка та жінки, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, та на це майно поширюються положення глави 8 СК України, яка регулює майнові відносини між подружжям.

Згідно ст. 62 СК України, якщо майно одного із подружжя істотно збільшилося у вартості внаслідок спільних грошових затрат або затрат одного з подружжя, воно може бути визнане за рішенням суду обєктом спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, на думку позивача, за її рахунок істотно збільшилась вартість зазначеного автомобіля і він є обєктом її та ОСОБА_5 спільної сумісної власності.

Окрім того, ОСОБА_5 отримав у спадок нерухоме майно садибу, розташовану по вул. Васильченка, 38, в с. Троїцьке, Пятихатського району, Дніпропетровської області, в якій за сумісні кошти позивача та ОСОБА_5 при його житті, були здійснені значні поліпшення зазначеного домоволодіння. На саму садибу, позивач, відповідно, до вимог СК України, претендувати не може і право відповідача на спадкування зазначеної садиби в цей час не оспорює. Однак, в житлових будинках зазначеної садиби позивачем за спільні кошти з ОСОБА_5 було встановлено автономне опалення та придбане для цього відповідне обладнання: котли опалення, газові лічильники, арматура, радіатори, труби, всього на загальну суму 15800 грн. Зазначене обладнання встановлено в садибі та є функціонуючим, в звязку з чим, відокремити його від житлових будинків садиби та здійснити його поділ в натурі на цей час є неможливим без порушення цілісності житла. Таким чином, позивач вважає можливим здійснити поділ зазначеного майна, що є спадковим, в інтересах усіх спадкоємців, а саме: виділити позивачу у власність автомобіль ВАЗ-2121, вартістю 15000 грн., а у власність відповідачу систему автономного опалення, вартістю 15800 грн., яка встановлена в садибі по вул. Васильченка, 38, в с. Троїцьке, Пятихатського району, Дніпропетровської області.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що її особисті доходи з 2001 року складалися з пенсії близько 1000 грн., яка в цей час складає 1400 грн., та із заробітної плати, яка складала суму близько 1500 грн., а в цей час близько 2100 грн. ОСОБА_5 отримував лише пенсію близько 700 грн., а в останні роки близько 1480 грн. Опалення в садибі в с. Троїцькому було встановлено в 2004 році. Позивач зустрічалась з відповідачем ОСОБА_3 24.11.2009 року, коли він звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При цьому ОСОБА_3 усно давав згоду на поділ спадщини саме в тому порядку, який запропонований позивачем в позові. Ні позивач ні ОСОБА_3 своїх прав на спадщину ще не оформляли. Позивач не претендує на земельний пай, на саму садибу з будинком та іншими будівлями. Позивач заявила, що у випадку задоволення позову, судові витрати у справі прохає покласти на неї.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав думку позивача та додатково пояснив, що ним ринкова вартість автомобіля була визначена внаслідок дослідження ринкових цін на аналогічні автомобілі на авторинку м. Дніпропетровська, а також по журналу «Автофотопродажа». Вартість автономного опалення та робіт з його встановлення ним були визначені внаслідок дослідження вартості аналогічних робіт та вартості устаткування в ПП Паутов та ТОВ «Демсервіс» з врахуванням площі опалення.

Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, але сам був повідомлений про місце, дату і час судового засідання належним чином, що підтверджується оголошенням про його виклик в судове засідання в газеті «Вісті Придніпровя» від 25.03.2010 року № 22/1 (1114). З врахуванням думки позивача та його представника, які не заперечували проти проведення судового розгляду справи за відсутності відповідача, суд на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України на місці ухвалив розгляд справи проводити заочно, за відсутності відповідача, який не зявився в судове засідання без поважних причин.

Третя особа у справі ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, але сам був повідомлений про місце, дату і час судового засідання належним чином, що підтверджується оголошенням про його виклик в судове засідання в газеті «Вісті Придніпровя» від 25.03.2010 року № 22/1 (1114).

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли із факту відкриття спадщини, успадкування її за законом, та виникненням спору між спадкоємцями щодо поділу спадкового майна.

Відповідно до цих правовідносин, пояснень позивача, та його представника, приймаючи до уваги, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, не порушують прав та законних інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, та про покладення судових витрат у виді судового збору (державного мита) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на позивача, відповідно до її заяви, звільнивши від відшкодування судових витрат відповідача ОСОБА_3, за наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 282249, виданого 27.05.2009 року ВРАЦС Вільногірського міського управління юстиції, Дніпропетровської області, ОСОБА_5 помер у м. Вільногірську 27.05.2009 року у віці 60 років, про що зроблено актовий запис № 113.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АП № 050714, виданого 26.03.1983 р. МРЕВ ДАІ УВД м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, автомобіль ВАЗ-2121, 1983 р випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, шасі № 0279781, кузов № НОМЕР_3, білого кольору, належить власнику ОСОБА_5, який мешкає по вул. Гагаріна, 20- 8, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області.

Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23.11.2009 року № 22200101, виданого Вільногірською державною нотаріальною конторою, 23.11.2009 р., 15.36, зареєстрована спадкова справа за № 48490061, спадкодавець ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 24.05.2009 року.

Згідно копії рішення Вільногірського міського суду, Дніпропетровської області, від 20.11.2009 року, встановлено факт, що має юридичне значення, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який помер 24.05.2009 року в м. Вільногірську, проживали спільно як чоловік та жінка однією сімєю без реєстрації шлюбу тривалий час - більше пяти років.

Згідно адресної довідки Вільногірського МВ ГУМВС від 03.03.2010 р., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, значиться зареєстрованим з 14.11.2008 р. в м. Вільногірську, по вул. Лен. КомсомолуАДРЕСА_1.

Згідно адресної довідки Вільногірського МВ ГУМВС від 02.03.2010 р., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, значився зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_7. Знятий з реєстрації 07.03.2006 року за рішенням суду від 08.02.2006 р., як особа, яка втратила право на житло.

Згідно ст. 74 СК України, 1.Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. 2. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст. 62 глави 8 СК України, 1. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. 2. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 70 СК України, 1. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.368 ЦК України, 1. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. 2. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. 3. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.4. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ст.370 ЦК України, 1. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. 2. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. 3. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності,

здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно ст. 372 ЦК України, 1. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. 2. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. 3. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. 4. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Суд приходить до наступних висновків: 1. спірні автомобіль, вартістю 15000 грн., та автономне опалення, вартістю 15800 грн., перебували у спільній сумісній власності позивача та ОСОБА_5, який помер 24.05.2009 року, за його життя, які проживали однією сімєю, але не перебували у шлюбі, стосовно цього факту заперечення від відповідача чи інших осіб не надходило; 2.частки у спільній сумісній власності на зазначене майно у позивача та ОСОБА_5, за його життя, були рівні; 3. зазначене спільне майно, окремо кожне, не може бути поділене в натурі з метою виділення частки, належної позивачу; 4. порядок поділу майна, запропонований позивачем, не порушує прав та законних інтересів відповідача та позивача, оскільки остання за своєю ініціативою, добровільно, відхилилася від рівності часток при поділі зазначеного майна і визначила для себе майно, вартість якого на 800 грн. менша від частки, яка залишається відповідачу.

Згідно квитанцій від 11.01.2010 р. позивач сплатила судовий збір 150 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн. Загальна сума майнових вимог, відносно якої слід нарахувати судовий збір, складає 15000 грн., один відсоток від якої становить 150 грн. Відповідно до заяви позивача про покладення на неї всіх судових витрат у випадку задоволення позову, суд дійшов висновку, що заява не суперечить закону і підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 3,11,16, 202-204, 316-321, 325, 328, 355-357, 370,372, 1217, 1220-1222,1261, 1264, 1268,1269, 1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 88, 209 ч.3, 212-215,218, 222-233, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати автомобіль ВАЗ-2121, 1983 р випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, шасі № 0279781, кузов № НОМЕР_3, білого кольору, вартістю 15000 грн. спільною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_5, який помер 24.05.2009 року, за його життя, в рівних частках.

Визнати систему автономного опалення, вартістю 15800 грн., яку встановлено в житлових приміщеннях садиби, розташованої по вул. Васильченка, 38, в с. Троїцьке, Пятихатського району, Дніпропетровської області, спільною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_5, який помер 24.05.2009 року, за його життя, в рівних частках.

В порядку поділу спадщини, що відкрилася 24.05.2009 року після смерті ОСОБА_5, виділити у власність: ОСОБА_1 - автомобіль ВАЗ-2121, 1983 р випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, шасі № 0279781, кузов № НОМЕР_3, білого кольору, вартістю 15000 грн.; ОСОБА_3 - систему автономного опалення, вартістю 15800 грн., яку встановлено в житлових приміщеннях садиби, розташованої по вул. Васильченка, 38, в с. Троїцьке, Пятихатського району, Дніпропетровської області.

Судові витрати у справі в виді судового збору 150 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., всього на суму 270 грн., покласти на ОСОБА_1, згідно її заяви.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана в Вільногірський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в строк, установлений для подачі заяви про апеляційне оскарження, через Вільногірський міський суд.

Копію рішення протягом п'яти днів з часу його проголошення надіслати рекомендованим листом із повідомленням про вручення відповідачу та третій особі за останньою відомою суду адресою.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.