Справа № 22ц-1086/10р. Головуюча у І-й інстанції Гуменна Н.М.
Категорія справи 53 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Глинському О.А.,

за участю позивачки ОСОБА_2 та представників ВАТ „Укртранснафта ОСОБА_3 і ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 січня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні її позову до ВАТ „Укртранснафта про стягнення заборгованості по заробітній платі за роботу на території гірського населеного пункту та компенсації втрачених грошових доходів.

Дане рішення оскаржила позивачка ОСОБА_2

Апелянт просить рішення суду скасувати і передати справу на новий розгляд, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд неправомірно не витребував документів, що стосуються оплати праці працівників, які працюють на аналогічних посадах у ВАТ „Укртранснафта за межами гірських населених пунктів, які могли б засвідчити той факт, що тарифні ставки і посадові оклади працівників, які працюють у різних умовах, є однаковими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представників відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Свої позовні вимоги сам позивач (апелянт) обґрунтовує (зокрема) Постановою КМ України від 11.08.1995 року № 648 „Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах, п.1 якої встановлено, що на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на території населених пунктів, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням, підвищуються на 25 відсотків (а.с. 80-81).

Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень на позов подано до суду:

- розрахунок заробітної плати позивачки за 1998-2006 роки (а.с. 8-17);

- Галузеві угоди між Державним комітетом, газової та нафтопереробної промисловості (і його правонаступниками) та ОСОБА_1 профспілки працівників нафтової і газової промисловості України, які діяли протягом 1998-2008 років (а.с. 105-114, 142-149),

- а також Порівняльну таблицю фактичних тарифних ставок позивачки, як електромеханіка ЦЕЗ „Карпати Управління звязку і електромонтера СУТЗ 4-го розряду, за 1998-2006 роки та галузевих гарантій в оплаті праці - з урахуванням вище згаданої Постанови КМ України від 11.08.1995 року № 648 (а.с. 103-104).

Як вбачається з вище наведених доказів, протягом 1998-2006 років фактичні тарифні ставки позивача, як електромеханіка ЦЕЗ „Карпати Управління звязку і електромонтера СУТЗ 4-го розряду, були більшими від мінімальних гарантій в оплаті праці, встановлених вище згаданими Галузевими угодами навіть при умові підвищення цих мінімальних гарантій на 25 відсотків (як це було встановлено вище згаданою Постановою КМ України від 11.08.1995 року № 648).

За вище наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позовні вимоги позивачки, які базуються на нормах вище згаданої Постанови КМ України від 11.08.1995 року № 648, не є обґрунтованими, а відтак не підлягають до задоволення і ці висновки суду позивачем (апелянтом) не спростовані.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити та залишити рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 січня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: