Справа № 2-1831
РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2010 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.

при секретарі Мамончик К.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород - Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Пересувна механізована колона № 71» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі - продажу дійсним і визнання права власності на відчужуване майно за договором, оформленим не належним чином, вказуючи, що 26 травня 2006 року між нею і Державним підприємством «Пересувна механізована колона № 71» було в простій писемній формі укладено договір купівлю - продажу нерухомого майна № 26/07, а саме: кімнати, площею 1 1 кв.м у будинку № 12-а по вул.. Лазо, у м. Білгород-Дністровському, Одеської області, однак через укладення договору у простій письмовій формі та не завірення його в подальшому нотаріально призвело до недійсності укладеного договору купівлі - продажу, що спричинило порушенню майнових прав позивачки, в звязку з чим вона звертається до суду.

Позивачка судове засідання не зявилася, представила заяву, що з позов підтримує, просить справу розглядати за її відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, представили заяву згідно якої з позовом згодні, просили справу розглядати за їх відсутністю.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 26 травня 2006 року між позивачкою і Державним підприємством «Пересувна механізована колона № 71» було в простій писемній формі укладено договір купівлю - продажу нерухомого майна № 26/07. а саме: кімнати, площею 11 кв.м у будинку № 12-а по вул.. Лазо, у м. Білгород-Дністровському, Одеської області, розрахунок був проведений в повному обсязі, будь - яких претензій по суті купівлі - продажу до позивачки не має. Придбана кімната належала відповідачеві на підставі свідоцтва право власності на житло № 121 від 18.02.1999 року.

Внаслідок того, що угода була укладена з порушенням ст.ет. 209, 657 ЦК України, а саме: не була укладена в належній письмовій формі і нотаріально засвідчена, даний факт став перешкодою позивачці в оформленні її майнових прав.

Згідно ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочинну, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо право чин, для якого встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий право чин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. У відповідності зі ст. 220 ч,2 ЦК України якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майно, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотар і ал ьно, д і йсн и м.

Таким чином, враховуючи, що сторонами фактично виконані всі істотні умови договору купівлі - продажу спірного нерухомого майна, за яке були передані гроші та яке було прийняте у власність покупця (позивача), суд вважає, що між сторонами був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна, а

е: кімнати, площею 11 кв.м у будинку № 12-а по вул.. Лазо, у м. Білгород-Дністровському, Одеської асті, по якому виконані всі істотні умови договору купівлі - продажу, визнав зазначений договір ;ним та визнав позивачку власником спірного нерухомого майна, яке вона придбала правомірно.

На підставі вищевикладеного суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання овору купівлі-продажу, укладеного між Державним підприємством «Пересувна механізована колона 71» та ОСОБА_1 - дійсним і визнання права власності за нею на нерухоме майно, аме: кімнати, площею 11 кв.м у будинку № 12-а по вул.. Лазо, у м. Білгород-Дністровському, Одеської тасті обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 220 ч. 2, 657 ЦК Україна, ст. ст. 10, 11,130, 174 209, 213, 214- 215 ЇК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 26 травня 2006 року у простій письмовій формі, згідно якого позивачка ОСОБА_1 купила у відповідача Державного підприємства «Пересувна механізована колона № 71» кімнату, площею 11 кв.м у будинку № 1-а по вул.. Лазо, у м. Білгород-Дністровському, Одеської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на кімнату, площею 11 кв.м у будинку ь 12-а по вул.. Лазо, у м. Білгород-Дністровському, Одеської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20- днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. !95 ЦПК України.

Суддя