Справа № 2-182/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Тарасової І.В. при секретарі судових засідань - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», виконавчий комітет

Фрунзенської районної у м. Харкові ради, орган опіки та піклування Фрунзенської районної ради у м. Харкові про зміну договору найму житлового приміщення, усунення перешкод у користуванні, володінні, розпорядженні житловим приміщенням, вселення та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2008 року ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом, в якому просила виділити у користування їй та її неповнолітньому сину ОСОБА_7 дві ізольовані кімнати, площею 17,2 кв.м. та 10,3 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1, зобовязати комунальне підприємство «Жилкомсервіс» Фрунзенська філія дільниця № 56 укласти з ОСОБА_3 окремий договір найму користування вказаними кімнатами, змінити договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1, зобовязати комунальне підприємство «Жилкомсервіс» Фрунзенська філія дільниця № 56 відкрити на імя позивачки окремий особистий рахунок на частку нерухомого майна окремої - спірної квартири, зобовязати ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні, володінні, розпорядженні житловим приміщенням та надати можливість безперешкодного доступу до кімнат шляхом надання ключів від вхідної двері спірної квартири, стягнути з ОСОБА_5 на користь позивачки та її неповнолітньої дитини моральні збитки у розмірі 1500 грн.

Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначала, що після укладання у 1994 році шлюбу між нею та відповідачем ОСОБА_5 вона разом з чоловіком стала проживати у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1, у 1996 році народився син - ОСОБА_7 З 1997 року по теперішній час у квартирі зареєстровані вона, неповнолітній ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_5 та його мати ОСОБА_8, основним квартиронаймачем згідно рішення Фрунзенської районної ради м. Харкова від 21.10.1997 року визнаний ОСОБА_5, квартира не приватизована. 25Ю6.2002 року шлюб між позивачкою та відповідачем ОСОБА_5 було розірвано, після чого їх стосунки стали конфліктними. Позивачка та її неповнолітня дитина займали в цій квартирі кімнату, площею 17,2 кв.м., а ОСОБА_5 займав 2 кімнати, площею 17,2 кв.м. та 10,3 кв.м. Враховуючи, що квартира є трикімнатною, загальною площею 60,4 кв.м., житловою - 44,7 кв.м., мати відповідача ОСОБА_8 фактично у спірній квартирі не мешкає, неповнолітньому ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на час звернення до суду виповнилося 12 років, позивачка просить виділити їй та неповнолітньому ОСОБА_9 2 кімнати площею 1 К кв.м., і 10,3 кв.м., а відповідачу ОСОБА_5 залишити у користуванні кімнату, площею 17,2 кв.м.

Відповідач ОСОБА_5 почав створювати для позивачки та її дитини нестерпні умови для проживання, а 19.09.2008 року позбавив можливості позивачку та її неповнолітню дитину користуватися спірною квартирою та вивіз з квартири їх речі. Позивач зверталася по факту перешкоджання їй в проживанні за місцем реєстрації до Фрунзенського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області та прокуратури Фрунзенського району м. Харкова.

Вказані дії відповідача негативно впливають на моральний стан позивача та її неповнолітньої дитини, порушують нормальний ритм їх життя, знаходячись в обстановці постійних сварок дитина позбавлена можливості належним чином виконувати шкільні завдання.

В ході судового розгляду справи 10.04.2009 року позивачка уточнила позовні вимоги та додатково до раніше викладених позовних вимог просила суд вселити її та неповнолітнього ОСОБА_7 у спірну квартиру.

У ході судового розгляду позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що після розлучення з відповідачем вона та неповнолітній ОСОБА_7 залишилися проживати у спірній квартирі разом з відповідачем. Відповідачка ОСОБА_6 у спірній квартирі не проживала. У вересні 2008 року відповідач ОСОБА_5 вигнав позивачку з неповнолітнім сином із спірної квартири, вивіз її речі, після чого вони у квартирі не проживають. В червні 2009 року вона зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, з листопада 2009 року вона працює в ДПА м. Києва та проживає у м. Києві в гуртожитку разом з дитиною. Постійного місця проживання у м. Києві позивачка не має.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 JI.B. просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 у ході судового розгляду справи позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти вселення та проживання у квартирі неповнолітнього ОСОБА_7, проти іншої частини позовних вимог заперечував та пояснив, що після розірвання шлюбу у 2002 році позивачка мешкала у спірній квартирі періодично, але її речі залишалися у квартирі. У 2008 році відповідач вивіз речі позивачки до її матері. Замки від вхідних дверей він не змінював, неповнолітній ОСОБА_7, поки проживав у м. Харкові, мав доступ до квартири, останній раз приходив до квартири перед тим, як переїхати до м. Києва, влітку 2009 року. Відповідач заперечує проти проживання у квартирі позивачки, оскільки шлюб між ними розірваний, він також у лютому 2009 року уклав шлюб з іншою жінкою, яка на даний час проживає разом з ним у спірній квартирі. Дитяча кімната - кімната його сина є вільною і відповідач не заперечує проти проживання в неї сина, в інших 2 кімнатах проживає він з дружиною та його матір. Ніяких сварок та погроз на адресу своєї колишньої дружини ОСОБА_5 не висловлював, за результатами перевірки її звернень до органів внутрішніх справ, прокуратури та на його місце роботи, факти викладені позивачкою не підтвердилися.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_11 у ході судового розгляду справи позовні вимоги визнала частково та пояснила, що восени 2009 року позивачка та її неповнолітній син добровільно переїхали на постійне проживання до м. Києва, де позивачка створила сімю, має постійне місце роботи, а ОСОБА_7 - навчання, тому позивачка не має права користуватися спірною квартирою. Що стосується виділення позивачки та її сину в користування 2 окремих кімнат та укладення окремого договору найму на них, представник відповідача зазначила, що встановлення такого порядку значно погіршить права інших наймачів - відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, крім того, площа спірної квартири не дозволяє її поділити або виділити у користування окремі приміщення.

Відповідачка ОСОБА_6 у ході судового розгляду справи позовні вимоги не визнала та пояснила, що її колишня невістка позивачка ОСОБА_3 після розлучення у 2002 році з відповідачем ОСОБА_5 практично не проживала у спірній квартирі, проживала в квартирі своєї матері, а з 2009 року переїхала до м. Києва. Ніяких погроз на адресу своєї колишньої дружини ОСОБА_5 не висловлював, вона добровільно залишила спірну квартиру.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Фрунзенської районної у м. Харкові ради, ОСОБА_12, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що згідно з вимогами законодавства, зміна або укладення нового договору найму житлового приміщення не входить до компетенції КП «Жилкомсервіс», на підставі рішення суду це питання вирішується виконавчим комітетом Фрунзенської районної ради м. Харкова. В добровільному порядку позивачка або відповідачі до виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова з цього приводу не зверталися.

Треті особи - КП «Жилкомсервіс» та орган опіки та піклування Фрунзенської районної ради у м. Харкові у судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, надали суду письмові заяви, якими просили розглядати справу у їх відсутність.

Суд, вислухав пояснення сторін та їх представників, третьої особи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради у м. Харкові № 229/26 від 21.10.1997 року наймачем ізольованої трикімнатної квартири АДРЕСА_1 замість померлого ОСОБА_13 визнаний його син ОСОБА_5, до договору найму, крім нього, включені ОСОБА_6 - мати, ОСОБА_3 - жінка та ОСОБА_4 - син.

На теперішній час, згідно з довідкою дільниці № 56 Фрунзенської філії КП «Жилкомсервіс» в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5 - основний квартиронаймач, - з 28.10.1992 року, ОСОБА_3 - з 22.01.1997 року, ОСОБА_6 - з 11.10.1971р., ОСОБА_7 - з 04.11.1996р., квартира не приватизована.

Згідно свідоцтва про народження I-BJI № 035278, виданого 29.11.1996 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, ОСОБА_4 народився 04.11.1996 року, батьком його вказаний ОСОБА_5, матірю - ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 1-BJ1 № 175496, виданого 25.06.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано 25.06.2002 року.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 вселилася та була зареєстрована у спірній квартирі як дружина відповідача ОСОБА_5 та відповідно до ст.64 ЖК України до розірвання шлюбу з ОСОБА_5 - 25.06.2002 року належала до членів сім'ї наймача.

Згідно ч.З ст.64 ЖК України якщо особи перестали бути членами сім! наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач і члени його сім'ї.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивачки та не заперечується відповідачем з серпня 2008 року між сторонами почали виникати конфлікти з приводу користування спірною квартирою, а у вересні 2008 року відповідач ОСОБА_5 вивіз зі спірної квартири речі позивачки, які знаходилися у кімнати, в якій вона проживала.

З цього приводу ОСОБА_3 16.08.2008 року, 19.09.2008 року зверталася до Фрунзенського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області із заявами про прийняття заходів до її чоловіка, який перешкоджає в її проживанні за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_2. Як вбачається з матеріалу про відмову в порушенні кримінальної справи № 6462 Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області, під час перевірки правоохоронними органами заяви ОСОБА_3 факт вивезення речей останньої зі спірної квартири знайшов підтвердження.

У червні-липні 2009 року позивачка знову зверталася до Фрунзенського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області, прокуратури Фрунзенського району м. Харкова з заявою про прийняття заходів до відповідача ОСОБА_5, який перешкоджає їй та неповнолітньому ОСОБА_7 в проживанні за місцем реєстрації, а також зверталася за місцем роботи ОСОБА_5 з заявою на неправомірні дії останнього, повязані з позбавленням позивачки права користування спірною квартирою, погрозою насильством та табельною зброєю.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що позивачка, є її донькою, у вересні 2008 року відповідач вивіз зі спірної квартири речі її доньки, у звязку з чим остання деякий час проживала в квартирі свідка, а потім була вимушена зняти в аренду квартиру.

Таким чином судом встановлено, що позивачка разом з неповнолітнім сином, які відповідно до ч.З ст.64 ЖК України мають права членів сім'ї відповідача, з серпня 2008 року намагаються потрапити до спірної квартири, де вони мають право на користування житловою площею на підставі реєстрації у квартирі, що спростовує доводи відповідача про те, що позивачка добровільно виїхала зі спірної квартири та не має перешкод в користуванні житловою площею.

Доводи відповідача ОСОБА_5 про те, що позивачка не проживає у спірній квартирі з 2002 року після розлучення спростовуються поясненнями самого відповідача від 18.08.2008р. що маються в матеріалах про відмову в порушенні кримінальної справи № 5687 від 22.08.2008 р. Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України, про те, що його колишня дружина ОСОБА_3 проживає у спірній квартирі, але між ними існують конфліктні стосунки.

Належних та допустимих доказів того, що позивачка добровільно обрала місцем свого постійного проживання інше житло і що позивачка має інше постійне місце проживання, у звязку з чим втратила право користування житловою площею у спірній квартирі, відповідачами суду не надано.

Відповідно до ч.І ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обовязки, що випливають з найму жилого приміщення.

Відповідно до ч.З ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У звязку з вище викладеним, суд вважає, що право позивачки та її неповнолітнього сина на користування спірною квартирою були порушені. У звязку з чим підлягають поновленню шляхом зобовязання ОСОБА_5 передати ОСОБА_3 ключі від вхідної двері вказаної квартири та не перешкоджати ОСОБА_3 та неповнолітньому ОСОБА_4 у користуванні вказаною квартирою.

Суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги щодо стягнення на користь позивачки та її неповнолітнього сина моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача ОСОБА_5 щодо створення перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням. Так, вказані дії відповідача порушили нормальний ритм життя позивачки та її неповнолітнього сина, які були вимушені шукати інше житло, орендувати квартиру, шо підтверджується договором оренди квартири від 01.10.2008 року, укладеним між позивачкою та ОСОБА_15 на строк з 01.10.2008р. по 01.10.2009 року, примусили позивачку звертатися до правоохоронних органів за захистом порушених житлових прав своїх та неповнолітнього ОСОБА_7 Розмір завданої позивачці та її неповнолітньому сину моральної шкоди порушенням їх житлових прав суд оцінює у 1500 грн., які стягує з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_3 та її неповнолітнього сина ОСОБА_7

Не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо виділення у користування позивачці та її неповнолітньому сину двох ізольованих кімнат у спірній квартирі та укладання з ОСОБА_3 окремого договору найму користування вказаними кімнатами та відкриття на її імя окремого особистого рахунку.

Відповідно до ст.104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім 'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, спір може бути вирішено в судовому порядку.

Як вбачається з плану трикімнатної квартири будинку № 112 по вул. Салтівське шосе у м. Харкові загальна площа спірної квартири складає 60,4 кв.м., жила площа - 44,7 кв.м., квартира має три ізольовані кімнати: площею 17,2 кв.м. обладнану балконом, площею 17,2 кв.м., площею 10,3 кв.м., кухню площею 5,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,2 кв.м., туалетну кімнату площею 1,1 кв.м.

Таким чином на кожного з зареєстрованих мешканців квартири припадає по 11,175 кв.м. житлової площі.

Ягідно змісту ст.63 Житлового Кодексу України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського фонду, є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення , що складається з однієї чи кількох кімнат, не може бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі, частина кімнати або кімната кімната, звязана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Суд вважає неможливим змінити договір найму спірного жилого приміщення як зазначено позивачкою та виділити у користування їй та неповнолітньому ОСОБА_7 дві кімнати площею 17,2кв.м. та 10,3 кв.м., оскільки в цьому разі значно погіршаться умови проживання та будуть порушені права інших мешканців - відповідачів ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_6 Крім того, виходячи з планровки квартири, будуть створені незручності в користуванні як жилими так і підсобними приміщеннями, оскільки квартира має одну малометражну кухню площею 5,4 кв.м., одну ванну та одну туалетну кімнати, порядок користування якими позивачем не зазначений.

Доказів про те, що вказані підсобні приміщення можуть використатися двома сімями, а також щодо існування технічної можливості проведення у спірному жилому приміщенні переобладнань або перепланіровки позивачкою не надано.

Таким чином, з урахуванням санітарних та технічних вимог, суд прийшов до висновку про неможливість укладення декількох договорів найму жилого приміщення у спірній квартирі та, відповідно, відкриття на імя позивачки окремого особистого рахунку.

Керуючись ст.ст. 63, 64, 71, 104, 107 Житлового Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 81, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_3.

Усунути перешкоди ОСОБА_3 та неповнолітньому ОСОБА_4 у користуванні квартирою № 148 будинку № 112 по вул. Салтівське шосе в м. Харкові, зобовязавши ОСОБА_5 передати ОСОБА_3 ключі від вхідної двері вказаної квартири та не перешкоджати ОСОБА_3 та неповнолітньому ОСОБА_4 у користуванні вказаною квартирою.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, 1500 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Фрунзенський районний суд м. Харкова з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги або шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана - після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ:

.