Справа № 2-760/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2010р.

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

В складі: головуючого судді Федорової Л.П.

при секретарі Шарун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно справу за позовом

ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі про зобов»язання суб»єкта владних повноважень здійснити перерахунок пенсійних виплат,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом в якому просить стягнути з управління пенсійного фонду в Дубенському районі заборгованість по невиплаченій в повному обємі в 2006-2009 роках щомісячної соціальної допомоги як дитині війни. В обґрунтування своїх вимог посилається на те що він народився 08.08.1938 року і відповідно до закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни. Відповідно до ст.6 закону України Про соціальний захист дітей війни має право на щомісячну державну соціальну допомогу, що виплачується замість пенсії і підвищена на 30% мінімальної пенсії за віком. Виплата вказаної соціальної допомоги покладена на органи Пенсійного фонду. Однак відповідач вимоги закону не виконує, соціальну допомогу в повному обємі не виплачує. У звязку з чим за підрахунком позивача з відповідача підлягає стягнення недоплачена соціальна допомога за періоди з січня 2006 по грудень 2009 року в сумі 5117грн. 10 коп. Просить поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, визнати дії відповідача неправомірними та стягнути недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу.

Представник позивача позовні вимоги в суді підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, виклавши свої заперечення в письмовому вигляді. Рахує що підстав для задоволення позову не має, поскільки виплати позивачці проводились відповідно до діючого законодавства. Наполягає на застосуванні наслідків пропуску позивачем строку звернення до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого.

Позивач ОСОБА_1 громадянин України, народився 08.08.1938 року і відповідно до закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни який набрав чинності з 01.01.2006 року. Відповідно до ст.6 вказаного закону дітям війни пенсій або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом ст.17 закону України Про державний бюджет України на 2006 рік зупинено на 2006 рік дію ст.6 закону України Про соціальний захист дітей війни.

Законом України від 19.01.2006 року №3367-IV внесені зміни до закону України Про державний бюджет України на 2006 рік відповідно до яких виключено п. 17 ст.77, а ст.110 викладена в іншій редакції. Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим ст.5 закону України Про соціальний захист дітей війни, запроваджуються з 01.01.2006 року, а ст.6 у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Таке визначення у 2006 році Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету не проводилось, а тому позовні вимоги за період 2006 року задоволенню не підлягають.

Дію ст.6 Закону на 2007 рік було зупинено ст.111 Закону України від 19.12.2006 року Про державний бюджет України на 2007 рік (з урахуванням положень п.12 ст.71 цього Закону), та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до ст.6 закону виплачується особам, які є інвалідами (крім тих на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рн/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), визнані неконституційними положення п.12 ст.71 закону України Про державний бюджет України на 2007 рік, щодо такого зупинення дії ст.6 Закону.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Подібні відносини склалися і в 2008 році, оскільки зміни до ст.6 Закону, що внесені п.41 розд. 2 закону України від 28.12.2007 року Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-пр/2008.

Доводи відповідача про те, що поняття мінімальна пенсія за віком про яке йдеться в ст.28 закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування застосовується виключно для визначення пенсій, що призначають лише за цим Законом, і не стосується дітей війни відповідно до ст.6 Закону, є непереконливими. Суд враховує, що згідно з ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Тому пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 закону України Про прожитковий мінімум від 15.07.1999 року №966-14 для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком застосовується прожитковий мінімум.

Тобто, з вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є базою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України, законів України, та ґрунтується, зокрема, на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчим ніж прожитковий мінімум, встановлений законом. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність визначено законами України про державний бюджет на відповідний рік (2007, 2008р.р.).

Посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії не може братися до уваги, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобовязань, покладених на управління законодавством.

Пунктом 3 Положення про Пенсійний фонд України, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1261 від 24.10.2007р., до основних завдань Пенсійного фонду України віднесено, закрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсії, допомоги на поховання інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. У п.8 вказаної Постанови до джерел формування коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках передбачених законодавством. Відповідно до Указу Президента України №121/2001 від 01.03.2001р. Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообовязкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплат, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Пунктом 6 статті 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах,містах і районах у містах передбачено, що управління Пенсійного фонду України в районах,містах і районах у містах призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства.

При прийнятті рішення суд бере до уваги принципи юридичної визначеності та відповідальності держави, які враховуються в практиці Європейського суду з прав людини. Таким чином суд вважає, що дії відповідача щодо невиплати позивачу підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, за періоди з 09.07.2007 по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 по 31.12.2009 року є протиправними. Крім того, оскільки порушення щодо невиплати позивачу надбавки до пенсії є триваючим, і неможливо визначити початок перебігу строку звернення до суду, строк позовної давності не застосовується.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, ст.6 закону України Про соціальний захист дітей війни, суд

п о с т а н о в и в:

позов задоволити частково: визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в Дубенському районі щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 09 липня по 31 грудня 2007р., з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 01.01.2009 по 31.12.2009 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі нарахувати ОСОБА_1 державну соціальну допомогу за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», та провести відповідні виплати

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі на користь ОСОБА_1 54 грн. 57 коп. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, сплачених при подачі позовної заяви.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд з поданням в 10-денний строк заяви про апеляційне оскарження, з наступним поданням у 20-денний строк з дня подання заяви про апеляційне оскарження апеляційної скарги.

Рішення також може бути оскаржене і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але після цього у 20-денний строк після подання заяви про апеляційне оскарження не буде подано апеляційної скарги, рішення теж набирає законної сили.

В разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили у разі його нескасування судом апеляційної інстанції.

Суддя: