Справа № 2-о-13/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2010 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Гнипа О. І.,

при секретарі Бородіній В. В.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту належності документів, заінтересовані особи: Семенівська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області; комунальне підприємство «Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації»,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник, ОСОБА_2, подав до Семенівського районного суду Чернігівської області заяву, в якій просив встановити те, що: свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з будівлями та спорудами по вулиці Приозерній, будинок 124, в місті Семенівка Чернігівської області, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської міської ради Чернігівської області № 4 від 25 березня 1981 року на громадянку ОСОБА_3 належало за життя ОСОБА_4; реєстраційний напис на документі про право особистої власності на будинок в цілому за реєстром № 2895 в реєстровій книзі 26 від 04 травня 1981 року, виданий на імя ОСОБА_3 належав на час життя ОСОБА_4. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 у заяві зазначив про те, що у нього була тітка ОСОБА_4, яка мешкала у належному їй на праві особистої власності житловому будинку № 124 по вулиці Приозерна в місті Семенівка Чернігівської області. 05 листопада 2002 року вона померла. За своє життя, а саме 15 лютого 1991 року, ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчений Семенівським районним державним нотаріусом і зареєстрований в реєстрі за № 187. Згідно даного заповіту вона заповіла заявнику все своє майно, в тому числі і вищезазначений житловий будинок. Заявник звернувся до Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про отримання спадщини від покійної тітки, але нотаріусом йому в цьому було відмовлено з тих причин, що в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок від 04 травня 1981 року, яке видане на підставі рішення виконкому Семенівської міської ради № 04 від 25 березня 1981 року, і в реєстраційному написі на даному свідоцтві про право особистої власності, реєстровий номер 2895 від 04 травня 1981 року, зроблена помилка, тобто замість прізвища ОСОБА_4 вказано помилково Меркула, замість імя ОСОБА_4 вказано помилково ОСОБА_3. В дійсності і жилий будинок, який розташований в місті Семенівка по вулиці Приозерна, будинок 124, і свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 04 травня 1981 року з реєстраційним написом № 2895 від 4 травня 1981 року належали покійній тітці позивача ОСОБА_4. Про це свідчать наступні докази. В свідоцтві про смерть від 5 листопада 2002 року 1-ЕЛ № 160779 вказано прізвище, імя і по батькові померлої тітки як ОСОБА_4, тобто вірно. В своєму заповіті, зареєстрованому в реєстрі за № 187, ОСОБА_4 заповіла належний їй жилий будинок, який знаходиться за адресою місто Семенівка вулиця Приозерна, будинок 124, Чернігівської області. В даному заповіті прізвище та імя тітки позивача вказано вірно як і в свідоцтві про її смерть. З довідки № 3064 від 3 червня 2010 року вбачається, що саме ОСОБА_4 до дня своєї смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто в тому самому будинку, який вона заповіла заявнику. З страхового свідоцтва БХ № 0406005 від 20 березня 1988 року також вбачається, що саме ОСОБА_4 укладала договір страхування належного їй будинку по вулиці Приозерна, будинок 124, в місті Семенівка Чернігівської області, в ньому також вірно зазначені її прізвище, імя та по батькові як ОСОБА_4. З трудової книжки колгоспника № 91 так само вбачається, що її прізвище, імя і по батькові є як ОСОБА_4. Встановлення належності вказаних правовстановлюючих документів необхідно для того, щоб заявник як спадкоємець за заповітом міг отримати спадщину після померлої тітки, зокрема жилий будинок з господарськими будівлями

Заявник ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, направив в суд свого представника ОСОБА_1.

Представник заявника ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримав та пояснив про те, що, на його думку, заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Заінтересовані особи, Семенівська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області та комунальне підприємство «Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації», у судове засідання своїх представників не направили, були повідомлені належним чином про час і місце судового засідання.

Суд, вислухавши представника заявника, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне вирішити заяву за наведених у ній обставин, які суд вважає доведеними, через те, що вони у повному обсязі підтверджуються даними зазначених вище документів, котрі були досліджені судом у судовому засіданні.

За таких обставин суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню повністю на підставі положень ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України.

Керуючись ст. ст. 60, 212-215, 256, 259 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту належності документів, заінтересовані особи: Семенівська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області; комунальне підприємство «Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації» задовольнити повністю.

Встановити факт, що свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, які розташовані по вулиці Приозерна, 124, в місті Семенівка Чернігівської області, котре видане на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської міської ради Чернігівської області № 04 від 25 березня 1981 року на громадянку ОСОБА_3, разом з реєстраційним написом про реєстрацію цього житлового будинку в цілому за громадянкою ОСОБА_3 (записаний в реєстрову книгу № 26 за реєстровим № 2895 04 травня 1981 року), котрий міститься на свідоцтві, за життя належали ОСОБА_4.

Від сплати державного мита за подачу заяви і розгляд цивільної справи заявника ОСОБА_2 на підставі п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: О.І. Гнип