Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
№ 2- 387
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Хеопс А» до комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудінвест» і ОСОБА_1, третя особа Дніпропетровська міська рада про припинення права власності та зобовязання виконати певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Хеопс А» 22 квітня 2008 року звернулося до суду з позовом до відповідачів КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР, ТОВ «Домобудінвест» і ОСОБА_1 про припинення права власності та зобовязання виконати певні дії, позовні вимоги змінювалися і уточнювалися, від вимог до КП ДМБТІ ДОР позивач відмовився. Позивачі в своєму позові, а його представник в ході судового засідання посилалися на те, що позивач є орендарем земельної ділянки по вул. Ливарній (Жовтневий район) в районі будинків №1, 3 на підставі договору оренди земельної ділянки від 01 червня 2006 року укладеного між ТОВ «Хеопс А» та Дніпропетровською міською радою. На цей час права орендаря ТОВ «Хеопс А» щодо цієї земельної ділянки порушені відповідачами ТОВ «Домобудінвест» та ОСОБА_1 який є учасником вказаного товариства, стверджуючи, що на орендуємій земельній ділянці знаходиться належне їм нерухомо майно, а саме домоволодіння цоколь житлового будинку (ушкоджений пожежею), право власності на яке зареєстровано за відповідачем КП «ДМБТІ» в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № березня 2008 року. Але це не відповідає дійсності, в даному випадку відповідач насправді не є власником нерухомого майна та що зареєстроване право власності відповідача підлягає припиненню. Вважаючи вказане протиправним, позивач просив припинити право власності ТОВ «Домобудінвест» на вказане домоволодіння цоколь житлового будинку та зобовязати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ТОВ «Хеопс А» в користуванні земельною ділянкою по вул. Ливарній (Жовтневий район) в районі будинків № 1, 3, задовольнивши позов в повному обсязі.

Представники відповідачів ТОВ «Домобудінвест» і ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснивши, що всі дії відповідача були і є в рамках закону, погодження видане правильно і є чинним, будинок є та зареєстровано право власності, ніяких порушень не допущено, вважають позовні вимоги не обґрунтованими, безпідставними і просили в їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. В письмовому зверненні до суду з позовними вимогами погодився, проти позову не заперечував, вважає позовні вимоги обґрунтованими і законними, просив справу розглянути по закону за наявними матеріалами справи без участі їх представника. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника третьої особи згідно ст. 169 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представників позивача і відповідачів, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ТОВ «Хеопс А» є орендарем земельної ділянки по вул. Ливарній (Жовтневий район) в районі будинків № 1,3 на підставі договору оренди земельної ділянки від 01 червня 2006 року укладеного між ТОВ «Хеопс А» та Дніпропетровською міською радою. На цей час права орендаря ТОВ «Хеопс А» щодо цієї земельної ділянки порушені відповідачами ТОВ «Домобудінвест» та ОСОБА_1, який є учасником вказаного товариства та відповідно до діючого законодавства визначає основні напрямки діяльності товариства, тому таким чином також порушує законні права та інтереси ТОВ «Хеопс А» як землекористувача земельної ділянки. Суть порушень законних прав та інтересів позивача полягає в тому, що на цей час відповідач стверджує, що на орендуємій земельній ділянці знаходиться належне йому нерухомо майно, а саме домоволодіння цоколь житлового будинку (ушкоджений пожежею) право власності на яке зареєстровано відповідачем КП ДМБТІ ДОР в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № березня 2008 року. Тобто відповідач стверджуючи, що він є власником нерухомого майна наполягає на визнанні його права користування частиною земельної ділянки яка знаходиться в оренді у ТОВ «Хеопс А»; підтвердженням цього є припис прокурора м. Дніпропетровська, в якому останній ставить питання про усунення порушень прав ТОВ «Домобудінвест» з боку ТОВ «Хеопс А» вимагаючи від Дніпропетровської міської ради скасування рішення про надання ТОВ «Хеопс А» земельної ділянки.

Позивач не погодився з такою позицією, в добровільному порядку спір не вирішено і ТОВ «Хеопс А» вимушене звернутися з позовом до суду, оскільки вважає, що в даному випадку відповідач насправді не є власником нерухомого майна та що зареєстроване право власності відповідача підлягає припиненню. Суд вважає вимоги обгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 346 ЦК України, якої визначені правові підстави припинення права власності, однією із підстав для припинення права власності зокрема є знищення майна. ЦК України у статті 349 також містить імперативну норму, якою прямо передбачено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення. Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 4 від 02 липня 1976 року (із змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про знищення та пошкодження державного чи колективного майна шляхом підпалу або внаслідок порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки» розяснив, що знищення державного або колективного майна - це приведення його у повну непридатність до використання за цільовим призначенням. Внаслідок знищення майно перестає існувати або повністю втрачає свою цінність.

Відповідно до поняття домоволодіння яке міститься у наказі державного комітету статистики України «Про затвердження форм погосподарського обліку та Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах» від 18 квітня 2005 року № 95: домоволодіння - це житловий будинок з прилеглою до нього земельною ділянкою та належними йому господарськими спорудами та будівлями. Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Тобто виходячи із наведеного вбачається, що цоколь житлового будинку (ушкоджений пожежею) не може виступати в цивільному обороті як домоволодіння (обєкт нерухомого майна), а уявляє собою залишки знищеного нерухомого майна, право власності на яке повинно бути припинено на підставі вимог діючого законодавства.

В звязку з цим рішення КП «Дніпропетровське МБТІ» ДОР про реєстрацію права власності домоволодіння - цоколь житлового будинку (ушкоджений пожежею), розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ливарна, 3а за ТОВ «Домобудінвест» є незаконним та підлягає скасуванню. Також той факт, що на вказаній земельній ділянці не існую домоволодіння підтверджується актом прийому передачі земельної ділянки складений між орендодавцем Дніпропетровською міською радою та орендарем ТОВ «Хеопс А». Згідно п. 3 акту прийому - передачі земельної ділянки кадастровий номер :03:336:0037, земельна ділянка вільна від будівель і споруд. В наявності зелені насадження і виходи інженерних мереж і залишки залізобетонної огорожі. Все це свідчить про порушення законних прав та інтересів позивача з боку відповідачів та про незаконність дій відповідачів.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту відповідно до цієї норми припинення дії, яка порушує право, припинення правовідношення.

Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi домовленості i зобовязання стосовно відповідачів по незаконним (з точки зору цих відповідачів) діям відносно нього по їх перешкоджанню будівництву, предмета спору, а відповідачі цього не довели. Твердження відповідачів про наявнiсть будь-яких iнших зобов'язань стосовно позовних вимог - є припущенням.

Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідачів проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджуються, порушення прав позивача дійсно були допущені.

При таких обставинах суд вважає можливим припинити право власності ТОВ «Домобудінвест» на домоволодіння цоколь житлового будинку, яке зареєстроване в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № березня 2008 року та зобовязати ОСОБА_1 не чинити перешкоди товариству з обмеженою відповідальністю «Хеопс А» в користуванні земельною ділянкою по вул. Ливарній (Жовтневий район) в районі будинків № 1, 3.

Таким чином позовні вимоги про припинення права власності та зобовязання виконати певні дії в такому вигляді знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 19, 55, 124 Конституції України, ст. 27 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 24, 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 346, 349, 380 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Припинити право власності товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудінвест» на домоволодіння цоколь житлового будинку, яке зареєстроване в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № березня 2008 року.

Зобовязати ОСОБА_1 не чинити перешкоди товариству з обмеженою відповідальністю «Хеопс А» в користуванні земельною ділянкою по вул. Ливарній (Жовтневий район) в районі будинків № 1, 3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -