Справа №22ц-2029/10 р. Головуючий у 1 інстанції: Тропак О.В.
Категорія: 30 Доповідач: Курій Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого - Юхименка А.Г.

суддів: Курій Н.М., Мікуш Ю.Р.

секретаря: Качмар М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 16 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бродівського РВ ГУМУС України у Львівській області і Державного казначейства України про відшкодування моральної шкоди в сумі 1700 грн.,

встановила:

23 травня 2005 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Бродівського РВ ГУМУС України у Львівській області про відшкодування шкоди у звязку з його неправомірними діями, а саме: своїми неправомірними діями міліція безпідставно його затримала та силою доставила до суду, у звязку з чим йому спричинена моральна шкода, яку оцінює у розмірі 1700 грн.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 29 липня 2005 року даний позов було залишено без розгляду.

14 травня 2009 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із позовом до відповідача Бродівського РВ ГУМУС України у Львівській області про відшкодування шкоди, покликаючись на те, що в 2004 році відповідач порушив стосовно нього адміністративну справу, не попередивши його відповідним чином. Його силою було доставлено в судове засідання, де він дізнався про порушення адмінсправи № 3-799/04. Суд його оправдав, в притягненні до відповідальності відповідачу відмовлено. Стверджував, що своїми неправомірними діями міліція безпідставно його затримала, а звинувачення принизили його гідність, нанесли непоправиму шкоду його порядності, та просив стягнути з відповідача 1700 грн. моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_1 до Бродівського РВ ГУМУС України у Львівській області і Державного казначейства України про відшкодування моральної шкоди в сумі 1700 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись із рішенням суду, просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника Державного казначейства України ОСОБА_2щодо апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З відмовного матеріалу № 312-0208 по заявах громадянок ОСОБА_3, ОСОБА_4 вбачається, що донька позивача та колишня дружина звернулись до Бродівського райвідділу УМВСУ у Львівській області із заявами про неправомірну поведінку ОСОБА_1.

Постановою дільничного інспектора міліції Бродівського РВУМВСУ у Львівській області від 08.04.2004 року по вказаних вище заявах відмовлено в порушенні кримінальної справи та прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ст. 173-2 КУпАП, направивши матеріали в районний суд для розгляду.

Судом встановлено, що з метою вирішення справи ОСОБА_1 був доставлений до суду 26 квітня 2004 року. За результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, судом винесено постанову від 26 квітня 2004 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 (справа № 2-1773/05 а.с.3).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом :

с) законний арешт, або затримання особи, здійснення з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до частини 3 зазначеної вище статті Конвенції, кожен кого заарештовано, або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон дає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку, або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з'явитися на судове засідання.

Стаття 268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, врахувавши положення ст.56 Конституції України, п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правильно виходив із того, що дії працівників міліції, які 26 квітня 2004 року доставили позивача в суд, не можуть розглядатися як незаконне затримання, а дають суду підстави розглядати їх як дії, здійснені з метою допровадження позивача до компетентного органу - суду для розгляду відносно позивача справи про адміністративне правопорушення; докази заподіяння моральної шкоди у звязку із приниження гідності ОСОБА_1 та докази наявності мети у працівників РВ для такого приниження позивачем суду не подані. Тому, висновок суду про відсутність правових підстав для покладення на відповідачів обов'язку відшкодування моральної шкоди обґрунтований.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав скерування справи на новий розгляд визначених ст. 311 ЦПК України в апеляційній скарзі не наведено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального закону та зібраним по справі доказам, й підстави для його скасування відсутні, тому апеляційну скаргу слід відхилити а рішення суду залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 16 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Судя апеляційного суду Львівської області ОСОБА_5