Розівський районний суд Запорізької області
Справа №2-376
РІШЕННЯ

02 серпня 2010 року смт Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Розівському районі Запорізької області (далі за текстом - Управління ПФУ) про визнання неправомірною бездіяльність Управління ПФУ та зобов'язання здійснити перерахунок та виплачу недоплаченої щомісячної суми допомоги «Дітям війни», -

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2010 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом до суду, в якому вказав, що має статус дитини війни, а тому відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-IVвід 18 листопада 2004 року (далі за текстом - Закон №2195-ІV) має право на підвищення розміру пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Проте Управлінням ПФУ така надбавка до пенсії не нараховувалась та не виплачувалась. ОСОБА_1 зазначив, що бездіяльність Управління ПФУ щодо нездійснення перерахунку та невиплати йому у повному обсязі надбавки до пенсії згідно Закону №2195 IV за вказаний період є неправомірною та такою, що суперечить Конституції України та Законам України. За наведених обставин позивач, уточнивши свої вимога під час вирішення судом питання про відкриття провадження у справі, просив зобов'язати відповідача - Управління ПФУ здійснити йому перерахунок та виплату надбавки до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 березня 2010 року, визнавши його право на отримання невиплаченої надбавки до пенсії.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з'явились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі. Крім цього, відповідач подав письмові заперечення, в яких позовні вимоги повністю не визнав, посилаючись на те, що призначення та виплата позивачу надбавки до пенсії, як дитині війни. здійснюється в повному обсязі згідно до чинного законодавства.

Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає., що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2195-IV дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Статтею 6 даного Закону передбачено, що доплата до пенсії нараховується у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та має правовий статус дитини війни, що надає йому права на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом №2195-IV.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Дію ст.6 Закону №2195-1V було зупинено ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року (з урахуванням положень п.12 ст.71 цього Закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону №2195-IV виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп від 09 липня 2007 року визнано неконституційними п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», що призупиняли дію ст.6 Закону №2195-IV.

Законом України від 28 грудня 2007 року №107-VI текст ст.6 Закону №2195-ІV було змінено та встановлено, зокрема у частині першій, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційними пп.2 п.41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», що призупиняли дію ст.6 Закону №2195-IV.

Зміст ст.6 Закону №2195-IV не коригувався та її дія на 2009-2010 роки законами України не була зупинена

З матеріалів справи вбачається, що відповідач виплачував щомісячно позивачеві ОСОБА_1, як дитині війни, підвищення до пенсії з 01 січня 2008 року - 47 грн.. з 01 квітня 2008 року по 22 травня 2008 року - 48 грн. 10 коп., а починаючи з 22 травня 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 в розмірі 48 грн. 10 коп., з 01 липня 2008 року - 48 грн. 20 коп. та з 01 жовтня 2008 року по 31 березня 2010 року 49 грн. 80 коп..

Постанова Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» є підзаконним нормативним актом і не повинна застосовуватись відповідачем, як така, що суперечить Закону №2195- IV, який має вищу юридичну силу.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та «Про Державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, був встановлений відповідно: з 01 січня 2008 року - 470 грн., з 01 квітня 2008 року - 481 грн., з 01 липня 2008 року - 482 грн., з 01 жовтня 2008 року - 498 грн., з 01 листопада 2009 року - 573 грн., з 01 січня 2010 року - 695 грн., з 01 квітня 2010 року - 705 грн..

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про проявлення відповідачем бездіяльності щодо невиконання законодавче визначеного обов'язку здійсните за вказані періоди перерахунок надбавки до пенсії позивачу та виплатити йому пенсію у розмірі, встановленому ст.6 Закону №2195-1V.

Доводи відповідача, викладені у запереченнях проти адміністративного позову, не можуть бути прийняті до уваги та слугувати підставою для відмови в задоволенні у повному обсязі вимог позивача оскільки особливий статус «дітей війни» та обумовлені цим Законом державні соціальні гарантії дітям війни, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами (ч.2 ст.3 Закону №2195-IV).

Проте відповідачем не було надано будь-яких щодо правомірності його бездіяльності, також як і не наведено підстав не застосування у виниклих правовідносинах належним чином положень ст.7 Закону №2195-1Vвід 18 листопада 2004 року, якою відзначено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Що стосується доводів відповідача про те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-1Vвід 09 липня 2003 року (далі - Закон №1058-1V), застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується «дітей війни» відповідно до ст.6 Закону №2195-IV від 18 листопада 2004 року, то вони є безпідставними. Положення ч.3 ст.28 Закону №1058-1V не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч.1 цієї статні.

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню, оскільки йому, як дитині війни, відповідачем за вищевказаний період частково нараховане та виплачене підвищення до пенсії.

На підставі викладеного, керуючись ст.22 Конституції України, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне врахування», ст.ст. 10,11,60,209,212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Розівському районі Запорізької області щодо невиконання законодавче визначеного обов'язку здійсниш за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по З1 березня 2010 року перерахунок та виплату надбавки до пенсії ОСОБА_1 у розмірі, встановленому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Розівському районі Запорізької області, провести перерахунок та виплату підвищення пенсії ОСОБА_1 у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як це передбачено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2007 рік - з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за 2008 рік - з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, за 2009 рік - з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, за 2010 рік - з 01 січня 2010 року по 31 березня 2010 року, з урахуванням фактично сплачених сум у цей період.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляцій скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області, через суд першої інстанції - Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М. Кущ