Справа № 22ц-498/10р. Головуюча у І-й інстанції Грудова Н.Б.
Категорія справи 39 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Панчуку І.С.

та за участю позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21 грудня 2009 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації. Позивачка зазначала, що під час попереднього судового засідання по справі за позовом ЖБК № 249 до Львівського центру МСЕ про визнання незаконним рішення МСЕК про надання статусу інваліда війни ОСОБА_3 останнім було подано відзив на позов ЖБК № 249, у якому містяться звинувачення відносно неї, які не відповідають дійсності та порочать її честь, гідність та ділову репутацію.

Оскаржуваним рішенням ОСОБА_2 у задоволенні позову відмовлено і вона оскаржила його у апеляційному порядку.

Апелянт просить рішення суду скасувати і передати справу на новий розгляд, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом в якості доказів не правомірно було враховано покази ряду свідків і не враховано її доводи про неправдивість і субєктивізм їх свідчень, а відтак вважає, що відповідачем „не було представлено жодних вагомих доказів її агресивної поведінки та погроз.

Вважає помилковими висновки суду про „оціночність суджень відповідача щодо намірів привласнення нею службової квартири № 1 в ЖБК № 249, тобто у вчиненні нею злочину, відповідальність за який передбачена ст.191 КК України, і такі судження вважає наклепами, зробленими відповідачем з метою опорочити позивачку та нанести шкоду її діловій репутації.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно з розясненнями, даними у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, при вирішенні питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, якими є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст.277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, як третя особа по справі за позовом ЖБК № 249 до Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи, подав до суду свої заперечення на згаданий позов, у яких викладає свою субєктивну думку щодо причин спору між його сторонами, зокрема критичну оцінку дій ОСОБА_2, як голови ЖБК № 249, і певних фактів, повязаних з цим спором, постійно застосовуючи при цьому застереження „на мою думку (а.с. 12-13), а відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про оціночність суджень, які висловлені ОСОБА_3 у його запереченнях.

Крім цього, ряд тверджень, які містяться у згаданих запереченнях ОСОБА_3 на позов ЖБК № 249, можуть бути перевіреними на предмет наявності у них фактичних даних лише під час розгляду вище згаданої справи за позовом ЖБК № 249 до Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21 грудня 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: