Справа № 2-486/10/09
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2010 року Київський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого суді ОСОБА_1,

при секретарі Конюшенко Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Державного ощадного банку України» в особі Харківського обласного управління ВАТ «Державного ощадного банку України» про розірвання договору про надання відновлюваної кредитної лінії №2246 від 26 листопаду 2007 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Державного ощадного банку України» в особі Харківського обласного управління ВАТ «Державного ощадного банку України» про визнання договору про надання відновлюваної кредитної лінії №2246 від 26 листопаду 2007 року , таким що є неукладеним, в травні 2010 року ОСОБА_2 уточнив свої позовні вимоги та просить розірвати договір про надання відновлюваної кредитної лінії №2246 від 26 листопаду 2007 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що до настання в країні фінансової кризи він сумлінно виконував свої обов'язки як позичальник за цим договором. Але внаслідок фінансової кризи він не зміг розрахуватись вчасно із установою банку за підписаним правочином.

Також позивач вказує, що відповідачем в односторонньому порядку вже розірвано Кредитний Договір № 2246 від 26 листопаду 2007 року .

Представник позивача позов підтримав та просить його задовольнити, з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача позов не визнали, вважаючи що немає обставин для його задоволення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

26 листопада 2007 року ОСОБА_2 Вікторовічем було підписано договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 2246 із заступником начальника управління із роздрібного бізнесу філії - Харківське обласне управління Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ОСОБА_3. Згідно з цим договором він отримав, кредит у сумі 1700000 (один мільйон сімсот тисяч ) гривень зі сплатою процентів у розмірі 14 відсотків річних комісійні та інші виплати із цільовий призначенням - «на споживчі потреби».

Суд виходить з того, що ОСОБА_2 дійсно отримав від банку кошти в сумі 1700000 грн. (один мільйон сімсот тисяч гривень) з зобов'язанням виплати 14 (чотирнадцяти) відсотків річних з остаточним терміном повернення кредиту 25.11.2012 року (п.1.2. Договору відновлюваної кредитної лінії).

Але починаючи з січня 2009 року, позивач без поважних причин припинив викопувати свої зобов'язання за Договором відновлюваної кредитної лінії, а саме повертати заборгованість за кредитом та сплачувати відсотки.

Про що декілька разів отримував від відповідача рекомендованими листами повідомлення. А саме: лист - повідомлення вих. №11/1-181 від 22.01. 2009 року, лист -повідомлення вих. № 11/1-21-290 від 05 лютого 2009 року на копії якого міститься особлива підпис про його отримання ОСОБА_2, лист - повідомлення вих. №11/1-21 468 від 24.02. 2009 року.

В матеріалах цивільної справи (а.с. 97-98) знаходиться копія документу, який було надано відповідачем під назвою - повідомлення про відкликання кредиту від 03 вересня 2009 року.

В ньому говориться, що відповідно до п. 2.3. договору про надання відновлював кредитної лінії №2246 від 26 листопаду 2007 року Банк має право на відкликання кредиту, зокрема, таке право виникає у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобов'язань за договором відновлюваної кредитної лінії №2246 від 26 листопада 2007 року.

Таким чином відповідач скористувався своїм правом передбаченим договором та односторонньому порядку розірвав договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 2246 від 26 листопаду 2007 року та заборгованість за ним, згідно з розрахунками банку складає 1854965,3 грн. (один мільйон вісімсот п'ятдесят чотири тисячі девятсот шістдесят п'ять гривень) 30 копійок.

Аналіз змісту договору про надання відновлюваної кредитної лінії №2246 від 26 листопаду 2007 року свідчить про те, що у позивача не передбачено право вимогати розірвання цього договору.

У ч. 1 ст. 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї ж стані визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

За ч. 2 ст. 651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Але жодного доказу істотного порушення договору з боку відповідача, позивачем і розірваного договору про надання відновлюваної кредитної лінії №2246 від 26 листопаду 2007 року суду надано не було.

За змістом ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умом договору та вимог цього Кодексу. Позивач перестав взагалі виконувати зобовязання.

За таких обставин у позові ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Державного ощадного банку України» в особі Харківського обласного управління ВАТ «Державного ощадного банку України» про розірвання договору про надання відновлюваної кредитної лінії №2246 від 26 листопаду 2007 рок необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212 -215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст 16, 526, 651 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_2 до Відкритого акціонерно товариства «Державного ощадного банку України» в особі Харківського обласного управління ВАТ «Державного ощадного банку України» про розірвання договору п надання відновлюваної кредитної лінії № 2246 від 26 листопаду 2007 року - відмовити.

Апеляційна скарга на Рішення суду може бути оскарженим до Апеляційного с Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Харкова.

СУДДЯ