Автозаводський районний суд м.Кременчука
Справа № 2-220/2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2010 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Савічева В.О.

при секретарі Кобеляцької Н.П..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом КГЖЕП»Автозаводське» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До суду з заявою про перегляд заочного рішення винесеного 19 грудня 2008 року, яким було задоволено позовні вимоги КГЖЕП «Автозаводське» про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування кімнатою № 1, секції № 4 по провулку Льва Толстого 36 в м. Кременчуці, звернувся представник Прокуратури м. Кременчука в інтересах відповідача де зазначив, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та відповідно до того, що відповідач був неналежно повідомлений про розгляд справи дане рішення підлягає перегляду.

07.05.2009 року ухвалою дане рішення було скасоване та справа призначена до перегляду.

В судовому засіданні представник позивача КГЖЕП «Автозаводське» позовні вимоги та обставини, що мали місце раніше та зазначені в позовній заяві - підтримав та просив задовольнити їх посилаючись на те, що більше двох років відповідач по справі фактично перестав проживати за місцем реєстрації. Крім того дану кімнату, яка відноситься до державного житлового фонду та яка була виділена для тимчасового проживання особам, які потребують найбільшого захисту від держави відповідач - не використовує для свого проживання, про що підтверджується комісійно складеними актами, з участю свідків, про непроживання даної особи за адресою спірного житла з 2007 року , місце проживання сусідам по секції не відоме.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав позовні вимоги посилаючись на те, що він зв»язку з спірним житлом не втрачав, а тому просив в позові відмовити.

Треті особи СГІРФО Автозаводського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області та Кременчуцька міська рада в судове засідання не зявились про розгляд справи були повідомлені про, що свідчать розписки про отримання судової повістки, але надали суду листи в яких просять розглянути справу за їх відсутності при ухвалені рішення покладаються на розсуд суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Так судом встановлено, що відповідно до ордеру № 269 від 02.10.2003 року відповідач ОСОБА_1 є квартиронаймачем кімнати № 1 в секції 4 буд. № 36 по провулку Л.Толстого в м. Кременчуці де був і зареєстрований.

Відповідно до актів КГЖЕП «Автозаводське» та ТОВ «Житлорембудсервіс» про непроживання особи від 31.05.2007 р., 04.11.2008 р., 16.09.2008 р., 11.04.2008 р., 17.01.2008 р., 26.11.2008 р., 12.12.2008 р. відповідач ОСОБА_1 більше 2 років у спірній кімнаті не проживає про, що свідчать акти про не проживання, які маються в матеріалах справи та існування заборгованість за комунальні послуги.

Відповідно до акту ТОВ «Житлорембудсервіс» від 20.03.2009 року відповідач проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того відповідач звертаючись до директора КГЖЕП «Автозаводське» з заявою про перерахунок заборгованості власноруч просить відповідь направляти за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 фактично не заперечував проти того, що він мешкає за вищезазначеною адресою.

Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців та відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, даними у п.11 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 , наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користуватися жилим приміщенням з дня вибуття , незалежно від предявлення позову про це.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 не надав жодного належного доказу на підтвердження того, що він постійно проживає в спірній кімнаті.

Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України сторони зобовязані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог.

Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дав повну оцінку доказам наявним у справі у їх сукупності прийшов до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.71 ЖК України, ст.ст. ст.ст.10, 11, 59, 60, 169, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов КГЖЕП»Автозаводське» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в кім. № 1 секція 4 по пров. Л.Толстого, б. 36 в м. Кременчуці.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

СУДДЯ: