Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
№ 2- 5010/2010 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди та витрат,

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» 27 липня 2009 року звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення шкоди та судових витрат. Позивач в своєму позові, а його представник в судовому засіданні посилались на те, що 20 січня 2007 року під час планової перевірки стану електричних приладів обліку та електроустаткування за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Арсенічева, буд. 37 абонентом по якому є відповідач ОСОБА_1 (дочка померлих власників цього будинку), було виявлено, що електроенергія належним чином не обліковується електричним лічильником, самовільне підключення до електропостачання поза приладом обліку, електролічильник взагалі відсутній, внаслідок чого електропостачальнику завдано матеріальної шкоди, про що був складений акт. Відповідальність за скоєння цієї шкоди згідно з правилами користування електричною енергією повинен нести відповідач ОСОБА_1. Вартість збитків позивача з урахуванням часу без облікового користування електроенергією відповідачами, міцністю та коефіцієнтом використання цієї міцності, сезонності та показників лічильника складає 2409 грн. 44 коп. Позивач в своєму позові, а його представник в ході судового засідання, просили суд стягнути з відповідача вказану суму збитків в розмірі 2409 грн. 44 коп., а також витрати на оплату судового збору 51 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення 252 грн., задовольнивши позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що є письмове повідомлення, про причини не явки суду не повідомила. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що відповідачка зараз не є власницею будинку, там не мешкає і не користується електроенергією, вважає вимоги безпідставними і просив в їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» надає послуги електропостачання за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Арсенічева, буд. 37, де абонентом є відповідач ОСОБА_1, раніше там мешкали і є власниками будинку її батьки ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які померли, їх дочка відповідач прописана та зареєстрована у вказаному будинку, вважає його спадковим майном і претендує на нього, користується послугами електропостачання і частково виконує умови договору про надання цих послуг щодо їх оплати (до завдання шкоди та відключення).

Під час планової перевірки 20 січня 2007 року представниками Дніпропетровських міських електричних мереж згідно їх повноважень, наданих їм п. 21 та п. 37 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 з наступними змінами та доповненнями, стану електричних приладів обліку та електроустаткування за адресою м. Дніпропетровськ вул. Арсенічева, буд. 37 було виявлено, що електроенергія належним чином не обліковується електричним лічильником, відбулося самовільне підключення до електропостачання після відключення поза приладом обліку, електричний лічильник взагалі відсутній, внаслідок чого електропостачальнику завдано матеріальної шкоди, про що був складений акт. Цей акт було складено згідно абз. 1, 2 п. 53 вказаних Правил.

Згідно ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач електроенергії несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією згідно діючого законодавства України.

З акту від 20 січня 2007 року та пояснень осіб, що беруть участь в судовому засіданні, встановлено, що електроенергія відповідачами використовується без обліково шляхом самовільного підключення до електропостачання, електролічильник відсутній, електричні прилади працюють, вимоги держстандарту порушені, заявка на заміну чи установку лічильника не надходила. Ким і коли було зроблено вказані порушення не встановлено.

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що електричний лічильник в помешканні відповідача знаходився раніше тривалий час і був там, договір на постачання електроенергії відповідачу є, особовий рахунок відкрито і плата за користування електричною енергією відповідачем та її батьками раніше була.

Не може суд прийняти до уваги заперечення представника відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не базуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджені. Сама по собі відсутність договору на електропостачання безпосередньо з відповідачем і відсутність зареєстрованої власності на будинок мешкання за нею не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідач прописана та зареєстрована у вказаному будинку, вважає його спадковим майном і претендує на нього, користується послугами електропостачання і частково виконує умови договору про надання цих послуг щодо їх оплати (до завдання шкоди та відключення).

За таких обставин суд вважає, що позивач довів вину відповідача в скоєнні шкоди, згідно розрахунку кількості неврахованої електроенергії по акту № 00102281 від 20 січня 2007 року з урахуванням часу користування не лічильником електроенергією відповідачем, міцністю та коефіцієнтом використання цієї міцності, сезонності та показників лічильника шкода складає 2409 грн. 44 коп.

Таким чином позов вважається обґрунтованим і підлягаючим задоволенню в повному обсязі в сумі 2409 грн. 44 коп., а також суд вважає можливим витрати в сумі 51 гривні, понесені позивачем при розгляді цієї справи на сплату судового збору (державного мита) і витрат на інформаційно-технічне забезпечення 252 грн. також стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 19, 55, 124 Конституції України, ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», п. 21, підабз. 3 п. 37, абз. 1, 2 п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 з наступними змінами та доповненнями, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» матеріальну шкоду 2409 грн. 44 коп., судові витрати: судовий збір 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 252 грн., а всього 2712 грн. 44 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -