АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-191/10Головуючий у 1-й інстанції Олійник Т.М.
Провадження № 22ц-1457/10 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Гурзель І. В., Кузьма Р. М.,

при секретарі - Стечишин Л.С.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Шумському районі Тернопільської області на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 20 травня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Шумському районі Тернопільської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов"язання нарахувати та виплатити соціальну допомогу,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до УПФ в Шумському районі Тернопільської області, в якому просить поновити пропущений строк звернення до суду, визнати дії відповідача неправомірними, стягнути з відповідача на її користь недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії за віком з 2006 року по 2009 рік та 2010 рік та зобов'язати УПФ в Шумському районі Тернопільської області здійснити нарахування їй щомісячної державної соціальної допомоги, відповідно до Закону України " Про соціальний захист дітей війни" в подальшому, при нарахуванні пенсії.

Рішенням Шумського районного суду від 20 травня 2010 року позов задоволено.

Зобов'язано УПФ в Шумському районі Тернопільської області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як дитині війни на підставі ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» / 30% мінімальної пенсії за віком/ за період часу з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 березня 2010 року включно з врахуванням раніше нарахованої та виплаченої, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого абз. 1 ч.І ст. 28 Закону України " Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування".

В апеляційній скарзі УПФ в Шумському районі Тернопільської області просить постанову суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечує, рішення суду вважає законним та обгрунтованим.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що УПФ в Шумському районі Тернопільської області як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ і здійснити позивачу відповідні нарахування (за той період, коли дія цієї норми не була зупинена), але в порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни. Протягом 2007 - 2008 років йому не було нараховано і виплачено підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у зв'язку із відсутністю механізму розрахунку підвищення пенсій, а також, що у ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 1295-ІУ не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел фінансування, та в якому процедурному порядку здійснюється їх призначення і виплата.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом «Про Державний бюджет України на 2006 рік» (зі змінами від 19.01.06.) дію ст. 6 ЗУ № 2195-ІУ було призупинено і питання щодо його конституційності Конституційним Судом України не вирішувалось. У зв'язку з цим відповідач не нараховував і не виплачував дітям війни, в т.ч. й позивачу, щомісячної доплати до пенсії. Проте, позивач за захистом своїх порушених прав у встановлені ч.2 ст. 99 КАС України строки до суду не звернувся.

Пунктом 12 ст.71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року №489-У дію ст. 6 ЗУ № 2195-ІУ зупинено на 2007 рік із врахуванням ст. 111 цього Закону. Проте рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 положення п.12 ст.71 та ст. 111 ЗУ № 489-У визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» було змінено редакцію ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», проте рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 ці зміни також визнані неконституційними, оскільки за правилами ч.2 ст.З ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Разом із цим на підставі вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В Законі України " Про Державний бюджет на 2009 рік" редакцією ст. 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" не викладено в новій редакції.

При нарахуванні соціальної допомоги дітям війни, починаючи із 22 травня 2008 року і по лютий 2010 року включно відповідач керувався Постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року " Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", якою зменшено розміри соціальної допомоги дітям війни в порівнянні із Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що позивачці з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 березня 2010 року включно повинна була нараховуватись підвищена пенсія, яка передбачена для дітей війни, тому відмова УПФ в Шумському районі Тернопільської області в такому нарахуванні та виплаті є протиправною бездіяльністю.

Обгрунтованим є висновок суду першої інстанції і щодо безпідставності позовних вимог про виплату позивачу вказаної підвищеної пенсії в 2006 році, оскільки така могла здійснюватись в межах чинних на той час законодавчих актів.

Доводи апелянта щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни на увагу не заслуговують, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів управлінню Пенсійного фонду України в Шумському районі Тернопільської області для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Безпідставними є також посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Таким чином, суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому постанова суду є законною та обгрунтованою.

Керуючись ст.307,308,313,315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шумському районі Тернопільської області відхилити.

Рішення Шумського районного суду від 20 травня 2010 року залишити без

змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3