Справа №2-71/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2010р.

Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Поди О.М.

при секретарі Ренкас Н.О.

за участю позивача ОСОБА_1 представника позивача

ОСОБА_2 представника відповідача

ОСОБА_3

розгтлянувши у відкритому судовому засіданні у м.Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства Південний радіозавод" керуючої санацієї(арбітражної керуючої) ОСОБА_4,про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності,та звільнення з роботи,поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2009р. міським судом отримано позов ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства"Південний радіозавод"(надалі ВАТ ПРЗ) при третій особі керуючий санацією арбітражний керуючий ОСОБА_4 в якому позивач посилаючись на порушення його трудових прав,процедури визнаненної законодавством при притягненні до дисциплінарної відповідальності,включаючи і звільнення з роботи,просить судовим рішенням скасувати як незаконні:

- наказ керуючого санацією №65 від 21.09.2009р.

- наказ керуючого санацією № 78 відОб.10.2009р.якими йому було оголошено догани,

- наказ керуючого санацією №254-к,про звільнення позивача з роботи за п.3 ст.40 КЗПП України, поновити його на посаді начальника механо-гальваничного цеху ВАТ ПРЗ з 07.10.2009р. стягти на його користь моральну шкоду в розмірі 5000гр.

(арк.спр.1-4).

В подальшому ОСОБА_1 27.01.2010р.доповнив первісні вимоги,вимогою про визнання незаконним та скасувати ще і наказ керуючого санацією ОСОБА_4від 05.01.2010р.№ 1-к,відповідно якого наказ від 05.10.2009р. про звільнення вважався невступившим в силу,і позивача звільнили з роботи однак вже за прогули без поважних причин.

(арк.спр.57-61).

За клопотанням представника позивача, ОСОБА_1 ухвалою суду від 16. ОСОБА_5 була залучена до участі в розгляді спору в якості співвідповідача.

(арк.спр.147)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ВАТ ПРЗ позов заперечила,пояснивши що при винесенні спірних наказів керуюча санацією діяла в межах своїх прав,з і дотриманням вимог трудового законодавства,хоч ті готувалися без участі юридичної служби ВАТ ПРЗ.

Запереченням заступник керуючого санацією ВАТ ПРЗ ОСОБА_6 вимоги ОСОБА_1 не визнав,пославшись на повноту вияснення обставин за якими звільненного притягували до дисциплінарної відповідальності,та звільнили того з роботи.

(арк.спр.88-84)

Представник ВАТ ПРЗ ОСОБА_3 позовні вимоги заперечила пославшись на обгрунтованність дій керуючої санацією,при винесенні спірних наказів.

По поясненню представника ВАТ ПРЗ, ОСОБА_4 доручила написання заперечення заступнику,який фактично виклав її думку,однак безпосередньо ОСОБА_4 отримавши повідомлення про час та місце розгляду спору в судове засідання не зявилася,за погодженням з учасниками процесу, на підставі ст.169 ЦПК України,розгляд справи проведено без участі названного співвідповідача. Суд заслухавши пояснення представника позивача, позивача,представника ВАТ ПРЗ,дослідивши докази надані сторонами в цивільну справу,встановив слідуючі обставини,що виникли між сторонами,в поєднанні між собою та які призвели до звернення позивача до суду, акцентувавши увагу на дотримання чинного трудового законодавства керуючого санацією ОСОБА_7 при винесенні наказів стосовно позивача, процедури притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Так ОСОБА_1 на час винесення наказу № 65 від 21.09.2009р.перебував з ВАТ ПРЗ в безстрокових трудових відносинах,працюючи на посаді начальника механогальванічного цеху ВАТ. Працевлаштувався на роботу в ВАТ ПРЗ(в минулому"Південний радіозавод") позивач ще 07.08.1979р.

За час роботи на підприємстві ОСОБА_1 являвся членом профспілкової організації ВАТ ПРЗ,мав відповідно профспілковий квиток сплачував членські внески(арк.спр.16,17),а з 21.09.2009р.по 04.10.2009р. знаходився в щорічній відпустці(арк.спр.15)

Однак незважаючи на те,що працівник знаходився в щорічній відпустці 21.09.2009р.неотримавши відповідно і пояснення працівника, ОСОБА_4 наказом №65 з особового складу, ОСОБА_8 за невиконання наказу від 18.08.2008р.№87 щодо розукомплектування обладнання-оголошено догану. Підстава:наказ від 18.08.2008р.доповідна від 14.09.2009р.(арк.спр.28)аналіз описової частини наказу не дає можливості зрозуміти,коли саме було розукомплектування, якого саме обладнання. Назване необхідне для того тому що при вирішенні питання щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_4 мала врахувати вимоги ст.148 КЗпП УКраїни,яка передбачає,що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженним ним органом безпосередньо за виявленням проступку,але не пізніше одного місяця з дня його виявлення,не рахуючи часу

звільнення працівника з роботи у зв'язку з його тимчасовою непрацездатністю або перебування його в відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше 6 місяців з дня вчинення проступку.

Судом же напротив встановлено,що ще 15.08.2008р. комісійно було заактовано відсутність певних деталей на обладнанні пресів МГЦ,наприклад прес інв.№053522-відсутній терморегулятор 1шт. Висновком комісії ОСОБА_1було вказано на необхідність скласти план заходів по відновленню обладнання. Строк виконання:17.10.2008р.(арк.спр.101-102) Наказом за № 87 від 18.08.2008р.голова правління директор ВАТ ПРЗ ОСОБА_9 доручає ОСОБА_1 в строк до 17.10.2008р.скласти план відновлення обладнання,та негайно надати пояснення по причинах та винуватцях розукомплектації обладнання,залишивши контроль за виконанням наказу за собою.Однак в подальшому керівництво ВАТ ПРЗ залишило це питання напризволяще,не здійснюючи ніяких контрольних функцій,встановлення винних,спонукання ОСОБА_8 до певних дій.

Тільки 14.09.2009р.заступник керуючого санацією ОСОБА_10 направляє ОСОБА_4 доповідну,що наказ Р87 від 18.08.2008р.невиконанний,прохаючи прийняти міри дисциплінарного характеру до ОСОБА_8 арк.спр.104)

В порушення вимог і ст. 149 КЗПП України,ОСОБА_4 видає наказ №65 21.09.2009р.в той час як мала обовязок до застосування дисцип-

дисциплінарного стягнення зажадати від порушника трудової дисципліни письмове пояснення, та врахувати,що строки притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності-минули.

В наявності суттєві порушення і наказ №65 від 21.09.2009р. про оголошення догани ОСОБА_8 за цих обставин є незаконним і підлягає скасуванню.

До винності ОСОБА_1 до настання фактів розукомплектування технологічного обладнання,то його довід в судовому засіданні,що практично усі деталі,що відсутні,за їх несправністю здавалися певній особі на склад,ніким не перевірялися,довод стосовно цього позивача в судовому засіданні,неспростовано. Представник ВАТ ПРЗ послалася на наявність начебто так і залишилися поясненнями.

Наказ керуючої санацією ОСОБА_4 складу має такий опис:

"Об'явити догану ОСОБА_8 начальнику МГЦ, за необґрунтоване використання товарно-матеріальних цінностей та за розукомплектацію обладнання підприємства. Підстава:акти від 01.10.2009р.№4,5,доповідна від 01.10.2009р.

Вади такого наказу слідуючі:

-наказ неконкретизований, з його тексту незрозуміло, коли саме було виявлено необґрунтоване використання товаро-матеріальних цінностей та розукомплектацію обладнання підприємства.

Наслідком цього неможливо з тексту встановити,чи дотримала ОСОБА_4 вимоги ст.148 КЗпП України щодо строків для застосування дисциплінарного, стягнення,чи не притягнуто ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вже виявлене розукомплектування,засвідчене актом від 15 08. 2008р.за яке вже було 21.09.2009р.позивачу обявлено догану,чи малося інше розукомплектування в інший час.

-перед винесенням наказу знову від працівника у відповідності до ст.149 / КЗпП України,пояснення не відбирається,можлива відмова актом не посвідчується: Доводи позивача що ніхто не витребовував таке пояснення,представником ВАТ ПРЗ неспростовано.

Через порушення процедури притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності наказ №78 від 05.10.2009р.має бути як незаконний скасованний.

Щодо винності працівника,то покладена в основу доповідна заступника керуючого санацією ОСОБА_11від 1.10.2009 р.має посилання на невиконання ОСОБА_1 знову таки того ж наказу за №87 від 18.08.2008р.

В наявності фактично повторне примінення дисциплінарного стягнення за одне і те саме порушення.

4.2 ст.149 КЗпП України передбачає,що за кожне порушення трудової дисципліна може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення.

Ігнорування названного в наявності керуючого санацією,що є додатковою обставиною на користь позовної вимоги про визнання наказу за №78 від 05. , 10.2009р.незаконним.

З акту №5 від 01.10.2009р.дійсно заактовано,що МГЦ виготовило замість 3200 гвинтів АРР8903011,-10590шт.,(арк.спр.97), з акту №4 від 01.10.2009р.встановлено при виборочній інвентаризації відсутність певних деталей. Однак маються співпадання назв номерів інвентаризаційних того ж самого обладнання,що перевірялося вже раніще та актувалося ще 15.08.2008р.

Наприклад:прес інв.номер053657_відсутній терморегулятор 1 шт.термосопрсї 2 шт.

по пресам інв.номери 0555523_відсутня кнопка"загальний зброс"терморегу- ; лятор 1 шт. ті самі недоліки перечислен! в акті від 18.08.2008р.фігурують і в акті від 01.10.2009р.(арк.спр.98-99)

Нова обставина це виготовлення гвинтів в більшій кількості на думку підприємства,про що свідчить акт від 01.10.2009р.(арк.спр.97) але в вину,дану обставину вмінено без будь якої перевірки,чи службового розслідування,надання будь яких доказів на кшталт:доручалося виготовити 3200шт. виконано кимось 10590 шт. Неочевидно хто саме допустив це порушення та чи було воно доведено відповідачем взагалі.

З акту №5 від 01.10.2009р.вбачається факт наявності гвинтів,саме посилання на виробничу програму носить загальний неконкретизований характер, ні з акту наказу № 78 від 05.10.2009р.незрозуміло яка кількість гвинтів мала робитися,хто відповідальний за їх виготовлення, кому саме на підставі якого документу доручалося виконати роботу по виготовленні 320Ствинтів,та коли саме відбулося це збільшення .

При винесені наказу Т78 він ґрунтується на припущеннях,неналежній перевірці усіх обставин що мають значення для справи,факт вини саме ОСОБА_1 не вбачається,а тому і даний наказ за № 78 від 05.10.2009р.має бути як незаконний скасований.

Наказ № 254 к з особового складу від 05.10.2009р.про звільнення ОСОБА_1 в описовій частині п.1,1 має слідуюче посилання:"ОСОБА_1 начальнику МГЦ,Об жовтня 2009р. у звязку з систематичним невиконанням своїх обов'язків,на підставі п.Зч.1 ст.40 КЗП України.

Підстави звільнення:наказ від 21.09.2005р. наказ від 05.10.2009р.

Названий наказ є незаконним і підлягає скасуванню через слідуюче:

1.Недотримана процедура яка необхідна при звільненні працівника.

ТАК відповідного дня видання наказу підприємство ;керуюча, .санацією 1 до первинної профспілкової організації з поданням про звільнення ОСОБА_12- не зверталося. Питання щодо дачі згоди на звільнення поставлене міським судом перед профспілковою організацією(первинною) названим органом було відхилено,через наявність ще іншого наказу про звільнення працівника в 2010р.(арк.спр.199' )

Порушення вимог ст.43ч.1 КЗпП України в наявності)

3.Не відібрано пояснення від ОСОБА_1 що вимагається за ст.149 КЗпП України,так як звільнення є стягненням за порушення трудової дисципліни і про що вказує сл. 147 КЗпП України.

3.Звільнення проведено з 06.10.2009р.коли позивач перебував на лікуванні з медичній установі міста,лікуючись амбулаторно та мав приступити до роботи по запису в листку непрацездатності серії ААШ №364187-20,10.2009р. ч.З ст.40 КЗпП України передбачає,що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженням ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Про факт наявності працівника на лікуванні підприємству б було формально відомо з слів дружини позивача,що визнала представник відповідача в судовому засіданні.

4.Наказ має бути скасований як незаконний через відсутність системності порушення,так ч.1п.З ст.40 КЗПП України передбачає розірвання договору через систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків покладеннях на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку,якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідачем немається посиланьна те ще систематичне невиконання своїх обов'язків відбулося з без поважних причин. Цей фактор взагалі в наказі не згадується,наказ є неконкретним процитовано лише неповністю ч. І ст.40 КЗПП і все,підставою вказано накази без значення їх номерів,з чого зрозуміти що саме були покладені в основу накази за Р65 та 78 що стосувалися саме позивача,неможливо.

Наказ Р 78 та Р 254к.видані одним днем на протязі першого робочого дня після відпустки ОСОБА_1

5.Невраховано взагалі довготривалість роботи працівника на підприємстві: де він працював,наявність близько 77 заохочень на підприємстві,що стосувалися позивача та характеризують його позитивно,відсутність шкоди для підприємства саме з вини звільненого і це не було доведено переконливими доказами відповідачами.

6.Через скасування судом як незаконних двух попередніх наказів,має бути : скасований як вихідний і третій(254к від 05.10.2009р.).

Наказ № 1к від 05.01.2010р.(арк.спр.62) в описовій частині має слідуюче; "Начальник МГЦ ОСОБА_1 з 06.10.2009р.по даний час невиходе на роботу на підставі інформації, наданої начальником СМСЧ №9 від 01.12.2009р.та від 11.12.2009р.знаходився на лікуванні в поліклініці № 1 в період з 06.10.2009р.по 10.11.2009р.

з ОСОБА_13 до роботи не приступив і по даний час відсутній на роботі.

Документи підтверджуючі поважність причини неявки на роботу ОСОБА_1 на підприємство непоступали.

Результативна частина наказу № 1 « від 05.10.2009р.Р 112/47-25 к про звільнення ОСОБА_1 вважати не вступившим в силу.

2.Робочі дні з 11.11.2009р.по даний час вважати для ОСОБА_14 прогулом.

3.Звільнити ОСОБА_1 начальника МГЦ 11.11.2009р.за прогули без поважної причинип.4 ст.40 КЗпП України

Названий наказ також має бути визнаний незаконним який має бути скасованим виходячи також з слідуючого:

1.Наказом № 1к вважається невступившим в силу наказ № 112/47-25 к від 05.10.2009р. Звільнили ОСОБА_1 по наказу № 254-к,невідповідність номерів в наявності. Надана в справу копія наказу № 254к від 05.10.2С09р. надана суду ще 06.10.2009р. Намагання представника по справі від ВАТ ПРЗ послатися що первинний наказ про звільнення працівника мав номер 112-47-254(арк.спр.9Є) судом відхилено,як намагання з боку співвідповідачів виправити опісля,становище з розбіжністю в номерах наказів.

При виданні наказу 05.01.2010р. в порушення вимог ст.43 ч.1 КЗпП України згода первинної профспілкової організації попередньо не була отримана, подання відсутнє.

ОСОБА_1 підприємство письмово запрошувало на засідання профспілкового комітету тільки 20.01.2010р.коли наказ був виданний 05.01.2010р. (арк.спр.114) Повторно ОСОБА_1 запрошувався на засідання профспілкового комітету вже 02.02.2010р.(арк.спр.116).Згода профспілкового комітету на звільнення була дана тільки 02.02.2010р.про що свідчить копі протоколу засідання профспілкового комітету за Р02-10(арк.спр.119) Відповідно діючого законодавства згоду профспілкового комітету первинної профспілкової організації після звільнення працівника може запитати за ст.43 КЗПП України тільки суд.

Запитуючи згоду профспілкового комітету вже після звільнення співвідповідачі вийшли за межі своїх прав та повноважень.

3.Ознайомившись з наказом про звільнення від 05.10.2009р.близько о ОСОБА_15 перебував на лікування,та 02.11.2009р.звернувся до суду з позовом про визнання первинного наказу про його звільнення інших наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності-незаконними. Однак відповідачі своїм правом про скасування наказу №254к від 05.10.2009р. своєчасно не скористалися,не запропонували довівши до відому працівника про відсутність спору щодо наказу про звільнення,а наротив 26.11.2002р.направли в апеляційний суд апеляційну скаргу на ухвалу міського суду про відкриття провадження по трудовому спору(арк.спЗб) Відомості щодо наявності ОСОБА_1 на лікування до 11.11.2009р. стало витребовувати від начальника СМЧС/9 тільки 24.11,2009р.(арк.спр.95).

Доводи представника позивача, позивача, що він не мав можливості виходити на роботу після лікування,через відсутність наказу яким би первинний наказ про його звільнення був скасований, та про те що він вже звєрнувся до суду за захистом своїх прав - обґрунтовані і судом взяті за основу.

Дійсно як мав виходити на роботу працівник,в той час як знав ще 05.10.2009р.про дію наказа про його звільнення за № 254.

Окрім того звернення працівника до суду,чекання судового рішення по суті спору, відсутність наказу про скасування наказу № 254, є тими обставинами по якій працівник не мав ніякого обов'язку виходити на роботу,і вони не можуть бути прогулами,про що вважають співідповідачі. Письмові повідомлення звільненому від 15.12.2009р.(арк.спр.110) відправлені в.о.керуючого санацією,не містили даних про скасування

наказу про звільнення № 254к,тому і намагання спонукати за таких обставин звільненного до роботи,надання листків непрацездатності погроза звільнення за прогули,в той час коли діє вже наказ № 254 к і який нескасованний-безпідставні невідповідні чинному законодавству.

Формально при виданні наказу недотримана і процедура отримання пояснення відповідно ст.149 КЗпП України.

Підприємство обмежилося складаннями актів 29.12.2003р.та05.01.2010р.

1-й свідчить лише про те що ОСОБА_1незявився на роботу по запрошенню від 15.12.2009р.в якому мови про надання пояснення письмово взагалі не йшлося(арк.спр.112) Другий акт свідчить про перемовини з дружиною Позивача,яка не є працівником ПРЗ,позивачем по справі.(арк.спр.113)

В наказі № 1к п.1 вважається що наказ про звільнення ОСОБА_1 не вступив в силу, з чого незрозуміло та не вбачається чітко,скасований наказ про звільнення ОСОБА_1 чи ні?

При видачі наказу не враховано обставини тривалого часу роботи працівника на підприємстві,дані позитивно його характеризуючи, відсутність дициплінарних стягнень чи мір громадського реагування до 21.09.2009р. Невраховано вимоги самих Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ВАТ ПРЗ діючі з 2008р.та які є додаткову до колективного трудового договору,якими закріплено не тільки обов'язки працівників але і обов'язки адміністрації ВАТ.

Наприклад п.1,2 розділу 7 де вказано,що розірвання трудового договору відповідно ст.40п.З КЗПП України можливо лише по попередній згоді профспілкового комітету заводу.

Дисциплінарне стягнення приміняться безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення,дисциплінарне стягнення не може бути накладене після 6 місяців.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути примінено тільки одне :тягненняп.3.4_розділу 7.(аркспр.88-87)

Сукупність названих вище недоліків,порушень трудового законодавства недотримання процедури при звільненні працівника,надуманість обставин які вказані в тексті наказу,намагання керуючої санацією "заднім числом звільнити вдруге працівника,дає суду повну підставу визнати наказ Рік від 05.01.2010р.- незаконним та скасувати і його.

Відповідно от.235 ЦПК України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновленний на попередній роботі(ч. 1), наслідком цього ОСОБА_1 і має бути поновленний з 07.жовтня 2009р.на посаді яку він займав до звільнення-начальника механо-гальванічного цеху ВАТ "Південний радіозавод".

Окрім того на підставі ст.235 КЗпП України,ч.2,при винесені рішення про Е поновлення на роботі,орган який розглядає трудовий спір,одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

вирішуючи спір на користь позивача слід врахувати і те,що трудова книжка своєчасно після звільнення працівника 05.1С.2009о не вручена,а видана тільки 25.01.2010р.(арк.спр.156). Повідомлення вперше офіційно письмово звільненому направлено тільки 13.01.2010р.(арк.спр.114)отримано позивачем те 14.01.2010р.(арк.спр.115)

Внаявності недотримання "інструкції про порядок ведення трудових книжок

працівників"затв. Наказом Мінпраці,України,Мінюсту України,Мінсоцзахисту України №58 від22.07.І9УЗр.де в р.4п.4,1 ,та4,2 вказано про видачу трудової книжки в день звільнення працівника, а якщо працівник відсутній в день звільнення власник в цей день надсилає письмове повідомлення.

Розрахунок середнього заробітку який має бути сплачений позивачу станом на день винесення судового рішення такий:

1758гр.44 коп.+1873гр.31 коп.(нарахована заробітня плата за 08.09.2009р.)

:42 робочих дня(дні вирахувані відповідно листів Міністерства праці та соціальної політики України"Про розрахунки норми тривалості робочого часу на2010,2009р.і від 25.08.2009р. № 9681/0/14-07-/13, від 30.09.2008р. № 10338/0/14-08/13 І=86гр.48 коп./"одноденний заробіток позивача.!

86гр.48 коп. х 153 робочих дні що минули з дня звільнення та по день постановки судового рішення= 13 231гр.44 коп.

Саме цю суму слід і стягти на користь позивача зВАТ ПРЗ в рахунок середнього заробітну за час вимушенного прогулу.

При проведенні розрахунку судом враховано вимоги п.2 ПІШУ ЛСО від 08.02.1995р.з послідуючими змінами та доповненнями якою затверджено "Порядок обчислення середньої заробітньої плати"та нарахування проведено без утримання обов'язкових платежів та зборів.

Ст.237 КЗпП України передбачає,що суд покладає на службову особу,винну в незаконному звільненні працівника,обов'язок покрити шкоду,заподіяну підприємству у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу

Такий обов'язок покладається,якщо звільнення з порушенням закону.

Аналіз численних порушень при прийнятті рішень щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності,його звільнення дає усі підстави вважати на грубе порушення трудового законодавства керуючої санацією,тому з співвідповідача ОСОБА_4 слід стягти на користь ВАТ ПРЗ саме 13 231гр.44 коп.

Стягнення моральної шкоди передбачено в ст. 237-1 КзПП України,так відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, провадиться у разі,якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Дійсно керуюча санацією фактично в один день після виходу працівника з відпустки,притягла того і до дисциплінарної відповідальності, оголосивши тому догану,та звільнивши з займанної посади,не враховуючи ні вимоги процедури притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності,ні чинного законодавства яке має дотримувати службова особа при звільнення працівника,окрім того було проведено звільнення безпосередньо начальника цеха,особи що тривалий час з 1979р. безперервно працювала на підприємстві, за доброякісну роботу,неодноразова заохочувалася(77 раз)

Назване не сприяло авторитету одного з керівників заводу,змусило того прикладати додаткові зусилля по організації свого життя, життя своєї сім'ї,захищати свої порушені права в суді,тривалий час (з жовтня 2Q0Bp.по травень 2010р.)не мати засобів для забезпечення сім'ї матеріально,належно лікуватися ,та оздоровлюватися.

Доводи позивача, що звільнивши його з роботи підприємство не виплатило належну йому заборгованість з заробітної плати,не були спростовані і представником ВАТ ПРЗ.

Сукупність названих обставин дає безперечно право суду врахувати доводи позивача,визнати що 5ОООгр.моральної шкоди, що заявлено тим в позовній заяві,є як раз адекватною обставинам сумою і саме 5ОООгр. слід стягти з ВАТ ПРЗ на користь ОСОБА_1

Наслідком цього є повне задоволення усіх позовних вимог позивача по справі.

Доводи ОСОБА_4 викладені письмово її заступником,доводи представника АТ ПРЗ в заперечення позову,судом відхилені як такі, шо протирічать чинному законодавству(трудовому)що вказано вище в описовій частині удового рішення,є намаганням виправдати явно незаконні дії при видачі наказів про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності і тому судом відхилені.

Доводи представника позивача, ОСОБА_1взяті за основу,так як вони відповідають законодавству,що врегульовує трудовий спір,не протирічать йому.

Керуючись названим законодавством і відповідності до ст.ст.20,81,88 ПК України,так як позов задоволено,то слід стягти з ВАТ ПРЗ на користь держави судовий збір-132гр.32 коп.250гр.судового збору за моральну шкодута 120 гр. в рахунок відшкодування витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Враховуючи названі встановлені судом обставини,у відповідності до названого вище законодавства,та ст.ст.10,60,79.81.88,169,208-212 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати накази керуючої санацією (арбітражний керуючий)відкритого акціонерного товариства "Південний радіозавод" ОСОБА_4,від 21 вересня 2009р.№65,про оголошення догани позивачу, від 05 жовтня 2009р.№78 про оголошення догани позивачу, від 05 жовтня 2009р.№254к про звільнення позивача 06 жовтня 2009р у зв'язку з систематичним невиконанням своїх обов'язків,на підставіп.Зч.1 ст.40 КЗпП України,від 05.01.2010р. № 1к відповідно якого наказ від 05.10.2009р. №112/47-25 про звільнення позивача вважати не набравшим сили. Робочі дні з 11 листопада2009р.по теперішній час вважати для позивача-прогулами. Звільнити 0 ОСОБА_1 начальника МГЦ,11 листопада 2009р.за прогули без поважної причини,п.4 ст.40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009р.на посаді начальника механо-гальванічного цеху відкритого акціонерного товариства" Південний радіозавод".

Стягнути з відкритого акціонерного товариства"Південний радіозавод", юридична адреса вул. Залізнична,буд.5 м. Жовті Води р/р4380 в КФ ВАТ"Банк Фінанси і кредит",МФО 305835,ОДРПОУ 14313949 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 13231грн. 44 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5ОООгр.а всього;182231гр.44 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в розмірі 1816гр.15 коп. допустити до негайного виконання.

Стягнути з керуючої санацією(арбітражний керуючий) ОСОБА_4 Павлівни м.Київ пр. Червонозоряний,буд. ЗЗ кв.4 на користь відкритого акціонерного товариств"Південний радіозавод" в рахунок обовязку відшкодувати шкоду спричинену підприємству через незаконне звільнення працівника 13 231гр.44 коп.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Південний радіозавод" на користь держави судовий збір в розмірі 132гр.32 коп. судовий збір за моральну шкоду в розмірі 250р.та в рахунок витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи-120гр.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровські області шляхом подачі в 10 денний строк після його оголошення,заяви про апеляційне оскарження та подачі опісля на протязі 20 днів апеляційної скарги.

Суддя