Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів: Косигіної Л.М., Котік Т.С.

при секретарі судового засідання Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 лютого 2010 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ „Житомирські ласощі", третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, недоплачених коштів, визнання недійсними записів у трудовій книжці та відшкодування моральної шкоди

встановила :

26.02.2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом. В обґрунтування позову зазначив, що працював у відповідача приймальником-здавальником на залізничному вокзалі /наказ №89-к від 12.05.2005 року/ і 27.01.2009 року був звільнений за п.1 ст.40 КЗпП України /наказ №14-ак від 27.01.2009 року/. Вважає, що при звільненні відповідач порушив вимоги трудового законодавства, а саме: була скорочена посада приймальника-здавальника харчової продукції складу готової продукції, а не приймальника-здавальника на залізничному вокзалі; не надано іншу роботу за наявності відповідних вакансій на підприємстві; не враховані його переваги для залишення на роботі в порівнянні з іншими працівниками. Враховуючи наведені обставини, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі: поновити його на роботі на посаді приймальника-здавальника на залізничному вокзалі на ЗАТ „Житомирські ласощі"; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В процесі розгляду справи ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги (а.с.51-54)і додатково просив стягнути з відповідача 11024,88 грн. недоплачених коштів, а також визнати записи під №№2 5, 2 6, 2 7,28 у його трудовій книжці недійсними як вчинені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19 лютого 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 7088,26 грн. недоплачених коштів за відпрацьовані понаднормово години в подвійному розмірі, 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 17 грн. понесених судових витрат та на користь держави 121,88 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати дане рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог і ухвалити нове рішення. Зазначає, що суд допустив неповноту при дослідженні доказів, не надав їм належної оцінки, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02.11.2000 року працював на різних посадах у ЗАТ „Житомирські ласощі". Останнє переміщення відбулось відповідно до наказу №8 9-к від 12.05.2005 року, згідно якого ОСОБА_1 був переведений приймальником-здавальником харчової продукції (на залізничному вокзалі) в склад готової продукції з 03.04.2005 року (а.с.198- 199) .

В зв'язку зі змінами в організації виробництва, скороченням обсягів виробництва наказом №313 від 26.11.2008 року скорочено посаду приймальника-здавальника харчової продукції складу готової продукції з 27.01.2009 року (а.с.6), а позивача попереджено про наступне звільнення.

Рішенням засідання профспілкового комітету ЗАТ „Житомирські ласощі" від 27.01.2009 року надано згоду на звільнення позивача із займаної посади (а.с.31). Інші посади ОСОБА_1 не пропонувались через відсутність на той час вакантних посад в товаристві (а.с.156). Вказана обставина також підтверджується актом перевірки від 18.05.2009 року, проведеної начальником відділу з питань праці та соціально-трудових відносин УПСЗН (а.с.105-106) .

Тому наказом №14-ак від 27.01.2009 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи з додержанням норм законодавства про працю.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду не спростовують. Є необґрунтованими доводи позивача про те, що була скорочена посада приймальника-здавальника харчової продукції складу готової продукції, тобто та, яку він ніколи не займав, оскільки працював приймальником-здавальником на залізничному вокзалі. Так, відповідно до змісту наказу №89-к від 12.05.2005 року ОСОБА_1 з 03.04.2005 року був переведений приймальником-здавальником харчової продукції (на залізничному вокзалі) в склад готової продукції. Даний запис відповідає штатним розкладам ЗАТ „Житомирські ласощі", розрахунковим листкам на ім'я ОСОБА_1 та змісту власноручно написаної ним заяви про переведення в склад готової продукції приймальником- здавальником готової продукції (а.с.239), а також записам в особовій картці позивача, що містить його особисті підписи (а.с.223 зворот). Посада приймальника-здавальника харчової продукції складу готової продукції, яку займав позивач і яка значиться у штатних розкладах і документах бухгалтерського обліку відповідає Класифікатору професій ДК 003-95, затвердженого наказом Держстандарту України від 27.07.1995 року за №257 та Класифікатору професій ДК 003-95, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 26.12.2005 року за №375, код професії 7412.2.

Конкретизація в певних документах місця роботи позивача на залізничному вокзалі в якості приймальника-здавальника харчової продукції складу готової продукції та неповна відповідність запису в трудовій книжці позивача змісту згаданого наказу №89-к від 12.05.2005 року не має правового значення для вирішення спору, оскільки не свідчить про зміну трудової функції позивача. В штатному розкладі підприємства відсутня така посада як приймальник-здавальник на залізничному вокзалі.

Помилку, допущену працівником відділу кадрів при внесенні даного запису, відповідач намагався усунути шляхом внесення записів за №№25, 26, 27, які в подальшому були скасовані (запис №28) за вимогою ОСОБА_1 Враховуючи те, що записи в трудовій книжці оспорювані позивачем, в подальшому були скасовані відповідачем добровільно, тому суд 1 інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними даних записів.

Не є обґрунтованими посилання апелянта на те, що він має переважне право на залишення на роботі перед ОСОБА_3, який на даний час фактично виконує його посадові обов'язки. Так, відповідно до наказу №22-к від 06.02.2009 року (а.с.207) ОСОБА_3 - вантажнику складу готової продукції - лише встановлено доплату за виконання обов'язків по оформленню вагонів, а не прийнято на посаду приймальника-здавальника харчової продукції складу готової продукції.

Та обставина, що в період з 26.10.2008 року по 05.02.2009 року Житомирським міським центром зайнятості на ЗАТ „Житомирські ласощі" були видані направлення на посади: оформлювач готової продукції, оператор лінії у виробництві харчової продукції, прибиральник виробничих приміщень, не свідчить про наявність даних посад на підприємстві як вакантних. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, відповідно до досягнутої між Центром зайнятості та підприємством домовленості, особи, що перебувають на обліку у Центрі зайнятості, направлялись на підприємство для виконання цих робіт як громадських, за відсутності даних посад у штатному розписі. Вказані обставини позивачем не спростовані.

Виникнення вакантних посад на підприємстві після звільнення позивача не має правового значення для вирішення спору.

Враховуючи наведене, підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді