Справа № 2-402/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2010 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ТІМОНОВОЇ В.М., при секретарях - Вербицькій Т.С., Магюшенко І.А., Соловйовій І.В., Щербак Л.Ч., позивача - ОСОБА_1, представника позивача- Афанасьєва С.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 освіти Харківської РДА- Ольховського ІІ.1., представника відповідача ОСОБА_3 ЗООШ 1-3 ступенів № 2 та третьої особа - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Харківської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 2 Харківського району, за участю третьої особи - ОСОБА_4, про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за затримку остаточного розрахунку, компенсації за невикористану .додаткову відпустку, підвищення заробітної плати педагогічним працівникам, моральної шкоди та судових витрат -

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відділу освіти Харківської районної державної адміністрації та дирекції ОСОБА_3 загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 2, в якому просила визнати наказ про її звільнення від 05 січня 2010 року незаконним та поновити її на посаді вчителя української мови та літератури.

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 05 січня 2010 року вона була звільнена з посади вчителя української мови та літератури ОСОБА_3 ЗОНІ 1-3 ступенів № 2 у зв»язку із закінченням терміну дії трудового договору. Однак при звільненні їй не було видано трудову книжку, не проведено остаточного розрахунку, не повідомлено про право виходу у відпустку. Крім того, на її звернення до начальника відділу освіти продовжити з нею трудовий договір, їй було відмовлено.

02 червня 2010 року позивачка збільшила свої позовні вимоги і просила суд стягнути із відповідачів компенсацію за затримку остаточного розрахунку, здійснити доплату до суми, виплаченої їй при остаточному розрахунку, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України про підвищення оплати педагогічним працівникам. стягнути компенсацію за невикористану додаткову відпустку і вільний день щотижня з 50% оплатою як аспірантці заочної форми навчання, стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня винесення рішення суду, стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

При цьому позивачка посилалася на те, що остаточний розрахунок з нею було здійснено лише 20 січня 2010 року без врахування Постанови Кабінету Міністрів України про підвищення заробітної плати педагогічним працівникам; перед звільненням їй не була надана додаткова відпустка як аспірантці заочної форми навчання, в результаті чого їй не була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення: в зв»язку з незаконним звільненням вона має право на середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня постановлення рішення суду. Незаконними, на думку позивачки, дії відповідачів спричинили їй моральну шкоду, оскільки призвели до моральних страждань через порушені трудові права.

16 червня 2010 року позивачка збільшила свою вимогу про стягнення моральної шкоди до 2000 грн, посилаючись на те, що разом з нею страждали і її батьки.

Цього ж дня ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачів судові витрати в сумі 350

грн.

Представник відділ) освіти Харківської районної державної адміністрації всі позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що ОСОБА_1 була звільнена законно, трудова книжка і остаточний розрахунок з нею було проведено на першу її вимогу. При звільненні позивачці було сплачено кошти за 2 робочих дні січня місяця 2010 року, здійснено

компенсацію за невикористану щорічну відпустку, здійснено доі Постанови Кабміну про підвищення заробітної плати педпрації позивачки безпідставні, оскільки при звільненні компенсація за допо не передбачена, оскільки вона надається тільки при в*иході у відпуст навчання позивачки в аспірантурі відділу освіти стало відомо тілі розгляду, тому підстав для надання їй додаткової відпустки не невикористану додаткову відпустку законом не передбачена.

Директор ОСОБА_3 загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №2 позов не визнала, посилаючись на його безпідставність.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представ третю особу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до і задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.І ст. 23 КЗпП України трудовий договір може що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлеї сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Підставою припинення трудового договору є закінчення строку ( України).

У разі звільнення без законної підстави або незаконного перевед працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який спір.9 ( ч.І ст. 235 КЗпПУкраїни).

Судовим розглядом було встановлено, що ОСОБА_1 Пет 2008 року було призначено на посаду вчителя української мови та літ ЗОЇЛ 1-3 ступенів № 2 за строковим договором на час відпустки для д основного працівника ОСОБА_5 до виходу її на роботу (нг Харківської районної державної адміністрації від 01.09.2008 року №

01.09.2008 року № 41-к ОСОБА_3 загальноосвітньої школи 1-3 ступенів

03 грудня 2009 року основний працівник ОСОБА_6 (ОСОБА_5) і директора ОСОБА_3 ЗОНІ 1-3 ступенів № 2 із заявою про перерии догляду за дитиною до трьох років з 06.01.2010 року та дозвіл прист тижневим навантаженням 17 годин, (а.с.14).

Па підставі зазначеної заяви ОСОБА_6 директор ОСОБА_3 301 видала наказ від 28.12.2009 року № 54-к, яким було перервано відпус дитиною до трьох років вчителю української мови та літератури ОСОБА_6 С вихід на роботу з 06 січня 2010 року.(а.с.15).

В зв»язку з поданою заявою основного працівника щодо вих 06.01.2010 року директор школи ОСОБА_4 30 грудня 2009 року зве; освіти з поданням про звільнення ОСОБА_1 з 05.01.2010 року, як/ забезпечити роботою у школі ( а.с.16).

05 січня 2010 року відділ освіти Харківської районної держаї наказом № 1-к звільнив ОСОБА_1 з посади вчителя ук літератури ОСОБА_3 ЗОШ 1-3 ступенів № 2 у зв»язку із закінченням тер/ договору за п.2 ст. 36 КЗпП України. Із наказом ОСОБА_1 була ознаі день у відділі освіти, про що міститься її підпис на наказі ( а.с. 18).

Викладене свідчить, що 05 січня 2010 року ОСОБА_1 бу закінченням строкового договору на законній підставі, оскільки вона прац період знаходження основного працівника ОСОБА_6 у відпустці по доглі

Посилання позивачки на порушення відповідачами процедури г повідомлення її за 30 днів про дату звільнення, відсутність розгляду питані профспілковим комітетом, не вирішення питання про її переважне прав 1 роботі безпідставні, оскільки при звільненні працівника за ст.. 36 КЗі процедура не передбачена діючим законодавством.

Відповідно до ч.І ст. 47 КЗпП України власник або уповно&аа зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

В силу ч.І ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника внгг належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день

з

^ацівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не зніте наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не нкористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які лють дітей ( ч.І ст. 83 КЗпГІ України).

Одночасно із ознайомленням із наказом про звільнення ОСОБА_1 була чіереджена про необхідність звернутися 05 січня 2010 року до ОСОБА_3 ЗОШ для гримання трудової книжки ( а.с.17).

Незважаючи на те, що 05 січня 2010 року був робочим днем, а для ОСОБА_1 лайнім робочим днем у ОСОБА_3 ЗОШ, вона до школи так і не з»явилася, про що іілчить акт, складений 05 січня 2010 року ( а.с. 19), і не заперечується самою позивачкою.

Після звільнення ОСОБА_1 лише 13 січня 2010 року прийшла до школи, в цей е день отримала трудову книжку, що не заперечується сторонами і підтверджується лянутим в судовому засіданні особовим листком працівника, в зв»язку з цим суд не вбачає зрушення строку видачі трудової книжки.

Остаточний розрахунок ОСОБА_1 отримала 15 січня 2010 року по платіжній ломості № 21 від 15.01.2010 року в сумі 946,54 грн., порушення строків при остаточному зрахунку суд не вбачає, оскільки він був здійснений на першу її вимогу.

Сплачена при звільнені ОСОБА_1 сума складається із заробітної плати за два ібочих дні 2010 року та компенсації за невикористану відпустку за 22 дні.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05 жовтня 2009 року №1130 Іро встановлення надбавки вчителям, вихователям загальноосвітніх навчальних закладів, кладачам і майстрам виробничого навчання професійно-технічних навчальних закладів та щих навчальних закладів 1-2 рівня акредитації державної та комунальної форми власності, рівникам та заступникам керівників зазначених закладів, посади яких віднесені до посад дагогічних працівників» з 01 січня 2010 року вчителям, вихователям загальноосвітніх вчальних закладів, викладачам і майстрам виробничого навчання професійно-технічних вчальних закладів та вищих навчальних закладів 1-2 рівня акредитації державної та му пальної форми власності, керівникам та заступникам керівників зазначених закладів, гади яких віднесені до посад педагогічних працівників, встановлено надбавку в розмірі відсотків посадового окладу ( ставки заробітної плати).

Доплата за престижність згідно із зазначеною Постановою Кабінету Міністрів раїни в розмірі 16,06 грн була нарахована позивачці і включена у відомість на виплату >шей № 88 за січень 2010 року. Після неодноразового повідомлення ОСОБА_1 про )бхідність отримати ці кошти у школі ( акти від 29 січня та 18 лютого 2010 року), сума в імірі 16,06 грн була направлена позивачці поштовим переказом 25.02.2010 рок/

;.20,23,103-105. 106-107).

Таким чином, вимога позивачки про зобов»язання відповідачів здійснити їй доплату суми, виплаченої при звільненні, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України 05 жовтня 2009 року № 1130, не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст. 15 Закону України «Про відпустки» працівникам, які чаються без відриву від виробництва в аспірантурі та успішно виконують індивідуальний н підготовки, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів за їх бажанням протягом чотирьох років навчання - один вільний від роботи день на день з оплатою його в розмірі 50 % середньої заробітної плати працівника.

Як вбачається із довідки, виданої відділом докторантури та аспірантури Харківського іоиального педагогічного університету ім.. ОСОБА_7 від 24 лютого 2010 року №

-а, ОСОБА_1 з 01 жовтня 2010 року є аспіранткою університету на іній формі навчанні ( а.с.90).

Про своє навчання в аспірантурі позивачка не повідомляла ні директора школи, ні ,іл освіти. Лише під час судового розгляду зазначеного позову, тобто вже після ьненпя, ОСОБА_1 повідомила про своє навчання і надала до суду довідку від 24 ого 2010 року, посилаючись на брак часу для отримання її раніше і надання до ніколи.

Отже, вимога позивачки про стягнення з відповідача компенсації за невикористану іткову відпустку як аспірантки і вільний день щотижня з 50% оплатою задоволенню не ягає, оскільки безпідставна.

В силу ст.. 57 Закону України «Про освіту» держава забезпечу: науково-педагогічним працівникам виплату допомоги на оздоровлення / посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної вілг:>ст(.

Отже, вимога ОСОБА_1ГІ. про стягнення з відповідачів кошті] не підлягає задоволенню, так як надається тільки при наданні щорічної віл:

1 Іри винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який г спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього вимушеного прогулу ( ч.2 ст. 235 КЗпГІ України).

Оскільки суд при вирішенні зазначеного спору не вбачає пору:: позивачки і відмовляє в задоволенні вимоги про визнання наказу про :вт Л.11, від 05 січня 2010 року та поновлення її на посаді вчителя українська: ОСОБА_3 ЗОНІ 1-3 ступенів № 2, в зв»язку з цим не підлягає задоволі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як вим/ш< було.

За змістом ч.І ст. 237-1 КЗііП України відшкодування власником аГч ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі порушенні прав.

В зв»язку з відмовою у задоволенні позивачці основного позову пр роботі, суд відмовляє і у задоволенні вимоги про відшкодування моральної пі

Відповідно до ст.. 88 ЦГІК України судові витрати, до складу яких вх пов»язані із розглядом справи в суді, покладаються на відповідача / г

позову.

Таким чином, підстави для стягнення із відповідачів судових витрат в

Позивачка звільнена від сплати витрат, пов»язаних зі сплатою судов»¦: на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 10,11, 60. 88. 212, 214 ЦПК Ук п.2 ч.І ст. 36. ст. 47. ч.І ст. 83, ч.І ст. 116. ч.ч. 1,2 ст. 235, ч.І ст. 237-1 КЗп 57 Закону України «Про освітуч.4 ст. 15 Закону України «Про відпустки . с

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу осві районної державної адміністрації, ОСОБА_3 загальноосвітньої школи 1-3 ст/ участю третьої особи - ОСОБА_4, про визнання наказ п незаконним та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за ча< прогулу, компенсації за затримку остаточного розрахунку, компенсації за і додаткову відпустку, підвищення заробітної плати педагогічним працівника шкоди та судових витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеля Харківської області через Балаклійський районний суд шляхом подачі в 10-де дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

І Іовний текст рішення виготовлено 23.06.2010 року.

Суддя