Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
№ 2- 131
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Жовтнева районна в м. Дніпропетровську рада, головне архітектурно-планувальне управління Дніпропетровської міської ради, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради про заборону будівельних робіт, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 24 жовтня 2005 року звернулися до суду з позовом до відповідача до ОСОБА_3 про заборону будівельних робіт. Позивачі в своєму позові та в судовому засіданні посилалися на те, що вони є власниками будинків 42 і 44 по пр. Гагаріна м. Дніпропетровська, погодженням № 945 головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 22 грудня 2006 року погоджено відповідачу проект будівництва сусіднього з ним житлового будинку № 1-б по вул. Армійській м. Дніпропетровська і на підставі цього погодження почалося будівництво. Але вказане погодження рішенням суду визнано незаконним, будівництво проводиться самочинно, без затвердженого проекту та без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, будівництво ведеться з істотними порушеннями державних будівельних норм. Вважають вказане незаконним і нечинним, оскільки при цьому були порушені технічні і протипожежні вимоги та правила, порушуються їх права і охоронювані законом інтереси, через вказані порушення почали рушитися їх будинки, їм завдана шкода. Вони звертався зі скаргами до відповідних органів місцевої влади, які визнали ці порушення, але їх не визнає сам забудовник сусіднього будинку ОСОБА_3, яка вважає, що вказане будівництво діючим і є законним. Вважаючи вказане протиправним, позивачі просили заборонити відповідачці самочинне будівництво на земельній ділянці по вул. Армійській, 1-Б м. Дніпропетровська до отримання належного дозволу на виконання будівельних робіт, задовольнивши позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що всі дії відповідача були і є в рамках закону, погодження видане правильно і є чинним, будинок майже збудовано і залишилося лише ввести його в експлуатацію та зареєструвати право власності, виконали все в межах своїх повноважень і документів місцевої влади, ніяких порушень не допущено, вважають позовні вимоги не обґрунтованими, безпідставними і просив в їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Представник Жовтневої районної в м. Дніпропетровську ради в судовому засіданні проти позову не заперечував, вважає позовні вимоги обґрунтованими і законними, просив винести рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представники третіх осіб головне архітектурно-планувальне управління Дніпропетровської міської ради, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. В письмовому зверненні до суду з позовними вимогами погодилися і просив справу розглянути по закону за наявними матеріалами справи без участі їх представників. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представників вказаних третіх осіб згідно ст. 169 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача і представника позивача, представника третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 07 липня 2004 року позивач ОСОБА_2 є власником 43/100 частин будинку 44 по пр. Гагаріна м. Дніпропетровська, в передбаченому законом порядку позивач приватизував займану земельну ділянку, про що йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 04 лютого 2005 року в м. Дніпропетровську по пр. Гагаріна, в районі будинку 44 площею 0.0233 га, а згодом він придбав і решту домоволодіння та в передбаченому законом порядку позивач приватизував і цю займану земельну ділянку, про що йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 14 квітня 2006 року в м. Дніпропетровську по пр. Гагаріна, в районі будинку 44 площею 0.0716 га. Власником будинку 42 по пр. Гагаріна м. Дніпропетровьска є позивач ОСОБА_1 Власником будинку № 1-Б по вул. Армійській м. Дніпропетровська, сусідній будинок з будинком позивач і суміжні земельні ділянки, є ОСОБА_4 Погодженням № 945 головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 22 грудня 2006 року погоджено проект будівництва житлового будинку № 1-б по вул. Армійській м. Дніпропетровська і на підставі цього погодження ОСОБА_4 почалося будівництво. Але під час цього будівництва зясувалося, що відстань між спроектований новим будинком ОСОБА_4 та будинком позивача складає лише 2.9 м., що проти ричіть будівельним, протипожежним і санітарним правилам та нормам, є і інші порушення. Позивач запропонував відповідачу скасувати погодження на будівництво, а ОСОБА_4 припинити незаконне будівництво і усунути порушення. Але вказані особи цього в добровільному порядку не зробили. Вважаючи вказані дії та бездіяльність відповідача протиправним позивач і звернувся з адміністративним позовом до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2009 року визнано незаконним і нечинним погодження № 945 головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 22 грудня 2006 року проекту житлового будинку № 1-б по вул. Армійській м. Дніпропетровська.

Але будівництво відповідачем проводиться, його ведення є самочинним, без затвердженого проекту та без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, будівництво ведеться з істотними порушеннями державних будівельних норм. В добровільному порядку спір не вирішено і позивачі вимушені звертатися з позовом до суду.

Суд вважає вимоги обґрунтованими виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 11 квітня 2007 року спроектований до будівництва будинок 1-Б по вул. Армійській м. Дніпропетровська відноситься до 1 ступеня вогнестійкості, житловий будинок позивача відноситься до 3 ступеня вогнестійкості, протипожежний розрив між такими будівлями згідно чинних норм та правил повинен бути не менше 8 метрів.

Згідно постанови № 54 головного державного інспектора з пожежного нагляду у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 30 березня 2007 року будівництво житлового будинку з недодержанням протипожежної відстані до сусіднього будинку являється порушенням п. 4.1.4 НАПБ А 01.001 «Правил пожежної безпеки в Україні».

Факти невідповідності проекту будівництва будинку 1-Б по вул. Армійській м. Дніпропетровська встановленим протипожежним вимогам підтверджується листами головного управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області начальнику інспекції ДАБК від 27 квітня 2007 року, листами головного державного інспектора з пожежного нагляду, ГоловАПУ, управління містобудування та архітектури та ін..

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що факт незаконності вказаного погодження № 945 від 22 грудня 2006 року проекту будівництва житлового будинку № 1-б по вул. Армійській м. Дніпропетровська визнав і сам відповідач та погодився з доказами позивача, будівництво ОСОБА_3 свого будинку на підставі вказаного незаконного погодження продовжувалося навіть і після його офіційного призупинення і до отримання офіційного дозволу на будівництво; через незаконність погодження, а потім і будівництва житлового будинку ОСОБА_4 відбулася руйнація будинку позивача і сталася пожежа, позивачу завдана шкода, про що надано суду докази; новостворений будинок ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не введено в експлуатацію і право власності на нього належним чином не встановлено.

При таких обставинах суд вважає можливим заборонити відповідачу самочинне будівництво на земельній ділянці по вул. Армійській, 1-Б м. Дніпропетровська до отримання належного дозволу на виконання будівельних робіт, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачі заперечують будь-якi домовленості i зобовязання стосовно відповідача по незаконним (з точки зору цього відповідача) діям відносно нього по їх перешкоджанню будівництву, предмета спору, а відповідач цього не довів. Твердження відповідача про наявнiсть будь-яких iнших зобов'язань стосовно позовних вимог - є припущенням.

Не може суд прийняти до уваги заперечення представника ОСОБА_3 проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджуються, порушення прав позивачів дійсно були допущені. При таких обставинах суд вважає можливим не погодитися з позицією відповідача, оскільки вона не ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином позовні вимоги про заборону відповідачу проводити самочинне будівництво до отримання належного дозволу на виконання будівельних робіт в такому вигляді знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 19, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 24, 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 10, 11, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Заборонити ОСОБА_3 самочинне будівництво на земельній ділянці по вул. Армійській, 1-Б м. Дніпропетровська до отримання належного дозволу на виконання будівельних робіт.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -