АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів Карнаух П.М., Дорош А.І.

при секретарі Киві А.М.

за участю

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 липня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на ? частину житлового будинку і земельної ділянки, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом. Вказав, що згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 24.09.2008 р. є власником ? частини домоволодіння та ? частини присадибної земельної ділянки вул.. Польовій № 9 в с. М.В»язівок Лубенського району Полтавської області. Відповідачу належить ? частина вказаного домоволодіння та земельної ділянки на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від10.06.2009 р. Оскільки частка відповідача є незначною, згідно висновку поділ житлового будинку неможливий, з огляду на стосунки між ними спільне користування та володіння є також неможливим, просив суд припинити право власності відповідача на ? частину домоволодіння та ? частину земельної ділянки, визнати за ним право власності на вказані частини, готовий внести на депозит суд 12 357,18 грн. вартість ? частини домоволодіння та ? частини земельної ділянки.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 липня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено повністю.

Припинено право власності ОСОБА_3 на ? частину житлового будинку № 9 по вул.. Польовій в с. М.В»язівок Лубенського району Полтавської області та присадибну земельну ділянку площею 0,12 га, на якій розташоване дане домоволодіння.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину домоволодіння № 9 по вул.. Польовій в с. М.В»язівок Лубенського району Полтавської області та присадибну земельну ділянку площею 0,12 га.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартість ? частини домоволодіння та земельної ділянки площею 0,12 га 5 860 грн. шляхом внесення коштів на депозитний рахунок суду.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати, а саме витрати по наданню юридичної допомоги 2000 грн., витрати за висновок фахівця 120 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи 120 грн., судовий збір -123 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить вищевказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог про відмову у позові, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 303 ч.3 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов"язковою підставою для скасування рішення.

Згідно ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового є неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.06.2009 р. визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину спадщини за законом, що залишилася після смерті ОСОБА_5, яка померла 23.12.2007 р., в с. М.В»язівок Лубенського району Полтавської області, а саме 1/4 частину житлового будинку № 9 з господарськими будівлями по вул.. Польовій, ? частину земельної ділянки площею 0.12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. М.В»язівок по вул.. Польовій, №9 Лубенського району Полтавської області. ? частини вказаного домоволодіння та земельної ділянки згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 24.09.2008 р. належить ОСОБА_4.

У спірному домоволодінні проживає відповідач ОСОБА_3, яка є рідною сестрою відповідача, та чинить останньому перешкоди у користуванні належною йому частиною спадщини, що позбавляє його в повній мірі розпоряджатися належним йому майном.

Згідно висновку судово-технічної експертизи № 21214/25 від 02.06.2010 року ринкова вартість спірного домоволодіння станом на момент проведення експертизи складає 12 820 грн., відповідно вартість ? частини становить 3 205 грн. Виділення в натурі ? частини спірного домоволодіння, на яку претендує відповідач ОСОБА_3, згідно висновку експертизи не можливо. Вартість ? частини земельної ділянки складає згідно свідоцтва про право на спадщину 10 622,72 грн. : 4 = 2 655,68 грн.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що як частка у домоволодінні, так і частка земельної ділянки, що належать відповідачу ОСОБА_3, є незначними, відповідач забезпечена житлом, має житловий будинок в м. Лубни по вул.. Черняхівського, 10, який зареєстрований на ім.»я її чоловіка, тому прийшов до висновку про можливість припинення права відповідача на відповідні частки в спільній власності, при цьому вирішивши питання про стягнення їх вартості з позивача на користь відповідача внесення шляхом внесення коштів на депозитний рахунок суду.

Однак, з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При ухваленні рішення місцевий суд не звернув увагу на те, що задоволення вимог про припинення права на частку в спільному майні за вимогою іншого співвласника допускається згідно вищевказаної норми матеріального права лише за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, чого, як вбачається із матеріалів справи, позивачем зроблено не було, а ухвалення судом рішення про її стягнення на користь відповідача не ґрунтується на вимогах закону.

Місцевий суд на зазначені положення закону та обставини справи уваги не звернув, не застосував до спірних правовідносин закон, який підлягав застосуванню, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення та ухвалення нового про відмову в позові.

Надана у судовому засіданні колегії суддів представником позивача квитанція про внесення вартості частки вартості житлового будинку та земельної ділянки від 289.07.2010 року о 12:17 год. підтверджує не внесення позивачем їх вартості на депозитний рахунок суду до ухвалення судового рішення, оскільки справа призначалася до розгляду на 9-00 год., була розпочата слуханням в 10:31:00 год., а закінчена розглядом в 11:46:46 год., що підтверджується журналом судового засідання.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 липня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на ? частину житлового будинку і земельної ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І :