Справа № 22ц-1868/10р. Головуючий у І-й інстанції Борейко С.В.
Категорія справи 27 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Бойко С.М. і ОСОБА_1,

при секретарі Панчуку І.С.

та за участю представника позивача ОСОБА_2

і відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника відповідачки ОСОБА_5, на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 березня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ВАТ „ОСОБА_6 Аваль до ОСОБА_3 і ОСОБА_5 та стягнуто солідарно зі згаданих відповідачів на користь позивача 43 542 грн. 71 коп. заборгованості по кредитному договору, який було укладено 19.03.2008 року між ВАТ „ОСОБА_6 Аваль та ОСОБА_3, поручителем по якому виступала ОСОБА_5

Дане рішення оскаржила ОСОБА_4 - представника відповідачки ОСОБА_5

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити ВАТ „ОСОБА_6 Аваль у задоволенні позовних вимог в частині застосування до ОСОБА_5 солідарного зобовязання про стягнення на користь згаданого позивача заборгованості по кредитному договору від 19.03.2008 року, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального права.

Вважає, що при укладенні 19.03.2008 року договору поруки, який „передбачав розпорядження цінним майном квартирою, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, „не було дотримано вимог чинного законодавства України в частині отримання згоди чоловіка відповідача (ОСОБА_5П.) на укладення такого договору, а також відповідної згоди органу опіки і піклування, а відтак договір поруки від 19.03.2008 року, укладений між ВАТ „ОСОБА_6 Аваль та ОСОБА_5, вважає нікчемним правочином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_3 та представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а ст. 215 ЦК України що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин ч.2), і що у випадку, коли недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідачка ОСОБА_5, незважаючи на те, що позовні вимоги ВАТ „ОСОБА_6 Аваль до неї ґрунтуються на Договорі поруки, укладеному 19.03.2008 року між нею та ВАТ „ОСОБА_6 Аваль, згаданий договір в судовому порядку не оспорювала (зустрічний позов не подавала).

Крім цього, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, її доводи про нікчемність вище згаданого договору поруки ґрунтуються на тому, що даний договір „передбачав розпорядження цінним майном квартирою, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а відтак він є нікчемним правочином в силу норм ст.ст. 60, 63, 65 СК України та ст.ст. 368, 369 ЦК України, які регламентують правовий статус цінного майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, та здійснення права спільної сумісної власності.

В той же час, як вбачається з Договору поруки від 19.03.2008 року, він не містить будь-якого посилання на квартиру відповідачки ОСОБА_5 чи будь-який інший обєкт нерухомості, розпорядження яким передбачало б згоду всіх його співвласників (а.с. 15-16), а відтак доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та є надуманим, а тому до уваги прийматись не можуть.

З урахуванням вище наведеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, як така, що не спростовує висновків оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 березня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: