Справа №22-2763 головуючий у 1-й інстанції Горошко Л.Б.
доповідач в апел. інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Каблака П.І.

суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

при секретарі: Смалюх У.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кам»Янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину будинковолодіння в с.Неслухів Кам»янка-Бузького р-ну Львівської області по вул. Мирній, 56 вартістю 243 916 грн.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2.

Вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що суд не врахував наданих ним доказів того, що будинок в с.Неслухів придбано за кошти батьків, які вони отримали від продажу житлового будинку в с.Зарваниця Теребовлянського району Тернопільської області, а через похилий вік батьків, яким важко було приймати особисту участь у нотаріальному посвідченні договору, покупцем за договором купівлі-продажу було зазначено його.

Позивачка не надала суду доказів того, що спірний будинок придбано за кошти подружжя. Суд не врахував того, що спільне майно подружжя між ними було розділено ще у 2006 р., про що свідчить мирова угода, затверджена ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова 27.09.2006 р.

Крім того, суд прийняв до розгляду позовну заяву позивачки, по якій було невірно сплачено судовий збір . Недоплата судового збору на час розгляду справи становила 625 грн. 95 коп.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами було зареєстровано 21 квітня 1990 року, розірвано - 09 грудня 2004 р. ( а.с. 6,7).

Договір купівлі-продажу спірного будинку в с. Неслухів Кам»янка-Бузького району Львівської області по вул. Мирній, 56 нотаріально посвідчено 23 травня 1994 р. Покупцем за даним догором є відповідач - ОСОБА_2.

Таким чином, районний суд прийшов до вірного висновку, що спірне майно подружжя - будинковолодіння в с.Неслухів Кам»янка-Бузького р-ну Львівської області по вул. Мирній, 56 вартістю 243 916 грн. було придбане за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а відтак є спільним майном подружжя, яке підлягає поділу.

З уваги на вимоги ст. 72 СК України не заслуговують на увагу доводи апелянта в тій частині, що спільне майно подружжя було між сторонами розділено ще у 2006 р., що на думку апелянта стверджується мировою угодою, затвердженою ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова 27.09.2006 р., оскільки як вбачається зі змісту вказаної ухвали, спірний будинок не був предметом поділу (як спільне майно подружжя) між сторонами.

Крім, того відповідач не надав суду доказів того, що спірний будинок придбано за кошти його батьків, а такі за життя не заявляли вимог про право власності на нього.

Судовий збір позивачкою сплачено вірно, оскільки така сплатила його від суми, що становить половину вартості спірного будинку на який вона претендує.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317 ЦПК України, колегія

суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кам»Янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 березня 2010

року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена

в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий :

Судді :