АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів Прядкіна О.В., Дорош А.І.

при секретарі Киві А.М.

за участю

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 жовтня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Першої лубенської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Першої лубенської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним задоволені.

Визнано недійсним заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, посвідчений 05.02.2008 року Першою лубенською державною нотаріальною конторою.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить вищевказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог про відмову у позові, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також просить визнати незаконною та скасувати ухвалу цього ж суду від 06.10.2010 року про відмову у задоволенні клопотання про призначення повторної судово-психіатричної експертизи та призначити по справі повторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити іншій експертній установі, на вирішення якої поставити ті самі запитання, які були поставлені на вирішення першої експертизи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, 16.08.2009 року померла ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка доводиться бабусею позивача та тещею відповідача. 05.02.2008 р. ОСОБА_6 склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла ОСОБА_4, який останнім часом проживав у її будинку, перебував на її утриманні, догляд за нею не здійснював, зловживав алкоголем (а.с. 9, 10).

Згідно акту проведеної посмертної судово-психіатричної експертизи № 563 від 30.07.2010 р. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час складання заповіту 05.02.2008 року виявляла ознаки психічного розладу у вигляді розладу особистості внаслідок церебрального атеросклерозу. Ступінь порушень у вказаний час була такою, що істотно впливала на здатність ОСОБА_5 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.77-84).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що під час складання заповіту 05.02.2008 р. ОСОБА_5 виявляла ознаки психічного розладу у вигляді розладу особистості внаслідок церебрального атеросклерозу, що істотно впливало на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, її волевиявлення перебувало під впливом зацікавленого у заповіті відповідача ОСОБА_4, через утруднену здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними волевиявлення не було вільним, а тому у відповідності до вимог ст..ст. 203, 225,1233, 1234 ч.1, 1257 ЦК України місцевий суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Як встановила колегія суддів, висновки суду першої інстанції є вірними, виходячи з наступного.

Пред»являючи позов, позивач ОСОБА_2, як на підставу вимоги про визнання заповіту недійсним, посилалася на те, що при складанні заповіту ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, тобто її волевиявленні не було вільним і не відповідало її волі, мав місце вплив відповідача на її волевиявлення.

Згідно ч.2 ст.. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як встановлено місцевим судом і це підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_5 за життя страждала на церебральний атеросклероз Ш ст.., атеріальну дисциркуляторну енцефалопатію Ш ст.., про що свідчить запис № 393 від 15.12.2006 р. в журналі викликів лікаря-невропатолога на дім (а.с.11). Згідно картки медичного догляду одинокого непрацездатного громадянина (умовно одинокого), який оформляється на обслуговування відділення соціальної допомоги на дому від 18.02.2009 р. ОСОБА_7, крім вищевказаного діагнозу, зазначено, що значно знижена рухома активність, пересувається по кімнаті, самостійно не може виконувати домашню роботу (ІУ група), підлягає обслуговуванню відділенням соціальної допомоги на дому (а.с. 43).

Проведеною по справі посмертною судово-психіатричною експертизою відносно ОСОБА_5, підтверджено, що остання на час складання заповіту 05.02.2008 року виявляла ознаки психічного розладу у вигляді розладу особистості внаслідок церебрального атеросклерозу. Ступінь порушень у вказаний час була такою, що істотно впливала на здатність ОСОБА_5 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, місцевим судом добуто достатньо належних та допустимих доказів, які у сукупності з іншими матеріалами справи, дають підстави для задоволення позову.

Крім цього, 06.10.2010 року представником відповідача - адвокатом ОСОБА_3 заявлено письмове клопотання про призначенні повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, посилаючись на те, що висновки експертизи № 563 від 30.07.2010 р. є суперечливими, бездоказовими, не базуються на наявній медичній документації, фактично є надуманими, викликають сумніви у їх правильності.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.10.2010 року клопотання відповідача та його представника про призначення повторної експертизи залишено без задоволення (а.с. 107).

Згідно ч.2 ст.293 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи, у відповідності до вимог ч.2 ст. 150 ЦПК України, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам), якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності. Оскільки представник відповідача просив призначити повторну експертизу у зв»язку з наявністю за подібною справою протилежного висновку, проте, не навів наявність порушення порядку її проведення, суперечливих мотивів прийняття такого рішення, то суд прийшов до висновку, що акт експертизи № 563 є обґрунтованим, не суперечить матеріалам справи, не викликає сумнівів в його правильності, тобто відсутня необхідність проведення повторної експертизи.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду в цій частині також є вірним, виходячи з наступного.

Акт експертизи № 563 від 30.07.2010 року дійсно не суперечить зібраним матеріалам справи, не протирічить наявній медичній документації, не викликає сумнівів у його правильності. Для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи матеріали цивільної справи буди надані комісії експертів для дослідження.

Місцевим судом при вирішення клопотання про проведення повторної експертизи дотримані вимоги ч. 2ст. 150 ЦПК України і дійсно, як встановила колегія суддів, відсутні підстави, передбачені даною нормою процесуального права, для його задоволення. Ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання постановлена у відповідності до вимог закону, відсутні підстави для її скасування, а тому і не підлягає задоволенню клопотання відповідача, заявлене в апеляційній скарзі, про призначення по справі повторної судово-психіатричної експертизи.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують висновків місцевого суду, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :