Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2010 року справа № 2-417/10

Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області, в складі:

головуючого судді: Шаповала Г.І.

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

12.01.2010 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому прохає стягнути на його користь з відповідача безпідставно відраховані із його заробітної плати грошові кошти за період з червня 2006 року по серпень 2008 року на загальну суму 2731 грн. 71 коп., та для відшкодування моральної шкоди - 20000 грн.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено, що з 03.07.06 року по серпень 2008 року позивач працював начальником Вільногірської дільниці енергозбуту, Верхньодніпровського району електричних мереж, ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго». В грудні 2005 року йому було видано мобільний телефон для службового користування, і він написав письмове зобовязання відповідачу, що у разі перевищення ліміту вартості розмов по телефону, це перевищення буде стягнуто з його заробітної плати. В подальшому він телефоном не користувався протягом більше 4 місяців, але в червні 2006 року отримав повідомлення, що з його телефонного номеру було проведено розмови, вартість яких перевищує 8000 грн. Він надав відповідачу письмове пояснення від 30.06.06 року, в якому повідомив відповідача про свою незгоду стосовно відшкодування вартості телефонних дзвінків, і прохав відповідача до встановлення фактичних обставин ( хто і коли дзвонив з його телефонного номеру) стягнень з його заробітної плати не проводити. Однак відповідач, в порушення ст.ст. 127,134 КЗпП України, стягнув з заробітної плати позивача, починаючи з з червня 2006 року по серпень 2008 року, 8072 грн. 64 коп. Не погодившись із стягненнями із заробітної плати, позивач звернувся з позовом до суду, де прохав стягнути з відповідача на його користь безпідставні відрахування з його заробітної плати в розмірі 5340 грн. 93 коп. Згідно рішення Вільногірського міського суду від 25.06.2009 року, з відповідача було стягнуто на користь позивача 5340 грн. 93 коп.. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.10.2009 року зазначене рішення Вільногірського міського суду залишено без змін. Рішенням Вільногірського міського суду від 25.06.2009 року був встановлений факт, що відповідач безпідставно стягнув з заробітку позивача 8072 грн. 64 коп., однак, оскільки позивач заявив позов у розмірі 5340 грн. 93 коп., суд задовольнив позов в межах позовних вимог. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, не доказуються при розгляді інших справ. Таким чином, відповідач повинен повернути позивачу безпідставно відраховану заробітну плату у розмірі 2731 грн. 71 коп. (8072.64 грн. 5340.93 грн.). Те, що відповідач безпідставно протягом двох років відраховував значні суми з заробітної плати позивача, спричинило йому душевні страждання. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо її самої. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відсутність у позивача за вини відповідача 8072 грн. 64 коп., його звернення до суду за захистом свого права вимагають від нього додаткових зусиль. Розмір грошової компенсація, який може компенсувати моральні страждання позивача, дорівнює 20000 грн., виходячи з грубого та тривалого порушення законодавства відповідачем по відношенню до позивача.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та його обґрунтування, викладене в позовній заяві, в повному обсязі. Із його додаткових пояснень витікає, що ЧИП картка і код надавалися йому в не запечатаному виді. Відповідач навмисно не надавав йому відповідних документів, в звязку з чим він при подачі першого позову не міг правильно визначити розмір утриманих з його зарплати коштів. Тому, підрахував розмір утриманих коштів, відповідно до розрахункових листів, які також не всі були йому надані щомісячно, і визначив суму 5 340 грн. 93 коп. Про те, що, згідно витребуваних судом від відповідача документів, розмір утриманих з його зарплати коштів склав загальну суму 8072 грн. 64 коп. він узнав тільки в судовому засіданні, але змін до позову не вніс, і суд стягнув з відповідача тільки зазначену суму 5340 грн. 93 коп. Внаслідок чого залишилася не повернутою сума 2731.71 грн. Незаконними діями відповідача йому були спричинені моральні страждання, внаслідок чого погіршився стан здоровя і він звертався в лікарню. Загальна сума незаконно утриманих коштів 8072.64 грн., фактично, прирівнюється до його заробітної плати, приблизно, за 5 місяців роботи. За відсутності коштів він не зміг працевлаштуватися за межами м. Вільногірська. Відповідач не надав відповіді на його письмовий запит. Коли позивач добився прийому у заступника генерального директора підприємства відповідача, Родіна, то останній безпідставно йому виказав погрозу, що притягне його до кримінальної відповідальності. Ніяких наказів чи розпоряджень про стягнення з його заробітної плати коштів для відшкодування перевищення ліміту телефонних розмов йому не надавалося і в судовому засіданні при розгляді першого позову було встановлено, що їх взагалі не було. В той же час рішенням суду було встановлено, що вся сума 8072.64 грн. за вказаний період була утримана з його зарплати незаконно і безпідставно..

Представник відповідача позов не визнав, та підтримав письмові заперечення, згідно яких, стверджується, що суд у цивільній справі № 2-153/09 встановив факт безпідставного стягнення з заробітної плати ОСОБА_1 за період його роботи з червня 2006 року по 23.08.2008 року коштів на загальну суму 8072,64 грн., але суд на підставі наявних у справі документів стягнув з відповідача лише 5340.93 грн. із-за відсутності доказів. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОСОБА_1 не скористався жодним із прав, зазначених в ст. 31 ЦПК України. Він міг збільшити свої позовні вимоги, але цього не зробив і суд стягнув кошти в межах наявних доказів, тобто у розмірі 5340,93 грн. ОСОБА_1Т посилається на ч.3 ст. 61 ЦПК України і не заперечує наявність судової преюдиції, а саме, що у справі № 2-153/09 позивач вже намагався стягнути з відповідача суму 8072.64 грн., як безпідставно відраховані кошти з його заробітної плати, але суд задовольнив позовні вимоги у розмірі 5340.93 грн., врешті суми відмовлено на підставі відсутності документального підтвердження. Таким чином, позивач необґрунтовано, без підтвердження своїх позовних вимог намагається стягнути з відповідача суму 2731.71 грн. Відповідач заперечує факт заподіяння позивачу моральної шкоди, посилаючись на те, що негативних наслідків для ОСОБА_1, передбачених законодавством, не настало і вони не підтверджені належним чином. Зазначено прохання відповідача відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі, та покласти судові витрати у справі на позивача.

Згідно рішення Вільногірського міського суду від 25.06.2009 року у цивільній справі № 2-153/09 за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» про стягнення грошових коштів, безпідставно відрахованих з його заробітної плати, яке набрало законної сили з 27.10.2009 року, тобто, з часу проголошення ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою вищезазначене рішення суду залишено без змін, було встановлено ряд фактів, які мають юридичне значення для прийняття рішення у даній цивільній справі, в якій приймають участь ті ж самі сторони і в звязку з тими ж самими обставинами, а саме: 1. «...під час розгляду справи судом встановлено, що позивач у пояснювальній від 30.06.2006р. висловив незгоду з відрахуванням з нього коштів за перевищення ліміту вартості телефонних розмов, просив зясувати дійсні обставини і не проводити з нього утримання за міжміські розмови, тобто фактично відізвав свою заяву від 20.12.2005р., на підставі якої з нього мали провадитись стягнення. Жодного іншого документу, крім зазначеної заяви, а саме - наказу чи розпорядження по підприємству, згідно з якими можливо було здійснювати утримання із заробітної плати ОСОБА_1, суду не надано і, за поясненнями представника відповідача, такі документи взагалі не видавались, з позовом про відшкодування шкоди з ОСОБА_1 підприємство відповідача до суду не зверталось. Стягнення у сумі 6928гр.41коп. за перевищення ліміту телефонних розмов, які були проведені за період з червня 2006р. по серпень 2008р., нічим не виправдані, оскільки згідно документів, наданих відповідачем, перевищення ліміту мало місце лише у травні 2006р. на суму 4935гр.08коп. Також відсутні докази спричинення ОСОБА_1 підприємству шкоди у сумі 1144 гр.23коп.

Отже будь-які законні підстави для утримання із заробітної плати позивача 8072гр.64коп. відсутні, ця сума стягнута з грубим порушенням трудового законодавства і підлягає поверненню, але позов заявлено лише на суму 5340гр.93коп., тому він задовольняється саме у цьому розмірі, оскільки суд не має права виходити за межі позовних вимог. ...»; 2. «... суд вирішив: Позов ОСОБА_1 до ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» про стягнення грошових коштів, безпідставно відрахованих з заробітної плати, задовольнити.

Стягнути з ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» (49107 м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке шосе, 22, р/р №285 в філії «ДЦВ Промінвестбанку» м. Дніпропетровськ, МФО 305437, код ЗКПО 23359034) на користь ОСОБА_1, 28.10.1951р.н., який мешкає у м. Вільногірськ Дніпропетровської обл. по вул. Лен. Комсомолу, 60, кв.13, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 5340гр.93коп. у відшкодування безпідставно відрахованих з його заробітної плати грошових коштів за період з червня 2006р. по травень 2008р. та 114гр.50коп. у відшкодування його судових витрат, всього 5455гр.43коп.».

Згідно оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 2-153/09 за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» про стягнення грошових коштів, безпідставно відрахованих з його заробітної плати,: - а.с.10, в копії наказу (розпорядження) № 326-к ВД РЕМ про прийняття на роботу, значиться, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу 03 липня 2006 року в Верхньодніпровський район електричних мереж ВАТ «ЕК Дніпрообленерго», керівником дільниці енергозбуту м. Вільногірська, з окладом 1430 грн.; - а.с.17, в заяві на імя начальника ВД РЕМ ОСОБА_3 від 04.07.2008 р. вх. № 56 від 04.07.08 р., ОСОБА_1 прохає надати довідку про утримані кошти із його заробітної плати за міжміські переговори з червня 2006 року по цей час; - а.с.18, згідно розрахунку утриманих із зарплати коштів,складеного позивачем, - за період з червня по грудень 2006 року з нього утримано 1862.46 грн., за період з жовтня по грудень 2007 року 1299.85 грн., за період з лютого по травень 2008 року - 2178.62 грн., всього на загальну суму 5340 грн. 93 коп.; а.с.42, згідно письмового пояснення ОСОБА_1 на імя Генерального директора ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» ОСОБА_4 від 30.06.2006 року, з зазначенням вхід. № 6408 від 03.07.2006 року ЕК «Дніпрообленерго», повідомляється, що з січня 2006 року по цей час він службовим телефоном в виді наданої йому в грудні 2005 року ЧИП-карти не користувався. )8.06.2006 року йому повідомили із служби інформаційних технологій компанії, що в період з 02.05.2006 року по 08.06.2006 року з його службового телефонного номеру було здійснено більше 1700 вхідних і вихідних дзвінків на загальну суму 4935 грн. 08 коп. ( з ПДВ 6196 грн.). В окремі дні здійснювалося більше 100 дзвінків, а 06.05.2006 року 300 дзвінків.. При ознайомленні з розпечаткою телефонних дзвінків позивач не виявив жодного відомого йому телефонного номеру. За весь період з 02.05.06 р. по 08.06.06 р. позивач службовою ЧИП-карткою не користувався, нікому її не передавав, ПІН-код нікому не повідомляв і зберігав його тільки в одному відомому йому місці. Додатково повідомляє, що ЧИП-картку в грудні 2005 року отримував без упаковки. Вважає, що в даному випадку у відношенні до нього невідомими особами здійснені шахрайські дії способом, йому невідомим. Повідомляє, що з відповідною заявою звернувся в Вільногірський МВ УМВС України в Дніпропетровській області для встановлення і притягнення до відповідальності осіб, які вчинили шахрайські дії на суму 6196 грн. Прохає до встановлення фактичних обставин даної справи не стягувати з нього сум майнових збитків, оскільки, за вищевказаних причин, він не згоден нести майнову відповідальність, в тому числі, і шляхом утримання збитків із його заробітної плати. а.с.53, Згідно бланка видачі мобільного телефону та корпоративного телефонного номеру від 20.12.2005 року, ОСОБА_1 отримав корпоративний телефонний номер 8050-361-6907, виділено ліміт 45 грн. а.с. 54, згідно заяви на імя В.о. Генерального директора ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» ОСОБА_4 від 20.12.2005 року, ОСОБА_1 прохає утримувати із його заробітної плати вартість послуг звязку ( користування мобільним телефоном) в сумі, яка перевищує установлений ліміт 45 грн. і зазначено телефонний номер 8050-361-6907. а.с.58-60, згідно службової записки та розшифровок нарахувань(утримань) бухгалтерією ВАТ «ЕК»Дніпрообленерго» здійснено утримання за перевищення ліміту мобільного звязку із зарплати ОСОБА_1 за період з червня 2006 р. по травень 2008 р., включно, в сумі 5340 грн. 93 коп. в тому числі, за лютий 2008 року утримано 1144.23 грн. за причинену шкоду. - а.с. 88-90, згідно розшифровок нарахувань (утримань) за період з червня 2006 р. по травень 2008 р. із зарплати ОСОБА_1 утримано коштів за міжміські переговори: за червень 2006 р. - 240.61 грн., за період з липня по грудень по 2006 р., за період з жовтня по грудень 2007 року, за період з березня по серпень 2008 року на загальну суму 6687 грн. 80 коп. Із чого витікає загальна сума утриманих коштів: 1144.23 грн. + 240.61 грн. + 6687.80 грн. = 8072гр.64коп

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникають із факту порушення порядку та підстав, передбачених законодавством, про здійснення роботодавцем утримань із заробітної плати працівника грошових коштів, та спричинення внаслідок цих дій моральної шкоди працівникові.

Відповідно до цих правовідносин, пояснень позивача та представника відповідача, та внаслідок дослідження у справі всіх представлених доказів в їх сукупності, керуючись законом, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На думку суду, позовні вимоги позивача стосовно стягнення безпідставно утриманих відповідачем із його заробітної плати коштів на суму 2731.71 грн. знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, а заперечення відповідача проти позову в цій частині слід визнати повністю необґрунтованими, тобто такими, що суперечать дійсним обставинам справи і не узгоджуються з вимогами закону. Згідно рішення Вільногірського міського суду від 25.06.2009 року у цивільній справі № 2-153/09 за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» про стягнення грошових коштів, безпідставно відрахованих з його заробітної плати, яке набрало законної сили з 27.10.2009 року, тобто, з часу проголошення ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою вищезазначене рішення суду залишено без змін, було встановлено факт незаконного і безпідставного утримання відповідачем із заробітної плати позивача за період з червня 2006 р. по серпень 2008 року грошових коштів на загальну суму 8072 грн. 64коп. Оскільки позивач не вніс змін до позову, суд задовольнив позов в межах позовних вимог і стягнув з відповідача на користь позивача заявлену в позові суму 5340 грн. 93 коп. Для стягнення решти незаконно утриманих із зарплати коштів на суму - 2731.71 грн. позивач і звернувся з даним позовом до суду. Даних про те, що суд задовольнив позов на суму 5340 грн. 93 коп. із-за відсутності документального підтвердження на решту незаконно утриманих коштів, як про це стверджується в письмових запереченнях відповідача, в зазначеному рішенні суду немає. Це твердження відповідача ніяким чином необґрунтоване і суперечить прямому, чітко визначеному змісту мотивувальної частини рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись лише у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу у тому числі і при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника, в порядку ст.136 КЗпП України.

У відповідності до ст.ст.130,132 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків, відповідальність встановлюється тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством і за умови, коли така шкода заподіяна винними діями або бездіяльністю працівника. За шкоду, заподіяну підприємству при виконанні трудових обовязків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Випадки повної матеріальної відповідальності передбачені ст.134 КЗпП України. Згідно ст.136 цього ж Кодексу, покриття шкоди працівником в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника шляхом відрахування із заробітної плати працівника, яке видається у встановленому порядку, у решті випадків покриття шкоди провадиться за рішенням суду.

Таким чином, відповідач всупереч вимогам закону, без законних підстав, без згоди позивача, без дотримання відповідного порядку, тобто, без письмового розпорядження чи наказу адміністрації підприємства про відрахування із заробітної плати позивача, без наявності рішення суду щодо відшкодування шкоди, протягом тривалого часу здійснював утримання із заробітної плати позивача грошових коштів, що склало значну суму.

На думку суду, позовні вимоги позивача стосовно стягнення 20000 грн. для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його законних прав відповідачем, найшли своє підтвердження в судовому засіданні частково, а заперечення відповідача проти позову в цій частині слід визнати частково обґрунтованими і такими, що частково відповідають вимогам закону. Суд вважає, що позивачу незаконними діями відповідача, якими порушувалися законні права позивача на отримання заробітної плати та гарантії щодо незаконних утримань із заробітної плати була заподіяна моральна шкода. В судовому засіданні доведено, що відповідач протягом тривалого часу, в період з червня 2006 року по серпень 2008 року, незважаючи на обставини, які законно перешкоджали виконанню первісної домовленості сторін щодо відшкодування позивачем відповідачу перевищення ліміту з оплати послуг мобільного звязку з службового телефонного номеру, утримав із заробітної плати позивача грошові кошти на загальну суму 8072 грн. 64коп., в тому числі, 1144.23 грн. за, начебто,причинену шкоду, в той час як місячний оклад позивача складав суму 1430 грн.

Суд вважає, що тривале і в значних обсягах порушення суттєвих трудових прав, гарантованих Конституцією України, Кодексом законів про працю України, великий розмір,фактично, майнової шкоди, необхідність вживати заходів для захисту своїх прав в виді звернення в органи внутрішніх справ, звернення, безпосередньо, до відповідача, в виді звернення з позовом до суду, тобто необхідність вживати додаткових зусиль для організації свого життя, безумовно, потягли за собою значні моральні страждання у позивача, проте, розмір грошового відшкодування моральної шкоди слід зменшити, тому, що позивач не надав доказів щодо фактичного погіршення його здоровя внаслідок перенесених моральних страждань. Також, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в грошовому вимірі, суд приймає до уваги навмисний характер незаконних дій відповідача, глибину та характер душевних страждань позивача. Суд вважає, що для відновлення втраченого позивачем свого морально-психологічного стану, та компенсації за перенесені моральні страждання, розмір відшкодування моральної шкоди в грошовому вимірі слід встановити в сумі 2000.00 грн., що буде відповідати рівню інтенсивності та глибини перенесених моральних страждань, та вимогам розумності і справедливості.

Згідно до ст. 237-1 КЗпП України Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно ст.1167 СК України, 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, 1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. ( Пункт 4 частини другої статті 23 в редакції Закону N 3261-IV ( 3261-15 ) від 22.12.2005 ). 3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. 5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.ст. 79,88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати у справі, які складаються з судового збору 51.00 грн. за майнові вимоги, та 08.50 грн. за немайнові вимоги, всього на суму 59.50 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120.00 грн. Суд приймає до уваги, що позивач не надав до суду даних про документально підтверджені судові витрати, які він поніс і процесі розгляду справи.

На підставі викладеного та ст.ст. 8,43,55, 124 Конституції України, ст.ст. 3,11,16 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215, 222, 223, 294, 367 ч.2 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ВАТ „Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», юридична адреса: п/і 49107, м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке шосе, буд 22, банківські реквізити: розрахунковий рахунок № 285, в філії ДЦВ „Промінвестбанку, м. Дніпропетровськ, МФО 305437, , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, і/к № НОМЕР_1, який мешкає по вул. Лен. КомсомолуАДРЕСА_1, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, - 4731 грн.71 коп. (чотири тисячі сімсот тридцять одну гривню 71 копійку), із яких: 2731 грн.71 коп. - для відшкодування безпідставно утриманих з його заробітної плати грошових коштів за період з червня 2006 року по серпень 2008 року, 2000 грн. для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок грубого та тривалого порушення його трудових прав за вказаний період часу.

В стягненні решти суми для відшкодування моральної шкоди - 18000 грн. відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення всієї суми утриманої заробітної плати - 2731 грн.71 коп.

Стягнути з ВАТ „Енергопостачальна компанія „Дніпрообленерго, в дохід держави судовий збір (державне мито) у розмірі 59.50 грн., та для відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана в Вільногірський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в строк, установлений для подання заяви про апеляційне оскарження, через Вільногірський міський суд.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.