Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-22/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Я М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2010 року. м. Запоріжжя.

Заводський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Федоренко Р.Г.,

секретаря Васильченко Н.О.,

за участю представників: позивачів - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання права власності на житловий будинок та службову прибудову та зустрічному позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - Орендне підприємство «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на житловий будинок та службову прибудову,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_5, в якому просять визнати за ними право сумісної власності на житловий будинок літера «Б» та службову прибудову літера «б», які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Соснова, 88 та зобовязати ОП ЗМБТІ зареєструвати за ними право власності на вказані обєкти нерухомості.

В обгрунтування позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилаються на те, що ОСОБА_3 належить на праві власності 7/40 частин житлового будинку № 88 по вул.. Сосновій у м. Запоріжжі на підставі Свідоцтва про право власності № 365 виданого 28 березня 1979 року Місккомунгоспом виконкому Запорізької міської Ради народних депутатів та договору № 486 посвідченого 21 лютого 2001 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ( Позивач № 2) належить право власності на 7/40 частин будинку № 88 по вул.. Сосновій в м. Запоріжжі на підставі Свідоцтва про право власності № 367 виданого 28 березня 1979 року Міськкомунгоспом виконкому Запорізької міської Ради народних депутатів та договору № 486, посвідченого 21 лютого 2001 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8

Відповідач по справі ОСОБА_5 має у власності 13/20 частин житлового будинку № 88 по вул.. Сосновій в м. Запоріжжі на підставі Свідоцтва про право власності № 366, виданого 28 березня 1979 року Місккомунгоспом виконкому Запорізької міської Ради народних депутатів та договору дарування № 407, посвідченого 14 лютого 2001 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8

Будинок № 88 по вул.. Сосновій в м. Запоріжжі ( літери «А» і «а» за даними технічного паспорту), щодо якого між позивачами та відповідачем визначений конкретний порядок користування, розташований на земельній ділянці площею 526 кв. м. Порядок користування земельною ділянкою до теперішнього часу не визначений.

Позивачі та Відповідач на протязі більш ніж 40 років разом мешкають за вказаною адресою. Весь цей період, на підставі усних домовленостей між ними, позивачі спільно користувались земельною ділянкою площею 200 кв. м.

У 1977 році вони спільними зусиллями та за власні кошти на зазначений земельній ділянці побудували окремо розташований житловий будинок зі службовою прибудовою ( літери «Б» і «б») загальною площею 31, 6 кв. м., в якому вони з моменту його побудови відкрито та безперешкодно проживають.

При укладанні договору дарування та визначення порядку користування будинком літера «А» і «а» у 2001 році сторони в усній формі домовились про те, що, оскільки ОСОБА_5 перейшло право власності на більшу частину будинку літера «А» та літера «а», то відповідно, будинок літера «Б» та літера «б» залишаться у спільній власності Позивачів, в звязку з тим, що вони побудували його власними зусиллями та за власні кошти, проводили його реконструкцію, поточні та капітальні ремонти та з моменту його побудування безперервно мешкають у ньому.

Під час проживання вони спільно, за власні кошти провели до будинку літера «Б» і службову прибудову літера «б» всі необхідні для життя комунікації: газ, водопровід, каналізацію, електроенергію, тощо, встановили газовий котел та газове опалення, окремі від Відповідача, угоди з відповідними підприємствами щодо постачання води, газу, електроенергії.

Згідно з нормами, передбаченими ст. 331 ЦК України, право власності на новозбудоване нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації.

ОП ЗМБТІ, яке відповідно до закону здійснює реєстрацію прав власності на обєкти нерухомості , відмовляє їм у прийнятті документів на реєстрацію права власності на житловий будинок літера «Б» та літера «б» у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Оскільки вони спільно збудували вказаний житловий будинок літера «Б» та літера «б», створили умови для проживання та протягом більш ніж 30 років безперервно і відкрито проживають у ньому але не мають можливості здійснення права власності відповідно до вимог ст. 319 ЦУК України, а саме, права розпорядження своїм майном на власний розсуд, а ОСОБА_5 відмовляє їм у визнанні права власності, вони змушені звернутися до суду з цим позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та їхній представник підтримали позов і просять суд його задовольнити у повному обсязі.

Підтримали заявлений позов і треті особи ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Окрім того, ОСОБА_6 заявила в судовому засіданні, що спірна будівля розташована неподалік від межі з її земельною ділянкою і не заважає їй користуватись нею.

ОСОБА_5 заявлений до нього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( його мати та сестра) позов не визнав і звернувся до суду із зустрічним позовом до них, в якому просить визнати за ним право власності на одноповерховий двокімнатний житловий будинок літера «Б» та службову прибудову літера «б», загальною площею 31,6 кв. м., жилою площею 24,4 кв. м., площею прибудови ( допоміжне) 7,2 кв. м., які розташовані на земельній ділянці № 8 по вул. Сосновій в м. Запоріжжі, та відмовити у позові до нього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «про визнання права власності на житловий будинок на службову прибудову» відмовити.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_9 посилається на те, що він є власником 13/20 частин житлового будинку № 88 по вул. в м. Запоріжжі літера «А». Власником 14/40 частин ( або 7/20) частин вказаного будинку є ОСОБА_3Г ( його мати) та ОСОБА_4 ( його сестра), тобто їм належить по 7/40 частин вказаного будинку.

Згідно договору від 21 лютого 2001 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 між ним та Відповідачами ( по його позову) був визначений конкретний порядок користування зазначеним житловим будинком. Відповідно до Договору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( одна сімя) сумісно користуються частиною жилого будинку, яка відповідає їх частинам в праві власності на будинок. Він в свою чергу користується частиною будинку, яка дорівнює його частці 13/20 частин в праві власності. В жилому будинку два окремих виходи для двох проживаючих сімей.

Вказаний жилий будинок та інші узаконені та самовільно збудовані розташовані на земельній ділянці площею 526 кв. м., яка перебуває у загальному користуванні співвласників будинку.

Далі ОСОБА_5 посилається на те, що у період з 1976 по 1979 рік він побудував за власні кошти та виключно своїми силами окремо розташований одноповерховий житловий будинок зі службовою прибудовою літера «Б» та літера «б» ( згідно плану), загальною площею 31,6 кв. м., житлова площа 24,4 кв. м., житлових кімнат -2, кухня 1, допоміжне приміщення 7,2 кв. м. Зазначені будівлі є самовільними. Правовстановлюючі документи на них відсутні.

В березні 1999 року він почав процедуру узаконення самовільних будівель на своє імя. Комісією Заводської районної адміністрації м. Запоріжжя був складений Акт прийняття індивідуального житлового будинку у м. Запоріжжі. Ця комісія вирішила, що замітки по будівництву, благоустрою та по договірним обовязкам не є перешкодою для прийняття жилого будинку ним. Крім цього, є довідка сусідки по земельній ділянці ОСОБА_10 ( вул.. Чудова, 130), яка в березні 2001 року надала свою згоду на узаконення ним самовільних будівель.

Далі ОСОБА_5 стверджує, що він побудував житловий будинок за власні кошти і своїми силами і посилається на накладні на відпуск будівельних матеріалів, квитанціями до приходного касового ордеру про сплату будівельних матеріалів за період з 1976 по 1978 роки.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зустрічний позов ОСОБА_5 не визнали.

Вислухавши пояснення сторін, доводи їхніх представників, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, по наступним підставам.

Згідно технічного паспорту ( а.с. 5) співвласниками будинку № 88 літера «А» по вул. Сосновій в м. Запоріжжі є ОСОБА_5М ( 13/20 частин), ОСОБА_3 ( 7/40 частин) та ОСОБА_4 ( 7/40 частин).

Як вказано у свідоцтві № 365 від 28 березня 1979 року про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської Ради народних депутатів, ОСОБА_3 належало 53/100 частин жилого будинку № 88 по вул.. Сосновій в м. Запоріжжі ( а.с. 12).

У свідоцтві № 366 від 28 березня 1979 року про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської Ради народних депутатів, зазначено, що ОСОБА_5 належало 37/100 частин жилого будинку № 88 по вул. Сосновій в м. Запоріжжі ( а.с. 13).

Згідно свідоцтва № 367 від 28 березня 1979 року, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської Ради народних депутатів ОСОБА_11 належало 1/10 частина жилого будинку № 88 по вул. Сосновій в м. Запоріжжі ( а.с. 14).

ОСОБА_3, як вказано у нотаріальному договорі дарування від 14 лютого 2001 року ( реєстровий номер 13 111), подарувала своєму сину 7/25 частин жилого будинку № 88 по вул. Сосновій в м. Запоріжжі ( а.с. 15), в наслідку чого Відповідач став власником 13/20 часток зазначеного жилого будинку, а ОСОБА_3 стала власницею 7/40 частин вказаного житлового будинку, а ОСОБА_4 відповідно також 7/40 частинами цього ж будинку.

Взамін ОСОБА_3 від свого сина ОСОБА_5 не отримала нічого.

Ці, встановлені судом факти свідчать про те, що посилання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в позовній заяві, що при укладанні договору дарування та визначення порядку користування будинком літера «А» і «а» у 2001 році сторони в усній формі домовились про те, що, оскільки ОСОБА_5 безкорисно перейшло право власності на більшу частину будинку літера «А» та літера «а», то відповідно, будинок літера «Б» та літера «б» залишаться у спільній власності Позивачів, в звязку з тим, що вони побудували його власними зусиллями та за власні кошти, проводили його реконструкцію, поточні та капітальні ремонти та з моменту його забудови безперервно мешкають у ньому.

Під час розгляду справи за клопотанням сторін були допитані свідки.

Так, свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засіданні засвідчили, що ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_4 будували спірній будинок за власні кошти з допомогою робітників, яких долучали до будівництва та оплачували їхню роботу.

Згідно нотаріально посвідченого пояснення свідка ОСОБА_15, яка в період з 1954 року по 2004 рік мешкала по сусідству зі сторонами по справі, спірну времянку будувала ОСОБА_16 та її дочка ОСОБА_4 в період з 1976-1977 роки. Особисто ОСОБА_3Г займала у неї 500 крб. для купівлі будівельних матеріалів. У будівництві будинку приймав участь сусід ОСОБА_17- за їхнім проханням обкладував його цеглою ( а.с. 69).

Свідок ОСОБА_18 у своїй нотаріально посвідчених поясненнях засвідчила те, що її чоловік ОСОБА_19, який помер в 2004 році, восени 1976 року приймав участь в будівництві спірного будинку за проханням ОСОБА_3 Її чоловік та чоловік ОСОБА_3Г разом працювали на заводі «Коксохім» і він їй допомагав позивачці, як вдові товариша ( а.с. 70).

Свідки, ОСОБА_20, ОСОБА_21І ( дружина ОСОБА_5М.), ОСОБА_22 навпаки стверджували в суді, що спірний будинок будував за свої кошти ОСОБА_5 Він працював під час його забудови водієм на вантажному автомобілі і мав гарну зарплатню, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 майже ніколи не працювали і не мали достатніх коштів для будівництва.

Як Позивачами так і Відповідачем долучені до матеріалів справи документи на придбання будівельних матеріалів за період, коли будувалось спірний будинок.

Однак, як встановлено судом, в період з 1976 по 1977 роки ОСОБА_5 будував на подвірї для себе гараж та погріб, на що були потрібні будівельні матеріали.

Суд звертає увагу на те, що до теперішнього часу, тобто до подачі в суд ОСОБА_5 зустрічного позову про визнання за ним права власності на спірний будинок після подачі Позивачами відповідного позову до суду, він не ставив питання про визнання за ним права власності на нього та узаконення будівлі з часу її забудівлі, тобто з 1977 року.

Як Відповідач, так і свідки, які були допитані в суді за його клопотанням, стверджували що ні його мати ні його сестра позивачі по справі ніколи, не працювали, а тому не мали коштів для будівництва спірного будинку.

Однак, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 так і ОСОБА_4 працювали під час будівлі спірного будинку і мали заробітну плату. Окрім того, ОСОБА_3 за довголітній та добросовісний труд від імені Президії Верховної Ради СРСР рішенням виконкому Запорізького обласної Ради народних депутатів від 28 червня 1979 року була нагороджена медаллю «Ветеран труда» ( а.с. 152).

Встановлені обставини по справі, на думку суду, свідчать про те, що саме ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_4 побудували спірний будинок за власні кошти. При цьому ОСОБА_3 подарувала в 2001 році своєму сину ОСОБА_5 більшу частину жилого будинку літера «А», де він мешкає з своєю сімєю не отримавши від нього взамін нічого.

Зазначені обставини ОСОБА_5 не спростував відповідними доказами.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такі ж вимоги містяться і в ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

За клопотанням Позивачів по справі була проведена судова будівельно-технічна експертиза № 1179 від 21 грудня 2009 року, згідно висновків якої « нарушений действующих государственных строительных норм Украины, по состоянию на момент осмотра, по своим конструктивным характеристикам, использованным строительным материалам, при строительстве жилого дома «Б» и служебной пристройки литера «б», расположенных по адресу: г. Запорожье, ул. Сосновая, 88 не обнаружено. Данные строения не оказывают негативное влияние на близ расположенных строения» ( л.д. 129-151).

Надані Позивачами узгодження з відповідними установами ( а.с. 149-150) свідчать про те, що спірний будинок відповідає державним нормам забудови житлових будинків.

Таким чином, досліджені судом докази свідчать про те, що заявлений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_5 навпаки, задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту закінчення будівництва.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 316, 317, 318, 319, 331 ч. 2 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок та службову прибудову задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право спільної власності на житловий будинок літера «Б» та службову прибудову літера «Б», які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Соснова, будинок № 88.

Зобовязати Орендне підприємство «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на житловий будинок літера «Б» та службову прибудову літера «б», які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Соснова, будинок № 88.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на одноповерховий двокімнатний житловий будинок літера «Б» та службову прибудову літера «б», загальною площею 31,6 кв. м., жилою площею 24,4 кв. м., площею прибудови ( допоміжне) 7,2 кв. м., які розташовані на земельній ділянці № 8 по вул. Сосновій в м. Запоріжжі, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 державне мито в розмірі 51 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі на протязі 10 днів заяви про апеляційне оскарження, а потім - в термін 20 днів самої апеляційної скарги.

Суддя: Федоренко