Справа № 22ц-40/10р. Головуюча у І-й інстанції Бойко О.М.
Категорія справи 41 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Терземан Б.В.

та за участю ОСОБА_2, його представника і представника ТзОВ „Олімпік ЛТД ОСОБА_3Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 червня 2009 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом (позовні вимоги по якому та склад осіб, які беруть участь у справі, в ході розгляду справи уточнювалися) до Державного підприємства „Науково-виробничий комплекс „Полярон (ДП „НВК „Полярон), ВО „Полярон і профспілкової організації ДП „НВК „Полярон, треті особи ТзОВ „Олімпік ЛТД і Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області („РВ ФДМ), про зобовязання ВО „Полярон визнати за позивачем майнові права на трьохкімнатну квартиру в порядку черговості, з числа квартир, майнові права на які передані ВО „Полярон згідно договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва, який було укладено 24.06.2005 року між РВ ФДМ та ТзОВ „Олімпік ЛТД (з наступними змінами до нього).

Оскаржуваним рішенням ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні його позовних вимог і він оскаржив це рішення в апеляційному порядку.

Апелянт просить рішення суду скасувати і передати справу на новий розгляд, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано рішення Львівського міськвиконкому від 21.07.1987 року № 445, яким будинок № 12 на вул.Сумській у м.Львові, у якому разом з сімєю проживає позивач, було визнано ветхим і таким, що не підлягає капітальному ремонту, а відтак вважає, що він, перебуваючи в загальному списку черговиків за № 3, одночасно має право і на отримання житла в першу чергу.

Вважає, що при вирішенні спору „суд зробив неправильний висновок про предмет спору та посилання на ст.50 ЖК України.

Вважає, що судом не було дано належної оцінки спільному рішенню адміністрації та профспілкового комітету ВО „Полярон від 10.12.2004 року, яким передбачено, що житлова площа, отримана від продажу незавершених будівництвом будинків № 15 і № 19 на вул.Угорській у м. Львові, виділяється для забезпечення житлом будівельників-договірників згідно списку, який не був досліджений судом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів від представника ТзОВ „Олімпік ЛТД, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.16 ЦК України, звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, а у відповідності до ч.1 ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України.

Звертаючись до суду з позовом, позивач свої позовну вимогу про визнання за ним „майнових прав на трьохкімнатну квартиру в порядку черговості обґрунтовував посиланням на ст.ст. 43, 44 ЖК України, якими встановлено, що громадянам жилі приміщення надаються в порядку черговості (ст.43) і підстави для перенесення черговості на одержання жилих приміщень (ст.44), у яких не міститься будь-якого регулювання питання визнання за особою „майнових прав на квартиру.

В той же час, ніхто не оспорює та не заперечує прав позивача на перебування на черзі на отримання житла і не ставить питання про перенесення його черговості на одержання жилого приміщення.

Чинним житловим законодавством не передбачено такого способу захисту житлових прав особи, як визнання за нею „майнових прав на квартиру.

Щодо доводів апеляційної скарги про ненадання судом належної оцінки спільному рішенню адміністрації та профспілкового комітету ВО „Полярон від 10.12.2004 року, то згадане спільне рішення не було предметом оспорювання зі сторони позивача, а відтак ці доводи до уваги також прийматись не можуть.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 червня 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: