Справа № 22ц-3599/10р. Головуюча у І-й інстанції Грудова Н.Б.
Категорія справи 51 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Панчуку І.С.

та за участю позивача ОСОБА_2 і його представника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління у справах сімї та молоді Львівської обласної державної адміністрації на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 квітня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_2 до Управління у справах сімї та молоді Львівської обласної державної адміністрації та визнано незаконними і скасовано накази відповідача про оголошення доган позивачу від 22.10.2009 року № 54-к, від 06.11.2009 року № 56-к і від 25.01.2010 року № 3-к, а також стягнуто з відповідача на користь позивача 500 грн. моральної шкоди, 50 грн. судового збору і 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Дане рішення оскаржив відповідач - Управління у справах сімї та молоді Львівської обласної державної адміністрації.

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не були взяті до уваги положення ст.ст. 140, 141 КЗпП України та Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, органіщацій, затверджених Постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1984 року № 213, якими на адміністрацію покладається обовязок організувати облік приходу працівників на роботу та їх виходу з роботи, а на працівників відмітити свій прихід на роботу, а після закінчення робочого дня вихід з роботи в порядку, встановленому на підприємстві, установі, організації.

Вважає помилковим висновок суду про необхідність відібрання, у відповідності до ст. 149 КЗпП, пояснень у працівників ЛОМЦ, оскільки такі пояснення було відібрано у позивача.

Висновки суду про те, що перед прийняттям відповідачем наказу № 56-к від 06.11.2009 року не було відібрано у позивача письмові пояснення та не оголошено згаданий наказ йому під розписку, вважає такими, що не відповідають обставинам справи, оскільки цей наказ було видано відповідно до висновків робочої групи із заслуховування директорів центрів.

Вважає, що застосування дисциплінарного стягнення у формі догани під час перебування працівника на лікарняному не суперечить чинному законодавству.

Висновки суду щодо невідповідності строків для виконання протокольного доручення поставленим завданням вважає такими, що грунтуються на припущеннях.

Вважає що, приймаючи до уваги подані позивачем листки непрацездатності, поза увагою суду залишився той факт, що впродовж цієї непрацездатності позивач готувався та приходив на судові засідання по даній справі та виконував, як керівник ЛОМЦ, покладені на нього посадові обовязки, а відтак висновок суду про заподіяння позивачеві моральної шкоди вважає помилковим.

На письмове клопотання відповідача від 30.07.2010 року (а.с. 127) 02.08.2010 року апеляційний розгляд справи було відкладено на 22.11.2010 року, про що представник відповідача належним чином був повідомленим під розписку (а.с. 128-129, 132).

В подальшому факти „перебування юриста у відпустці (хоча в суді першої інстанції участь у справі приймали аж три представника відповідача а.с. 43, 113) жодними доказами підтверджено не було і в судове засідання 22.11.2010 року представник відповідача (апелянта) не зявився.

За вище наведених обставин, колегія суддів у відповідності до приписів ст.ст. 169, 305 ЦПК України вважає, що неявка представника відповідача і третьої особи (керівника відповідача) не перешкоджає апеляційному розглядові справи на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони позивача і його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Номенклатурою справ Львівського обласного молодіжного центру („ЛОМЦ) журнал контролю виходу на роботу не передбачений (а.с. 81-83) і відповідачем не було подано до суду доказів про те, що такий журнал ЛОМЦ зобовязаний був вести, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині до уваги прийматись не можуть.

В наказах відповідача від 22.10.2009 року № 54-к та від 06.11.2009 року № 56-к зазначено, що дисциплінарні стягнення до позивача у формі оголошення йому догани застосовуються „у звязку з порушенням трудової дисципліни (а.с. 5, 6).

При цьому у згаданих наказах не конкретизовано, які саме „порушення трудової дисципліни позивач допустив, і лише з пояснень представників відповідача вбачається, що „порушенням трудової дисципліни зі сторони позивача було те, що 22.10.2010 року під час перевірки працівниками відповідача виходу на роботу працівників ЛОМЦ о 09-00 год. були відсутніми на своїх робочих місцях ряд працівників ЛОМЦ (а.с. 42).

В той же час, працівники ЛОМЦ, будучи допитаними судом першої інстанції в якості свідків, засвідчили, що їх відсутність на робочих місцях була обумовлена виконанням доручень позивача, як керівника ЛОМЦ, в межах їх посадових обовязків і ці пояснення відповідають викладеному у письмових поясненнях позивача від 22.10.2009 року (а.с. 41).

Щодо наказу від 06.11.2009 року № 56-к, то він був виданий взагалі за відсутності будь-яких пояснень позивача та під час перебування останнього в період з 29.12.2009 року по 22.01.2010 року на лікарняному (що документально підтверджено а.с. 36).

За вище наведених обставин (перебування позивача в період з 29.12.2009 року по 22.01.2010 року на лікарняному) суд також прийшов до вірного висновку про незаконність наказу відповідача від 25.01.2010 року № 3-к, оскільки невиконання позивачем доручення, даного йому на нараді 28.12.2009 року о 15 год. - з терміном виконання до 30.12.2009 року, була обумовлена обєктивними причинами і доводи апеляційної скарги про те, що такий висновок суду ґрунтується на припущеннях, також до уваги прийматись не можуть.

З урахуванням періодичності і безпідставності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності протягом відносно короткого періоду часу та з урахуванням тієї обставини, що протягом цього ж періоду часу позивач неодноразово тривалий час хворів, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про заподіяння позивачу моральної шкоди.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління у справах сімї та молоді Львівської обласної державної адміністрації відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 квітня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: