Довгинцівський районний суд м.Кривого Рогу
Рішення

іменем України

30 грудня 2010 р. Довгинпівськнй районний суд м.Кривого Рогу в складі:

головуючого судді Бардіна О.С.

при секретарі Карпович В.М.. ОСОБА_1М

за участю:позивача ОСОБА_2

представника позивача відповідачів ОСОБА_3

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсним заповіту, визнання права власності на 1/2 частину квартир,

встанови в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, вказавши, що він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7, яка старше його на 15 років, з липня 1982 р. до дня її смерті - 14 червня 2008 р., вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

В 1983 р. вони придбали житловий будинок по вул. Бєлоросова. 24 в м.Кривому Розі.

Він повідомив ОСОБА_7. що має значну суму грошей і має намір побудувати житловий будинок па придбаній земельній ділянці. Вони прийняли рішення почати будівництво будинку.

Він працював, отримував високу заробітну плагу, всі кошти витрачав на будівництво будинку.

Своїми силами і за сумісні кошти вони побудували будинок, право власності на який було оформлено на ім'я ОСОБА_7

В 1997 р. вони обміняли вказаний житловий будинок на квартиру по вул. Постишева, 41/75, яка є їх спільною сумісною власністю. Квартира була в неприглядному стані, вони зробили косметичний ремонт, постійно поліпшували її стан. З 24 квітня 1997 р. він був зареєстрований за вищезазначеною адресою та постійно там проживав.

З моменту знайомства з ОСОБА_7 він постійно пропонував їй зареєструвати офіційно сімейні стосунки, але вона відмовлялася на підставі того, що вона була старша на 15 років і їй соромно йти до РАЦС.

З 1982 р. до смерті ОСОБА_7 вони проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, піклувались один про одного, разом купували майно, розпоряджалися грошовими коштами, разом володіли і користувались спільним майном, яке придбати в період сумісного проживання як чоловік і жінка. За період спільного життя разом придбали спірну квартиру, меблі, предмети побуту, особисті речі. Ніякого іншого житла, яке б належало позивачу на праві власності він не має. Спірна квартира є його єдиним постійним місцем проживання.

Вій вважає, шо має право влісності на 1/2 частину квартири, оскільки вони разом прожили 26 років як чоловік та дружина, об'єднували свої доходи, вели спільне господарство. З 1995 року ОСОБА_7 не працювала і єдиним доходом була його заробітна плата. Після смерті ОСОБА_7 він всі витрати по похованню та влаштуванню поминальних обідів здійснив сам.

В червні 2008 р. відповідач ОСОБА_4 повідомила йому, що ОСОБА_7 залишила на її ім'я заповіт на майно, яке їй належить. Він вважає, що цей заповіт є недійсним, оскільки укладений без його згоди, з метою позбавити його права на належну йому частки у спільно нажитому майні.

Спадкування за законом має місце, якщо заповіт є нікчемним.

Згідно до ет. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом відноситься донька спадкодавця відповідач ОСОБА_5

Він відноситься до спадкоємців четвертої черги за законом, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю понад 5 років.

Відповідно до ст. 1259 ІДК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік був у безпорадному стані.

Позивач вважає, що у нього є підстави для надання йому права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги у зв'язку з тим. що він на протязі 26 років опікував ОСОБА_8, перебував з нею в фактичних шлюбних відносинах, матеріально забезпечував її, надавав їй усю необхідну допомогу та догляд. Доходи позивача були значними, заробітна плата достатньою для забезпечення їхніх житлових потреб та відпочинку, здійснення різноманітних покупок.

Він вважає, що має право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги.

Він просить визнати квартиру по вул. Постишева. 41/75 спільною сумісною власністю його та ОСОБА_7 Ф О., визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_4. визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаної квартири на праві спільної сумісної власності, надати йому право на спадкування разом зі спадкодавцями першої черги за законом, усунути від права спадкування ОСОБА_5. визнати за ним право на спадкове майно після смерті ОСОБА_7

В уточненому позові позивач просить встановити факт проживання його з ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 1982 року і по день її смерті, визнати квартиру по вул. Постишева, 41/75 спільною сумісною власністю його та ОСОБА_7. визнати частково недійсним заповіт, складений Кузін цовою Ф.О. на ім'я ОСОБА_4, визнати за ним право власності на 1/2 частину кварт ири по вул. Постишева. 41/75 на праві спільної сумісної власності (а.с.36-38).

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що він 25 років проживав з ОСОБА_7 однією сім'єю.. Спочатку вони придбали хатинку по вул. Бєлоросова, на місці якої збудували новий будинок. Разом з ними проживата її мати. Так як будинок для них був великий, їм ніхто не допомогав, важко було впоратися з господарством, вони вирішили обмінити його на квартиру .

Вони обміняли будинок і отримали ще й доплату, на яку придбали спочатку «РАФ», а потім «ГАЗель». Він займався перевезеннями. Похованням ОСОБА_7 займався він. Відппиідачі не допомагали.

Представник позивача ОСОБА_9 ар С.В. підтримала вимоги свого довірителя.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала та пояснила, що ОСОБА_7 є її бабкою. Останні два роки перед смертю вона не проживала разом з позивачем. У позивача була інша дружина. Бабуся познайомилася з позивачем, так як займалася підприємництвом і

їй потрібен був водій. В неї були немалі прибутки, тому позивач почав проживати з нею.

Будинок на вул. Бєлоросова вона придбала за свої кошти. Позивач був співмешканцем бабусі , проживав з нею на її кошти, за її рахунок.

Відповідач ОСОБА_5. позов не визнала та пояснила, що ОСОБА_10 є її матір'ю, яка працювала на виготовленні та продажі килимів, мала достатній прибуток. Позивач мав невеликий заробіток, почав працювати у матері водієм.

За рахунок матері на ім'я позивача спочатку придбали автомобіль ГАЗ. готім «Спринтер». Останні роки перед смертю матері він не проживав разом з нею, проживав у співмешканки, яка погрожувала її матері.

По вул. Бєлоросова мати фактично придбала земельну ділянку, на якій за свої кошти побудувала будинок. Позивач в той час отримував зарплату в розмірі 100 грн.

Коли в матері з позивачем були гарні стосунки, вона склала заповіт на нього та онуку, а потім змінила заповіт.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 позов не визнав з тих самих підстав, що й відповідачі.

Вислухавши учасників судового засідання, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

В судовому засіданні встановлено, що за договором купівлі продажу від 13.03.1997 р. ОСОБА_7 придбала квартиру по вул. Постишева. 41/75 в м.Кривому Розі (а.с.35 - копія договору).

За вказаною адресою проживали та були зареєстровані ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с.11.12 - довідки).

Разом вони проживали й по вул..Бєлоросова, 24 (а.с. 10 - довідка).

14.06.2008 р. ОСОБА_7 померла (а.с. 43 - копія свідоцтв про смерть).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що з 1997 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_2 0.11. проживали в квартирі в їх будинку по вул. Постишева, 41 однією сім'єю. ОСОБА_7 в той час була на пенсії. ОСОБА_2 працював на «маршрутці». З їх слів їй відомо, що в них був будинок, який вони обміняли на квартиру. Бувало , що вони сварилися і дуже сильно.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що в будинку по вул. Постишева, 41 він проживає з 1998 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_2 проживали разом дружньо, але коли сварилися, він уходив до Тетяни, потім повертався.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що він проживає по вул. Бєлоросова. В 1983 р. ОСОБА_2

О. та ОСОБА_7 придбали хатку на цій вулиці, потім побудували будинок. Пізніше зони обміняли будинок на квартиру. Йому не відомо про їх майновий стан на час проживан я по вул. Бєлоросова, він з ними не спілкувався.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю з 1983 р. Але факт спільного проживання не є доказом того, що будинок на вул. Бєлоросова, спірну квартиру вони придбали за спільні кошти.

Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вон посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано жодного доказу того, що, проживаючи разом з ОСОБА_7. він на спільні з нею кошти, а не її особисті, придбав будинок, спірну квартиру. Тому суд вважає, що позов не може бути задоволено.

Керуючись ст.ст.203,215,369,372,1224,1258,1259,1261,1264 ЦК України, ст.ст. 10,60,88.

212 ЦПК України, суд

вирі ш и в:

в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсним заповіту, визнання права власності на 1/2 частину квартир відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області череї Довгинцівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні піл час проголошення судового рішеній, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя