Справа 2-532/10 p.
02 листопада 2010 року Іваничівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого-судді Нєвєрова І.М.
за участю секретаря Салатюк Г.В.
позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Іваничі справу за позовом ОСОБА_1 до Луковичівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок і господарсько-побутові будівлі в порядку спадкування,
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Підтримавши свої позовні вимоги пояснив, що станом на 15 квітня 1991 року двір № 10 по вул. Шевченка в с. Бужковичі Іваничівського району був віднесений до категорії колгоспного двору, де постійно проживала його мати ОСОБА_3. 25 квітня 1989 року ОСОБА_3 був складений заповіт, посвідчений Луковичівською с/р, про що зроблено запис в реєстрі заповітів за № 6. Спадкодавець все своє майно заповіла позивачеві. 04 лютого 1994 року ОСОБА_3 померла. Син померлої, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину і оформив своє право власності на земельний пай.
Однак, позивач не може отримати від Іваничівської держнотконтори свідоцтво про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючого документу про власність на житловий будинок спадкодавця. На підставі вищенаведеного просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 10 по вул. Шевченка в с.Бужковичі Іваничівського району.
Представник Луковичівської сільської ради позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок і господарські будівлі.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що будинок № 10 по вул. Шевченка в с. Бужковичі Іваничівського району був віднесений до суспільної групи колгоспний двір, де станом на 15 квітня 1991 року проживала ОСОБА_3.
Документів про те, що вона являється власником даного будинку виготовлено не було, хоча те, що домоволодіння належало їй підтверджується погосподарською книгою 1991-1995 p.p. с. Бужковичі.
25 квітня 1989 року ОСОБА_3 був складений заповіт, посвідчений Луковичівською с/р, про що зроблено запис в реєстрі заповітів за № 6. за яким все належне їй майно вона заповіла позивачеві по справі ОСОБА_1С, 04 лютого 1994 року ОСОБА_1 МЛІ. померла (свідоцтво про смерть серії 1-ЕГ № 253842). Після її смерті відкрилась спадщина на її майно, зокрема і на житловий будинок, яку позивач прийняв фактично, вступивши в управління та володіння спадковим майном.
Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. Таким чином, позов слід задовольнити і визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями.
Керуючись ст.ст. 524,534,548,549 ЦК УРСР (1963 p.), ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ІДГІК України, суд,-
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться по вул. Шевченка, 10 с.Бужковичі Іваничівського району Волинської області.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Іваничівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М.Нєвєров