Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-3842/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2010 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Крамаренко І.А.,

при секретарі: Войтенко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячної соціальної допомоги «Дітям війни»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання незаконними дії відповідача, щодо відмови у виплаті підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з 09.07.2007року по 31.12.2007року та з 22.05.2008року, зобовязання здійснити перерахунок та виплату підвищення пенсії за період з 09.07.2007року по 31.12.2007року та з 22.05.2008року по 31.12.2008року, з 01.01.2009року по 31.12.2009року та з 01.01.2010року по день винесення рішення включно у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є «дитиною війни», відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У судове засідання позивач не з'явився, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя у судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення на позов, відповідно до яких просить розглянути справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, має статус дитини війни, що підтверджується посвідченням № 174004 видане 05.06.1995 р., та знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач як дитина війни має право на державну соціальну допомогу, зокрема, на підвищення пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Законом України №489-V від 19.12.2006р. «Про Державний бюджет України на 2007рік», зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рн/2007 від 09.07.2007 визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007рік» щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаних рішень знову почали діяти положення статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни. Тобто з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 відповідач був зобовязаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в редакції закону від 18.11.2004.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає.

За таких обставин положення частини третьої статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Отже, вирішуючи даний спір суд приходить до висновку, що при розрахунку розміру доплати до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Аналогічні правовідносини склалися в 2008 році, 2009 році, оскільки зміни до статті 6 вищезазначеного Закону, що внесені пунктом 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-пр/2008.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаних рішень знову почали діяти положення статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни. Тобто з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У звязку з вищевикладеним позовні вимоги позивача про визнання протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо відмови у виплаті їй щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату недоплаченої щомісячної соціальної допомоги за віком за період з 09.07.2007року по 31.12.2007року та з 22.05.2008року по 31.12.2008року, з 01.01.2009року по 31.12.2009року та з 01.01.2010року по день винесення рішення включно, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо виплати ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року та з 22 травня 2008року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 недоплаченої щомісячної соціальної допомоги за віком, за період з 09.07.2007року по 31.12.2007року та з 22.05.2008року по 31.12.2008року, з 01.01.2009року по 31.12.2009року та з 01.01.2010року по день винесення рішення включно у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.А.Крамаренко