Березнівський районний суд Рівненської області
Справа № 2-296
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

«28» квітня 2010 року Березнівський районний суд Рівненської області

під головуванням судді Мельника В.Я.

при секретареві Лисенко О.Л.

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне справу за позовом ОСОБА_1 до Соснівської селищної ради Березнівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в заяві від 10 грудня 2009 року просить в порядку ст. 549 ЦК України визнати за ним право власності на домоволодіння батька ОСОБА_2, який помер 5 лютого 2003 року, що розташоване по вул. Березнівській,24, в с. Великі Селища Березнівського району Рівненської області. Вказує в позовній заяві, що зазначене домоволодіння батько заповів йому 28 серпня 1996 року. Воно належало йому на праві власності, що стверджується витягом з погосподарської книги № 2646 від 23 листопада 2009 року.

Після смерті батька вступив в управління і володіння спадковим майном. Стверджує, що його мати ОСОБА_3 не дивлячись на те, що пережила батька, а померла вона 28 травня 2005 року, спадщини не приймала. Він же прийняв її, оскільки щонеділі приїздив з міста Рівного в селище Соснове, працював в господарстві батьків, обробляв город та інше.

В попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги позовної заяви, пояснення дав аналогічні в ній викладеному.

Соснівська селищна рада в особі селищного голови ОСОБА_4 своїм листом, що надійшов до суду 8 квітня 2010 року та зареєстрований за № 1509, позовні вимоги визнала. Селищний голова просить справу слухати у відсутності представника ради.

В послідуючому, на стадії судового розгляду справи, ОСОБА_1 свої позовні вимоги змінив. Вказав, що його мати ОСОБА_3 на підставі ст. 549 ЦК Української РСР прийняла спадщину після смерті батька, свого чоловіка ОСОБА_2, залишаючись постійно проживати в будинку і вступивши в управління і володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що після смерті батька ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 в нотаріальну контору за прийняттям належної тому частки в спільній сумісній власності подружжя на підставі його заповіту не звертався. Таким чином, спадщини згідно заповіту батька він не прийняв.

У відповідності з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Після того як мати померла не зробив цього також, бо вважав, що фактично прийняв спадщину після смерті батьків з підстав наведених в заяві.

З огляду на вказане змінив свої позовні вимоги, просить визначити для нього додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки через юридичну необізнаність пропустив його.

В даний час користується домоволодінням батька, доглядає його, постійно туди приїздить.

З наданих ним доказів слідує наступне.

28 серпня 1996 року спадкодавець ОСОБА_2 вчинив заповіт (а. с. 5), в якому, як він вважав, належний йому на праві власності будинок і хлів заповів ОСОБА_1

З пояснень в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 встановлено, що його батьки будинок і господарські будівлі, що по вул. Березнівській,24, в с. Великі Селища Березнівського району збудували спільно за час подружнього проживання. Таким чином, ОСОБА_2, який помер 5 лютого 2003 року (актовий запис про смерть № 8 на а. с. 7), цим заповітом фактично розпорядився лише належною йому часткою спірного домобудування, яка була рівною з часткою дружини ОСОБА_3

Як свідчить актовий запис про смерть на а. с. 6 під № 35 ОСОБА_3 померла 30 травня 2005 року та на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті чоловіка. Від спадщини вона не відмовлялась.

Родинні відносини ОСОБА_1 із спадкодавцями доведені наданим позивачем актовим записом про народження під № 953, що відновлений 20 грудня 1952 року.

Докази на а. с. 10-11 (довідка Соснівської селищної ради від 23 листопада 2009 року № 253 та витяг з по господарської книги № 1, виданий цієї ж дати під № 2645) доводять, що вказане домоволодіння до сьогодні рахується за ОСОБА_2

А витяг зі спадкового реєстру № 23274620 від 26 березня 2010 року свідчить, що за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_3 ніхто до нотаріальної контори не звертався та спадкова справа не заводилася.

Суд погоджується з позивачем ОСОБА_1, що строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин. Адже судом достовірно встановлено, що позивач доглядав своїх батьків, приїздив до них в селище Соснове, в даний час фактично володіє спадковим майном, знав про наявність заповіту батька на його імя, а тому через юридичну необізнаність вважав, що прийняв спадщину після їх смерті.

За наведених підстав слід вважати, що строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин.

У відповідності з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини.

За таких обставин і на підставі наведеного змінені ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги, що він виклав в заяві від 28 квітня 2010 року, підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10-11,209, 212-215 ЦПК України, ч.3 ст. 1272 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Визначити для ОСОБА_1 додатковий строк терміном два місяці для подання ним до Березнівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у виді домоволодіння по вул. Березнівській, 24, в селі Великі Селища Березнівського району Рівненської області, що до дня смерті 28 травня 2005 року належало його матері ОСОБА_3.

Двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини для ОСОБА_1 рахувати з дня набрання цим рішенням законної сили.

На рішення сторонами може бути внесена апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Березнівський районний суд протягом 20 днів після подання заяви про його апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: