Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
№ 2- 5017/2010 рік
06 квітня 2010 року Жовтневий районний суд
у складі: головуючого
судді Антонюка О.А.
при секретарі Ткаченко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення збитків, витрат і моральної шкоди, -
Відповідач приватний підприємець ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 76 ЦПК України, про причини не явки суду не повідомив. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності відповідача згідно ст. 169 ЦПК України і винесення заочного рішення згідно ст. 224 ЦПК України.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги позивача, вказавши на правильність викладених обставин і просив позов задовольнити в повному обсязі.
Вислухавши пояснення представника позивача і третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню.
Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності автомобіль НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію Т3 ЯАА № 414772, яке видане 12 червня 1999 року. Вказаним автомобілем керує син позивача - ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідчених довіреностей від 28 липня 2006 року та від 27 жовтня 2008 року.
Внаслідок того, що у вказаному автомобілі почала погано переключатись друга передача, 15 квітня 2006 року ОСОБА_3 за дорученням позивача звернувся до відповідача на СТО «Інтер Тракт Сервіс Плюс»: керівник і виконавець послуг ПП ОСОБА_2, для встановлення причин та у разі необхідності - проведення ремонту автомобілю. Була укладена усна угода, відповідач погодився виконати ремонт автомобілю позивача та видав перелік запасних частин, які позивачу необхідно було придбати для ремонту належного йому автомобілю. ОСОБА_3 за виданим переліком придбав сальник, вартістю 291.06 грн. ( чек від 26 квітня 2006 року), підшипник - вартістю 35.92 грн. та мастило вартістю 56 грн., що підтверджується чеком від 10 травня 2006 року, два синхронізатори для 1-ої та 2-ої передачі - вартістю 1769.04 грн. ( чек від 30 червня 2006 року), два підшипника, три ролика, три пружини, сальник, три стопорних кільця всього на суму 644.8 грн., що підтверджується чеком від 13 червня 2006 року. Всі вказані запасні частини були передані відповідачу для проведення ремонту автомобілю. 25 червня 2006 року після завершення ремонту синові позивача було запропоновано підписати акт виконаних робіт № ЧП -0000049 від 25 липня 2006 року всього на суму 1418.34 грн., що включає вартість виконаних робіт та вартість зберігання автомобілю на території СТО (сума 147 грн.).
Після проведеного відповідачем ремонту ОСОБА_3 встановив, що поломки у належному позивачу автомобілі не тільки не відремонтовані, а ще збільшені. Так - передачі переключалися важко, з великим навантаженням, з-під сальнику текло мастило, був розбитий корпус коробки передач, зірвано різьбу на валу коробки передач та мали місце інші недоліки. Виправити вказані недоліки за свій рахунок, провести діагностику або експертизу, для встановлення якості ремонту відповідач відмовився.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач має право на відшкодування збитків та виправлення недоліків з залученням третіх осіб.
Внаслідок неякісного ремонту автомобілю позивача її син за її дорученням звернувся до ТОВ «Трак Центр ЛТД» у м. Ірпені Київської області, яке спеціалізується в Україні на таких видах ремонтних робіт, з метою діагностики коробки передач та усунення недоліків. Як вбачається із листа № 691 від 22 жовтня 2006 року, отриманого від цього підприємства, вартість виправлення недоліків, спричинених ремонтом автомобілю позивача відповідачем, склала 26 855.46 грн., та крім іншого сину позивачки там пояснили, що у придбанні двох кілець синхронізатору (вартістю 1769.04 грн.) з метою їх заміни - не було необхідності. Таким чином загальна сума збитків, спричинених наданням послуг неналежної якості, складає 26 855.46 +1769.04+1418.34 =30 042.84 гривень.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач має право на стягнення моральної шкоди та звільнений від сплати державного мита за цим позовом.
Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Суд вважає, що є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце дії відповідача, а саме дії щодо неякісного ремонту автомобілю, наявність причинно-слідчого звязку між винними діями, повязаними з цим і завданням шкоди позивачу. Вказаними протиправними діями відповідача позивачу було завдано матеріальної шкоди, збитків.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Таким чином неправомірними діями відповідача, повязаними з наданням неякісних послуг неякісним ремонтом автомобілю позивача ОСОБА_1 було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому звязку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи (відповідача).
В судовому засіданні встановлено, що неякісним ремонтом і ушкодженням автомобіля позивача винними діями відповідача позивачу було завдано збитків. Ці збитки, матеріальна шкода, повязані з ремонтом пошкодженого автомобіля позивача, складають вартість виправлення недоліків, спричинених ремонтом автомобілю позивача відповідачем - 26 855.46 грн., надлишково придбанні два кільця синхронізатору (вартістю 1769.04 грн.) та витрати на ремонт на суму 1418.34 грн., що включає вартість виконаних робіт та вартість зберігання автомобілю на території СТО (сума 147 грн.). Таким чином загальна сума збитків, спричинених наданням послуг неналежної якості, складає 26 855.46 +1769.04+1418.34 =30 042.84 гривень.
Крім того, суд вважає підлягаючими частковому задоволенню і вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн. з відповідача на користь позивача, оскільки позивачу дійсно завдано моральної шкоди: нервові хвилювання, моральні страждання, стресові ситуації, хвороба, безпідставне затягування питання про відшкодування шкоди і розгляд справи додатково спричинило нервові хвилювання, позивач конче потребує матеріальної підтримки на законних підставах, але отримати не може в звязку з неправомірними діями відповідача, порушується звичний порядок життя сімї позивача. Усвідомлення того факту, що через нього (позивача) його близькі та рідні вимушені змінити уклад свого життя, вживати додаткових зусиль і позбавити себе нормального відпочинку постійно пригнічувало і продовжує пригнічувати позивача; безсоння від болю та від хвилювань в результаті викликало не лише фізичну але й душевну біль, та завдало глибокої душевної травми. В задоволенні решти вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які інші крім ремонту автомобіля домовленості і зобовязання стосовно відповідача по предмету спору, а відповідач цього не довів, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобовязань або завищені ціни ремонту автомобілю стосовно позовних вимог є припущенням.
Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову повністю, оскільки воно спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується.
Таким чином, позовна заява знайшла своє підтвердження в ході судового засідання і підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 19, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 22, 23, 1166 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 61, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити частково.
Розірвати договір на ремонт автомобілю марки ДАФ 45, державний номер 121 72 АА, укладений між ОСОБА_1 та приватним підприємцем ОСОБА_2.
Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 300 грн. 42 коп.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя -