У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Гарванко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року ,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства "№500", Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи ОСОБА_3, профспілковий комітет ЛКП "№500", Львівська міська організація профспілки працівників підприємств житлового господарства, Львівська обласна організація профспілки працівників житлово комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України, Територіальної державної інспекції праці у Львівській області про визнання незаконними та скасування наказів, зобов'язання внести зімни у штатний розпис, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апелянти вважають, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. А висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Стверджують, що судом першої інстанції не взято до уваги тієї обставини, що в ЛКП "№500" не проводилась реорганізація підприємства, а отже і не було правових підстав для звільнення її з роботи по п. 1 ст. 40 КЗпП України. Крім того при звільненні, їй не було запропоновано іншої посади, і судом не встановлено які вакантні посади були на час звільнення. Позивачка звільнена з роботи без погодження профспілкової організації підприємства, членом якої вона була.

Заслухавши доповідача, пояснення на підтримання апеляційної скарги, заперечення вимог останньої, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У відповідності до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу не пізніше як через місяць з дня одержання згоди профспілкового органу.

Частиною 1 статті 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації допускається при звільненні працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, організації, установі.

Згідно ст. 7 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", підставою для вступу до профспілки є заява громадянина (працівника) подана в первинну організацію профспілки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 у відповідності до наказу від 04 березня 2003 року, була зарахована на підставі переведення на посаду головного інженера ЛКП "500".

Наказом від 05 березня 2007 року №17 "Про внесення змін до штатного розпису ЛКП "500" у зв'язку з виробничою необхідністю ліквідовано посаду головного інженера, а введено посаду заступника директора ЛКП "500". У відповідності до наказу № 24 К від 08 травня 2007 року ОСОБА_1 звільнена з роботи по п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штатів.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання незаконним наказу про звільнення позивача з роботи та поновлення її на попередньому місці роботи, суд першої інстанції вірно виходив з того, що в ЛКП "500" дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, при цьому відбулося скорочення посади головного інженера підприємства, на якій працювала позивач. При скорочення даної посади вводилась посада заступника директора, яка є відмінною від посади головного інженера, оскільки на дану посаду покладалось ряд додаткових організаційних та адміністративно розпорядчих повноважень, підвищення до особи, яка займає дану посаду освітніх вимог. Даний штатний розпис був погоджений з начальником відділу житлового господарства Личаківської районної адміністрації та затверджений головою Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Судом також встановлено, що ЛКП "500" було дотримано порядок звільнення з роботи позивача, яка була попереджена за два місяці про наступне звільнення з роботи. При звільненні їй пропонувалась інша робота (посада майстра з експлуатації житлового фонду), яка була вакантною, одна від цієї посади ОСОБА_1 відмовилась. Дана відмова підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та комісійним актом від 05.03.2007 року.

Безпідставними є покликання апелянтів на те, що позивачку звільнено з роботи в порушення вимог ст. 43 КЗпП України без згоди профспілкового комітету, оскільки встановлено, що ОСОБА_1 при переведенні в ЛКП "500" заяви про вступ в первинну профспілкову організацію підприємства не подавала , а отже і не була членом даної організації. Судом надавалась можливість адміністрації підприємства звернутися з поданням в профспілкові організації щодо розгляду питання про дачу згоди на звільнення позивача з роботи по п. 1 ст. 40 КЗпП України, однак останні відмовляють у розгляді такого подання покликаючись на те, що позивач не є членом профспілкової організації ЛКП "500". Дану позицію в судовому засіданні підтримав представник Львівської міської організації профспілки працівників житлового господарства. П. 4.6 Статуту професійної спілки працівників ЖКГ , місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України, на який покликаються апелянти , не виключає подачі заяви працівником про вступ в первинну профспілкову організацію.

Позивачці повернуто кошти, які були помилково стягнуті з її заробітної плати як профспілкові внески.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: