Справа № 22ц-3765/10р. Головуюча у І-й інстанції Дякович О.В.
Категорія справи Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Глинському О.А.

та за участю представника позивачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) та стягнуто з відповідача на користь позивачів:

- 1 686 грн. матеріальної шкоди;

- 1 000 грн. моральної шкоди;

- 51 грн. судового збору і 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпеченя розгляду справи.

Згадане рішення оскаржили позивачі.

Апелянти просять оскаржуване рішення суду частково скасувати в частині відмови у стягненні понесених ними матеріальних витрат на проведення експертиз по справі в розмірі 700 грн. і моральних збитків у розмірі 9 000 грн. - та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити згадані позовні вимоги, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Оскільки позивачка ОСОБА_4 на момент ДТП перебувала на шостому місяці вагітності, то апелянти вважають, що її перебування на стаціонарному лікуванні з повторною загрозою переривання вагітності та в подальшому її розродження шляхом проведення операції кесарського розтину перебувають в причинно-наслідковому звязку з наслідками ДТП.

Звертають увагу на те, що внаслідок ДТП позивачі тривалий час не могли використовувати свій автомобіль, що призвело до відповідних незручностей, а також до витрат власного часу та коштів на звернення за юридичною допомогою для компенсації отриманих ними з результаті ДТП збитків.

Вважають, що судом не були враховані подані позивачами докази щодо сплачених ними сум за проведені експертизу технічного стану автомобіля і трасологічну експертизу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянтів на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а також оглянувши в судовому засіданні матеріали № 345-425 ЛМУ ГУМВС України у Львівській області про відмову в порушенні кримінальної справи по факту дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28.06.2008 року в м. Львові по вул. Промислова, 60 („відмовні матеріали), колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ч.2 ст. 59 ЦПК України що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачами не подано до суду доказів про сплату ними сум за проведення експертизи технічного стану автомобіля і трасологічної експертизи.

Натомість у відмовних матеріалах наявні супровідні Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру („НДЕКЦ) ГУ МВС України у Львівській області до висновків спеціалістів, які на виконання доручення слідчого проводили відповідні дослідження, згідно яких НДЕКЦ, направляючи вище згадані висновки слідчому, просить суд „вирішити питання про оплату обвинуваченими коштів за проведення цих досліджень.

Вище наведене свідчить про те, що проведені за дорученням слідчого дослідження ніким оплачені не були, а відтак доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом доказів (які насправді в матеріалах справи відсутні) про сплату позивачами проведених „експертиз є надуманими і до уваги прийматись не можуть.

Так само, як у матеріалах справи відсутні будь-які докази понесення позивачами витрат на правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_4 ще до ДТП (а саме з 03 по 13 червня 2008 року) перебувала на стаціонарному лікуванні з приводу загрози переривання вагітності (а.с. 19).

Після ДТП, незважаючи на скерування слідчого на проходження нею судово-медичного дослідження, такого дослідження не пройшла.

Будь-які інші докази про причинно-наслідковий звязок між ДТП та її розродженням 03 вересня 2008 року шляхом проведення операції кесарського розтину у матеріалах справи відсутні, а відтак і в цій частині доводи апеляційної скарги до уваги прийматись не можуть.

Присуджене судом відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. колегія суддів вважає таким, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відхилити та залишити рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: