Старосамбірський районний суд Львівської області
15 липня 2010 року м. Старий Самбір
Старосамбірський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Бонецького Л.Й. при секретарі Федина О.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення Старосамбірського районного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області, третя особа - ОСОБА_2, Добромильський міський голова Старосам-бірського району Львівської області, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом, посилаючись на те, що він з 01 березня 2005 року працював на посаді діловода Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області. Пунктом 3 розпорядження міського голови міста Добромиля ОСОБА_2 від 30.12.2009 року № 62 „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2009 року його (позивача) було звільнено з посади діловода Добромильської міської ради з 31 липня 2006 року у звязку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.
Позивач вважає його звільнення проведено з порушенням закону, в тому числі заднім числом. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що п. 3 розпорядження міського голови міста Добромиля від 30.12.2009 року № 62 „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2009 року суперечить рішенню колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області 04.06.2009 року, яким скасовано рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 03.02.2009 року в частині внесення зміни у розпорядження міського голови м. Добромиль № 10 від 24.07.2006 року „Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради: вважати звільненим ОСОБА_1 із посади діловода Добромильської міської ради у звязку з скороченням посади штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України, з 31 липня 2006 року, визнано неправомірним розпорядження міського голови м. Добромиль № 10 від 24.07.2006 року Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради, поновлено ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради з 24.07.2006 року.
ОСОБА_1 вважає, що п. 3 розпорядження міського голови міста Добромиля від 30.12.2009 року № 62 „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2009 року суперечить ст. 5 Цивільного кодексу України, згідно якої акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи, а також суперечить ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
30.06.2010 року у судовому засіданні ОСОБА_1 подав доповнення до позовної заяви від 27 січня 2010 року, в якому просить привести розпорядження № 62 від 30.12.2009 року „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2009 року у відповідність до вимог законодавства: дату 30 грудня 2009 року змінити на дату фактичного допущення його до виконання обовязків діловода Добромильської міської ради, в мотивувальній частині розпорядження залишити формулювання наступного змісту: „на виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі № 22ц-1223, враховуючи те, що згідно зазначеного рішення ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді діловода Добромильської міської ради з 24 липня 2006 року, керуючись ст. 77 Закону України „Про виконавче провадження, розпоряджаюсь:, решту змісту мотивувальної частини зазначеного розпорядження скасувати; стягнути з Добромильської міської ради на його користь збитки в сумі 508,00 грн.; визнати незаконним та скасувати повідомлення Добромильської міської ради № 1 від 11.01.2010 року.
Одночасно заявою від 30.06.2010 року позивач відмовляється від вимоги, заявленої в позовній заяві від 27.01.2010 року про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2009 року до дня поновлення на роботі.
Та 15.07.2010р. позивач ОСОБА_1 звернувся із завою у якій зняв з розгляду підпункти 1,2 пункту 1 у доповнення до позову від 27.01.2010р. Мотивував тим, що він зрозумів, що суд не вправі вказувати виконавській гілці влади приводити розпорядження від 30.12.09р. «Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської обл. від 04 червня 2009 року у відповідність до вимог законодавства. І тому позивач від підпункту 1) по тексту: дату 30 грудня 2009 р. змінити на дату фактичного допущення його до виконання попередніх обов`язків діловода Добромильської міської ради. А також зняв з розгляду підпункт 2) Про те, що у мотивувальній частині розпорядження залишити формулювання наступного змісту. На виконання рішення Апеляційного суду Львівської обл. від 04.06.2009р. у справі за № 22 -1223 враховуючи те, що згідно зазначеного рішення ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді діловода Добромильської міської ради з 24 липня 2006 року, керуючись ст. 77»Закону України « Про виконавче провадження « - розпоряджаюсь решту змісту мотивувальної частин скасувати.
Уточнені позовні вимоги позивав обґрунтовує порушенням Добромильською міською радою його особистих немайнових прав та заподіяння його матеріальних збитків.
У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і дав суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та доповненні до позовної заяви. Зазначив, що доповнень не має.
Добромильська міська рада Старосамбірського району Львівської області надала суду заперечення на позовну заяву та заперечення на доповнення до позовної заяви, у яких позовні вимоги ОСОБА_1 заперечує у повному обсязі та просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову до Добромильської міської ради Львівської області та третьої особи ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування своєї позиції Добромильська міська рада Старосамбірського району Львівської області посилається на те, що оскаржене позивачем розпорядження було видане на виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі № 22ц-1223, яким задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1, скасовано рішення Старосам-бірського районного суду Львівської області від 03.02.2009 року у справі № 2-5/2009 в частині внесення зміни у розпорядження міського голови м. Добромиль № 10 від 24.07.2006 року „Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради та вирішено: визнати неправомірним розпорядження міського голови м. Добромиль № 10 від 24.07.2006 року Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради; поновити ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради з 24.07.2006 року; стягнути з Добромильської міської ради в користь ОСОБА_1 8684 (вісім тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні 14 (чотирнадцять) копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнути з Добромильської міської ради в користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень на відшкодування моральної шкоди; стягнути з Добромильської міської ради в дохід держави 190 (сто девяносто) гривень 19 (девятнадцять) копійок судових витрат; в решті рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.
В процесі розгляду зазначеної справи № 22ц-1223 апеляційний суд Львівської області встановив, (а.с. 64-69), що у Добромильській міській раді мало місце скорочення посади діловода, що зазначене рішення про скорочення прийнято уповноваженим органом сесією Добромиль-ської міської ради, і прийшов до висновку про дійсність зазначених рішень про скорочення посади діловода та про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 з роботи у звязку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, та про дотримання процедури звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради. Оскільки у день свого звільнення ОСОБА_1 був виданий листок непрацездатності, то звільнення ОСОБА_1 у зазначений день видачі листка непрацездатності (24.07.2006 року) було визнано апеляційним судом Львівської області незаконним, що зумовлювало необхідність зміни дати звільнення ОСОБА_1 на інший день (після закінчення терміну тимчасової непра-цездатності).
Також Добромильська міська рада Старосамбірського району Львівської області зазначає, що усі передбачені чинним законодавством України вимоги до підстав звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради були перевірені Старосамбірським район-ним судом Львівської області та апеляційним судом Львівської області і зазначені суди не виявили жодних порушень у підставах звільнення ОСОБА_1 з роботи.
У запереченні на доповнення до позовної заяви, Добромильська міська рада зазначила, що єдина можливість поновити ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради з 24.07.2006 року полягала у винесенні відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення, про поновлення працівника на роботі саме з 24.07.2006 року, і таким рішенням є розпорядження Добромильського міського голови від 30.12.2009 року № 62 „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року, яким підтверджено фактичне повне виконання Добромильською міською радою рішення апеляційного суду Львівської області 04.06.2006 року у справі № 22ц-1223 в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.
У судовому засіданні представник Добромильської міської ради та тертя особа ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 заперечили та надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у запереченні Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області на позовну заяву та запереченні на доповнення до позовної заяви.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи на стороні відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Розпорядженням міського голови м. Добромиля Старосамбірського району Львівської області № 24 від 01.03.2005 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду діловода Добромильської міської ради з 01.03.2005 року.
Рішенням шістнадцятої сесії двадцять четвертого скликання Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області № 62 від 27 січня 2006 року „Про затвердження кількісного складу штатного розпису Добромильської міської ради на 2006 рік було вирішено скоротити посаду діловода з 01.01.2006 року, ввести посаду спеціаліста-юриста з 01.04.2006 року та затвердити кількісний склад штатного розпису на 2006 рік в кількості 9,5 одиниць.

Рішенням першої сесії двадцять пятого скликання Добромильської міської ради від 26.04.2006 р. „Про затвердження кількісного складу штатного розпису Добромильської міської ради на 2006 рік було затверджено штатний розпис Добромильської міської ради в кількості 8,5 одиниць, без посади спеціаліста-юриста.

Розпорядженням Добромильського міського голови від 24.07.2006 року № 10 „Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади у звязку із скорочення штату працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 03.02.2009 року у справі № 2-5/2009 за позовом ОСОБА_1 до Добромильської міської ради Старосамбірського району, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1, внесено зміни у розпорядження міського голови м. Добромиль № 10 від 24.07.2006 року „Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради: вважати звільненим ОСОБА_1 із посади діловода Добромильської міської ради у звязку з скороченням посади штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України, з 31 липня 2006 року, стягнути із Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області в користь ОСОБА_1 84 гривні 65 копійок, розпорядження міського голови м. Добромиль № 23 від 27.04.2006 року „Про нарахування заробітної плати ОСОБА_1О. визнати незаконним, в задоволенні інших вимог - відмовити.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Старосамбір-ського районного суду Львівської області від 03.02.2009 року апеляційний суд Львівської області 04.06.2009 року у справі № 22ц-1223 задоволив частково апеляційну скаргу ОСОБА_1, скасував рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 03.02.2009 року у справі № 2-5/2009 в частині внесення зміни у розпорядження міського голови м. Добромиль № 10 від 24.07.2006 року „Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради: вважати звільненим ОСОБА_1 із посади діловода Добромильської міської ради у звязку з скороченням посади штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України, з 31 липня 2006 року, стягнення із Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області в користь ОСОБА_1 84 гривні 65 копійок, відмови в задоволенні визнання незаконним розпорядження № 10 від 24.07.2006 року про звільнення, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалив нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволив частково та вирішив: визнати неправомірним розпорядження міського голови м. Добромиль № 10 від 24.07.2006 року Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради; поновити ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради з 24.07.2006 року; стягнути з Добромильської міської ради в користь ОСОБА_1 8684 (вісім тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні 14 (чотирнадцять) копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнути з Добро-мильської міської ради в користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень на відшкодування моральної шкоди; стягнути з Добромильської міської ради в дохід держави 190 (сто девяносто) гривень 19 (девятнадцять) копійок судових витрат; а в решті рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

24.06.2009 року Добромильська міська рада Старосамбірського району Львівської області звернулася до апеляційного суду Львівської області із заявою від 24.06.2009 року про розяснення рішення суду від 04.06.2009 року у справі № 22ц-1223.

Зазначена заява Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області була мотивована тим, що рішенням шістнадцятої сесії двадцять четвертого скликання Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області № 62 від 27.01.2006 р. „Про затвердження кількісного складу штатного розпису Добромильської міської ради на 2006 рік було вирішено скоротити посаду діловода з 01.01.2006 року, ввести посаду спеціаліста-юриста з 01.04.2006 року та затвердити кількісний склад штатного розпису на 2006 рік в кількості 9,5 одиниць, а рішенням першої сесії двадцять пятого скликання Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області № 8 від 26.04.2006 р. „Про затвердження кількісного складу штатного розпису Добромильської міської ради на 2006 рік було затверджено штатний розпис Добромильської міської ради в кількості 8,5 одиниць, посада спеціаліста-юриста вже була відсутня, тобто штатний розпис був зменшений на одну одиницю. Виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі № 22ц-1223 про поновлення ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради за відсутності самої посади діловода у Добромильській міській раді, на думку Добромильської міської ради, могло мати наслідком порушення вимог ст. 98 КЗпП України, ст. 13 Закону України „Про оплату праці, п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні. Окрім того, виконання зазначеного рішення апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі № 22ц-1223 про поновлення ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради за відсутності передбачених на такі цілі бюджетних асигнувань, на думку Добромильської міської ради, могло призвести до прямого порушення бюджетного законодавства, зокрема ст. 51 Бюджетного кодексу України.

Також у заяві від 24.06.2009 року про розяснення рішення суду Добромильська міська рада посилалася на те, що з рішення апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі № 22ц-1223 вбачається, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді діловода Добромильської міської ради з 24 липня 2006 року. Разом з тим, ч. 1 ст. 77 Закону України „Про виконавче провадження передбачено, що виконання рішення про поновлення на роботі вважається завершеним з моменту фактичного допущення працівника до виконання попередніх обовязків на підставі відповідного акту органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. Проте, ні допустити ОСОБА_1 до виконання попередніх обовязків з 24.07.2006 року, ні видати розпорядження 24.07.2006 року Добромильський міський голова не має можливості, оскільки виконати ні одне, ні інше заднім числом не має обєктивної можливості та законодавчої підстави.

Поданням № 09-01-15/В9-325-09 від 21.07.2009 року державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до Старосамбірського районного суду Львівської області з клопотанням, яким просив встановити подальший спосіб і порядок виконання виконавчого листа, виданого 22.06.2009 року Старосамбірським районним судом Львівської області у справі №2-5/2009, а саме визначити посаду у діючому штатному розписі працівників Добромильської міськради аналогічну за своїми функціональними обовязками до посади діловода та зобовязати Добромильську міську раду поновити ОСОБА_1 на цій посаді, про що постановити відповідну ухвалу.

Вказане подання державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 мотивував тим, що станом на день відкриття виконавчого провадження, згідно наданого боржником ОСОБА_4 розпису працівників Добромильської міської ради від 01.01.2009 року посада діловода у вказаному розписі відсутня, у фонд заробітної плати не включена, аналогічно не міститься вказана у виконавчому документі посада і у ОСОБА_4 розписах працівників Добромильської міської ради на 2008р., 2007, 26 квітня 2006р. та 01 січня 2006р., що підтверджується копіями відповідних штатних розписів.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, передбачено, що виключно на пленарних засіданнях ради здійснюється затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання.

Враховуючи необхідність поновлення ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради з 24.07.2006 року Добромильський міський голова вніс на розгляд сесії Добромильської міської ради подання про внесення змін до штатного розпису Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області в частині введення в штат Добромильської міської ради посади діловода.

Ухвалою судового засідання апеляційного суду Львівської області від 13.08.2009 року відмовлено у задоволенні заяви Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області про розяснення рішення апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2009 року. Підставою для відмови у задоволенні заяви Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області про розяснення рішення апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2009 року було те, що рішення викладено повно і чітко, а в поданій заяві обставин, що підтверджують наявність труднощів його розуміння не наведено, та посилання заявника не підтверджують наявність недоліків рішення, що підлягають усуненню в порядку, визначеному ст. 221 ЦПК України.

Рішенням двадцять третьої сесії пятого скликання № 113 від 27.08.2009 року Добромильська міська рада вирішила: на виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі № 22ц-1223 рекомендувати Добромильському міському голові ОСОБА_2 прийняти розпорядження, яким скасувати розпорядження Добромильського міського голови № 10 від 24.07.2006 року „Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради, поновити ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради з 24 липня 2006 року, вважати звільненим ОСОБА_1 з роботи у Добромильській міській раді з посади діловода з 31 липня 2006 року у звязку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням двадцять третьої сесії пятого скликання № 114 від 27.08.2009 року Добромильська міська рада вирішила: у задоволенні подання Добромильського міського голови ОСОБА_2 про внесення змін до штатного розпису Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області в частині введення в штат Добромильської міської ради посади діловода відмовити; підтвердити правильність і дійсність рішення сесії Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області № 62 від 27.01.2006 р. „Про затвердження кількісного складу штатного розпису Добромильської міської ради на 2006 рік, яким було скорочено посаду діловода з 01.01.2006 року, а також правильність і дійсність штатного розпису Добромильської міської ради, який затверджений рішенням сесії Добромиль-ської міської ради № 8 від 26.04.2006 року.

Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області 15 жовтня 2009 року подання головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 про встановлення способу і порядку виконання виконавчого листа, виданого 22.06.2009 року у справі № 2/5/2009, залишено без розгляду.

Оскарженим у суді розпорядженням Добромильського міського голови № 62 від 30.12.2009 року „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року вирішено: 1) скасувати розпорядження Добромильського міського голови № 10 від 24.07.2006 року „Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради з 24 липня 2006 року; 3) вважати звільненим ОСОБА_1 з роботи у Добромильській міській раді з посади діловода з 31 липня 2006 року у звязку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України; 4) записи у трудовій книжці ОСОБА_1 привести у відповідність до цього розпорядження; 5) копію цього розпорядження видати ОСОБА_1 у день його видачі; 6) інформацію про проведене звільнення працівника Добромильської міської ради у звязку з скороченням штату працівників надати державній службі зайнятості Старосамбірського району Львівської області.

Як вбачається із зазначеного розпорядження Добромильського міського голови № 62 від 30.12.2009 року „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року, підставою його видачі було рішення апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі № 22ц-1223, а також те, що зазначеним рішенням підтверджено правомірність скорочення посади діловода Добромильської міської ради та наявність законних підстав для звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради; що саме звільнення визнано незаконним через те, що у день звільнення ОСОБА_1 перебував у стані тимчасової непрацездатності; що згідно зазначеного рішення ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді діловода Добромильської міської ради з 24 липня 2006 року; що рішенням сесії Добромильської міської ради № 62 від 27.01.2006 року скорочено посаду діловода Добромильської міської ради, рішенням сесії Добромильської міської ради № 8 від 26.04.2006 року затверджено штатний розпис Добромильської міської ради без посади діловода; що рішенням сесії Добромильської міської ради № 113 від 27.08.2009 року відмовлено у задоволенні подання Добромильського міського голови про введення посади діловода у штат Добромильської міської ради; що у Добромильській міській раді відсутня інша робота; що у Добромильській міській раді відсутня первинна профспілкова організації; що ОСОБА_1 був повідомлений про наступне вивільнення листом № 37 від 06.04.2006 року, який вручено адресату 07.04.2006 року; що рішенням № 113 та № 114 від 27.08.2009 року Добромильська міська рада надала міському голові відповідні рекомендації щодо відносин з позивачем; що апеляційний суд Львівської області та Старосамбірський районний суд Львівської області відмовили у розясненні рішення апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі № 22ц-1223.

При прийнятті рішення у даній справі суд виходив з наступного.

В процесі розгляду і вирішення цивільної справи № 2-5/2009 Старосамбірський районний суд Львівської області у рішенні від 03.02.2009 року встановив, що розпорядженням голови Добромильської міської ради від 24.07.2006 року № 10 позивач (ОСОБА_1О.) звільнений із займаної посади у звязку із скорочення штату працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України, дане розпорядження прийнято на виконання рішень шістнадцятої сесії двадцять четвертого скликання Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області № 62 від 27 січня 2006 року „Про затвердження кількісного складу штатного розпису Добромильської міської ради на 2006 рік, яким було вирішено скоротити посаду діловода з 01.01.2006 року, ввести посаду спеціаліста-юриста з 01.04.2006 року та затвердити кількісний склад штатного розпису на 2006 рік в кількості 9,5 одиниць, та першої сесії двадцять пятого скликання Добромильської міської ради від 26.04.2006 р. „Про затвердження кількісного складу штатного розпису Добромильської міської ради на 2006 рік було затверджено штатний розпис Добромильської міської ради в кількості 8,5 одиниць, посада спеціаліста-юриста вже була відсутня, тобто штатний розпис був зменшений на одну одиницю, а тому з цих рішень та при порівнянні штатних розписів до і після звільнення вбачається, що в Добромильській міській раді дійсно мало місце скорочення посади діловода, скорочення штату працівників з 9,5 одиниць на 8,5 одиниць; що 06 квітня 2006 року міський голова ОСОБА_5 у письмовій формі надіслала листа за своїм підписом позивачу (ОСОБА_1О.) про попередження про його майбутнє вивільнення, що підтверджується листом № 37 від 06.04.2006 року та повідомленням про вручення 07.04.2006 року поштового відправлення; що на виконання ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України відповідачем було доведено до відома Старосамбірського районного центру зайнятості про наступне вивільнення ОСОБА_1, про що відомо з звіту про заплановане вивільнення працівників; що у судовому засіданні встановлено, що вільних робочих місць у Добромильській міській раді на момент звільнення позивача (ОСОБА_1О.) не було, нові працівники не приймалися, тому відповідач не мав можливості запропонувати ОСОБА_1 роботу відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, про це також вбачається і з листа-відповіді Старосамбірського районного центру зайнятості за № 1013 від 19.09.2006 року на імя ОСОБА_1, що упродовж 2006 року Добромильська міська рада вакансій юриста та головного бухгалтера не заявляла, та довідки, що на час звільнення ОСОБА_1 24.07.2006 року вільних робочих місць та вакантних посад в Добромильській міській раді не було і на день подачі цієї довідки 04.09.2007 року немає; що враховуючи довідку, з якої відомо, що станом на 24.07.2006 року, тобто на момент звільнення позивача (ОСОБА_1О.), у Добромильській міській раді первинної профспілкової організації не створено, є безпідставним посилання ОСОБА_1, що його звільнення потрібно було погоджувати з первинною профспілковою організацією працівників апарату Львівського обкому профспілки працівників державних установ, до членів якої він належить.

Аналогічно Старосамбірському районному суду Львівської області, апеляційний суд Львівської області у справі №22ц-1223 у рішення від 04.06.2009 року також встановив: що вказане розпорядження (розпорядження голови Добромильської міської ради від 24.07.2006 року № 10) прийнято на виконання рішень шістнадцятої сесії двадцять четвертого скликання Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області № 62 від 27.01.2006 року „Про затвердження кількісного складу штатного розпису Добромильської міської ради на 2006 рік, яким вирішено скоротити посаду діловода з 01.01.2006 року, ввести посаду спеціаліста-юриста з 01.04.2006 року та затвердити кількісний склад штатного розпису на 2006 рік в кількості 9,5 одиниць, та першої сесії двадцять пятого скликання Добромильської міської ради від 26.04.2006 року „Про затвердження кількісного складу штатного розпису Добромильської міської ради на 2006 рік, яким затверджено штатний розпис Добромильської міської ради в кількості 8,5 одиниць, і в якому відсутня посада спеціаліста-юриста, тобто штатний розпис зменшено на одну одиницю, зазначені обставини та штатні розписи до і після звільнення підтверджують висновок суду, що у Добромильській міській раді мало місце скорочення посади діловода, скорочення штату працівників - з 9,5 одиниць до 8,5 одиниць; що позивач відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення попереджений за два місяці, так 06 квітня 2006 року позивачу надіслано лист з попередженням про його майбутнє вивільнення, і останній такий отримав, що видно з повідомлення про вручення від 07.04.2006 року; що на виконання ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України відповідачем доведено до відома Старосамбірський районний центр зайнятості про наступне вивільнення ОСОБА_1; що судом встановлено відсутність вільних робочих місць в Добромильській міській раді на момент звільнення позивача, а тому відповідач не мав можливості запропонувати ОСОБА_1 роботу відповідно до ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України, ця обставина підтверджена листом Старосамбірського районного центру зайнятості за № 1013 від 19.09.2006 року та довідкою; що відповідає вимогам закону і висновок суду про відсутність порушень ст. 43 КЗпП України, так, як відповідно до довідки станом 24.07.2006 року, тобто на день звільнення позивача, у Добромильській міській раді первинної профспілкової організації не створено.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, Старосамбірський районний суд Львівської області у рішенні від 03.02.2009 року у справі № 2-5/2009 встановив, що до справи долучений листок непрацездатності, згідно якого ОСОБА_1 із 24 по 28 липня 2006 року перебував на стаціонарному лікуванні. Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. У ч.1 п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992 року розяснено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок про його тимчасову непрацездатність. Згідно ч. 5 ст. 241-1 КЗпП України коли строки виникнення і припинення трудових прав та обовязків визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день. Оскільки в день звільнення позивач був на роботі, а відповідачу стало відомо про його хворобу тільки після надання листка непрацездатності, слід змінити дату звільнення із 24 на 31 липня 2006 року, тобто на перший робочий день після закриття листка непрацездатності (29,30 липня 2006 року субота і неділя були вихідними днями), а відповідача зобовязати виплатити позивачу середній заробіток за ці 5 днів липня 2006 року у сумі 84,65 гривні.

Як вбачається із рішення апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі № 22ц-1223, підставою для скасування рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 03.02.2009 року у справі № 2-5/2009 було те, що згідно з листком непрацездатності ОСОБА_1 із 24 по 28 липня 2006 року перебував на стаціонарному лікуванні. Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його непрацездатності. Згідно з ч.1 п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992 року розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок про його тимчасову непрацездатність. В порушення вказаних норм закону суд не врахував, що відповідачем іншим розпорядженням дата звільнення позивача не змінювалась, що законом не передбачено повноважень суду змінювати дату звільнення у разі звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності, і безпідставно послався на ч. 5 ст. 241-1 КЗпП України, якою встановлено обчислення строків, передбачених цим Кодексом, тобто застосував закон, який не поширюється на ці правовідносини. В звязку з цим розпорядження про звільнення ОСОБА_1 підлягає визнанню таким, що видано з порушенням закону, а тому рішення суду в цій частині слід скасувати і ухвалити нове рішення про визнання неправомірним розпорядження та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі наведеного, суд вважає, що в процесі розгляду вказаної вище справи № 2-5/2009 Старосамбірський районний суд Львівської області та справи № 22ц-1223 апеляційний суд Львівської області встановили, що у Добромильській міській раді мало місце скорочення посади діловода, що зазначене рішення про скорочення прийнято уповноваженим органом сесією Добромильської міської ради, і прийшли до висновку про дійсність зазначених рішень про скорочення посади діловода та про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 з роботи у звязку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, та про дотримання процедури звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради.

Єдиною підставою для прийняття судами у справах № 2-5/2009 та № 22ц-1223 рішення про визнання протиправним розпорядження Добромильського міського голови № 10 від 24.07.2006 року „Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради було те, що у день свого звільнення ОСОБА_1 був виданий листок непрацездатності, а тому звільнення ОСОБА_1 у зазначений день видачі листка непрацездатності (24.07.2006 року) було визнано незаконним, що зумовлювало необхідність зміни дати звільнення ОСОБА_1 на інший день (після закінчення терміну тимчасової непрацездатності).

В той же час, здійснена у рішенні від 03.02.2009 року у справі № 2-5/2009 Старосамбірським районним судом Львівської області зміна дати звільнення ОСОБА_1 визнана апеляційним судом Львівської області незаконною, оскільки така заміна виходить за межі повноважень Старосамбірського районного суду Львівської області та втручається у сферу повноважень Добромильського міського голови, оскільки суд не врахував, що відповідачем іншим розпоряд-женням дата звільнення позивача не змінювалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України „Про виконавче провадження, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 34 постанови № 9 від 06.11.1992 року „Про практику розгляду судами трудових спорів, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Розпорядженням Добромильського міського голови № 62 від 30.12.2009 року „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року вирішено: 1) скасувати розпорядження Добромильського міського голови № 10 від 24.07.2006 року „Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради з 24 липня 2006 року; 3) вважати звільненим ОСОБА_1 з роботи у Добромильській міській раді з посади діловода з 31 липня 2006 року у звязку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України; 4) записи у трудовій книжці ОСОБА_1 привести у відповідність до цього розпорядження; 5) копію цього розпорядження видати ОСОБА_1 у день його видачі; 6) інформацію про проведене звільнення працівника Добромильської міської ради у звязку з скороченням штату працівників надати державній службі зайнятості Старосамбірського району Львівської області.

На підставі наведеного, суд вважає, що оскільки рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради з 24.07.2006 року було прийняте лише 04.06.2009 року, а його виконання здійснювалося у грудні 2009 року, то будь-якої фізичної чи правової можливості у Добромильської міської ради допустити ОСОБА_1 до виконання посадових обовязків діловода Добромильської міської ради у грудні 2009 року з 24.07.2006 року не було і не могло бути.

Таким чином, суд вважає, що єдино можливий спосіб максимально точно у відповідності до резолютивної частини рішення апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі №22ц-1223 поновити ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради з 24.07.2006 року полягав у винесенні Добромильським міським головою Старосамбірського району Львівської області відповідного рішення (розпорядження) про скасування його розпорядження № 10 від 24.07.2006 року „Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради, яке визнано судом неправомірним, та про поновлення ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради саме з 24 липня 2006 року.

Видане 30.12.2009 року Добромильським міським головою розпорядження № 62 „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року, яким скасовано розпорядження Добромильського міського голови № 10 від 24.07.2006 року „Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради та поновлено ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради з 24 липня 2006 року, на думку суду, і є втіленням того способу поновлення ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради, який максимально точно відповідає резолютивній частини рішення апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі №22ц-1223.

Суд також враховує і те, що з представленої позивачем його трудової книжки вбачається здійснення відповідачем запису за № 38 від 11.01.2010 року, яким запис № 33 від 24.07.2006 року визнано недійсним і поновлено позивача на посаді діловода Добромильської міської ради з 24.06.2006 року.

Окрім того, суд також враховує те, що первинною позовною заявою від 27.01.2010 року ОСОБА_1 оскаржив у Старосамбірському районному суді Львівської області розпорядження Добромильського міського голови № 62 від 30.12.2009 року „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року в частині його звільнення з роботи у Добромильській міській раді з посади діловода з 31.07.2006 року у звязку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Факт оскарженням ОСОБА_1 розпорядження Добромильського міського голови № 62 від 30.12.2009 року „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року в частині його звільнення з роботи, на думку суду, свідчить про те, що сам позивач у період з 30.12.2009 року по 30.06.2010 року (день подання позивачем доповнення до позовної заяви) вважав себе поновленим на роботі згідно рішення апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі № 22ц-1223.

Таким чином, на думку суду, видача Добромильським міським головою розпорядження № 62 від 30.12.2009 року „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року та вчинення запису за № 38 від 11.01.2010 року у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджує фактичне повне виконання Добромильською міською радою рішення апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі № 22ц-1223 в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Оскільки, судом встановлено факт поновлення ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради на виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року, а задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині скасування пунктів 3 та 5 розпорядження Добромильського міського голови № 62 від 30.12.2009 року „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року матиме наслідком необхідність поновлення ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради, то зазначені позовні вимоги ОСОБА_1 суд розглядає у контексті дотримання Добромильської міською радою процедури звільнення ОСОБА_1 з роботи.

Наведені ж позивачем доводи щодо порушення розпорядженням Добромильського міського голови № 62 від 30.12.2009 року „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року особистих немайнових прав позивача, суд розцінює як помилкові, оскільки зазначене розпорядження Добромильського міського голови № 62 від 30.12.2009 року „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року впливає на трудові права ОСОБА_1, а не особисті немайнові права ОСОБА_1, як права, які у відповідності до ст. 269 ЦК України, не мають економічного змісту, тісно пов'язані з фізичною особою, яка не може відмовитися від особистих немайнових прав, і не може бути позбавлена цих прав.

При прийнятті рішення суд враховує ту обставину, що за час з моменту прийняття Добромильським міським головою розпорядження № 10 від 24.07.2006 року „Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради до дня прийняття оскарженого у даній справі розпорядження Добромильського міського голови № 62 від 30.12.2009 року „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у Добромильській міській раді Старосамбірського району Львівської області не відбулося змін у штатному розписі, а діючим залишався той штатний розпис, який затверджений рішенням шістнадцятої сесії двадцять четвертого скликання Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області № 62 від 27 січня 2006 року „Про затвердження кількісного складу штатного розпису Добромильської міської ради на 2006 рік та рішенням першої сесії двадцять пятого скликання Добромильської міської ради від 26.04.2006 р. „Про затвердження кількісного складу штатного розпису Добромильської міської ради на 2006 рік.

Зазначена обставина, а також те, що Добромильський міський голова вносив на розгляд сесії Добромильської міської ради подання про внесення змін до штатного розпису Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області в частині введення в штат Добромильської міської ради посади діловода, проте остання своїми рішеннями № 113 та № 114 від 27.08.2009 року у задоволенні зазначеного подання Добромильського міського голови ОСОБА_2 про внесення змін до штатного розпису Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області в частині введення в штат Добромильської міської ради посади діловода відмовила, підтвердила правильність і дійсність рішення сесії Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області № 62 від 27.01.2006 р. „Про затвердження кількісного складу штатного розпису Добромильської міської ради на 2006 рік, яким було скорочено посаду діловода з 01.01.2006 року, а також правильність і дійсність штатного розпису Добромильської міської ради, який затверджений рішенням сесії Добромильської міської ради № 8 від 26.04.2006 року, і на виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі № 22ц-1223 рекомендувала Добромильському міському голові ОСОБА_2 прийняти розпорядження, яким скасувати розпорядження Добромильського міського голови № 10 від 24.07.2006 року „Про звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради, поновити ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради з 24 липня 2006 року, вважати звільненим ОСОБА_1 з роботи у Добромильській міській раді з посади діловода з 31 липня 2006 року у звязку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, дає суду підстави вважати, що видача Добромильським міським головою розпорядження № 62 від 30.12.2009 року „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року в частині звільнення ОСОБА_1 з роботи була одним із елементів розпочатої у 2006 році процедури скорочення штату працівників Добромильської міської ради, яка не була завершена у 2006 році.

Таким чином, на думку суду, розпорядження Добромильського міського голови № 62 від 30.12.2009 року „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року ґрунтується на дійсних змінах в організації праці у Добромильській міській раді, що виразилися у скороченні штату працівників (посади діловода), при цьому, що законодавчо уповноважений орган на внесення змін у штатний розпис Добромильської міської ради відмовився від запровадження посади діловода Добромильської міської ради, а Добромильський міський голова дотримавшись норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, на виконання рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 03.02.2009 року у справі №2-5/2009 та рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.06.2009 року у справі №22ц-1223 видав розпорядження, яким на виконання наданих йому повноважень фактично змінив дату звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради.

Частиною 1 ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З даної правової норми вбачається, що єдиною підставою для поновлення працівника на роботі є встановлення факту звільнення працівника без законної підстави.

Як встановлено судом, підставою звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради було скорочення штату працівників Добромильської міської ради - п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992 року передбачено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Усі перелічені вище вимоги до підстав звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради були перевірені Старосамбірським районним судом Львівської області у справі № 2-5/2009 та апеляційним судом Львівської області у справі № 22ц-1223 і зазначені суди не виявили порушень у підставах звільнення ОСОБА_1 з роботи. Навпаки, висновки зазначених судів підтверджують наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради у звязку із скороченням штату Добромильської міської ради, а відтак немає визначених частиною 1 ст. 235 КЗпП України підстав для поновлення ОСОБА_1 на посаді діловода Добромильської міської ради.

Суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про невідповідність п. 3 розпорядження міського голови міста Добромиля від 30.12.2009 року № 62 „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2009 року ст. 5 Цивільного кодексу України, вважаючи його помилковим. При цьому суд виходить з того, що статтею 5 ЦК України врегульовано дію актів цивільного законодавства в часі. Разом з тим, ст. 4 ЦК України визначає, що основу цивільного законодавства України становить Конституція України; основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України; актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон); якщо суб'єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов'язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України; поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України; цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України; актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України; якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону; інші органи державної влади України, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом; цивільні відносини регулюються однаково на всій території України. Зазначена ст. 4 ЦК України, визначаючи перелік актів цивільного законодавства, виходить з того, що актом цивільного законодавства є нормативно-правих акт, а не правовий акт індивідуальної дії.

З цієї ж позиції виходить і ч. 1 ст. 21 ЦК України, передбачаючи можливість визнання незаконним та скасовування правового акту індивідуальної дії, що виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Оскільки розпорядження міського голови міста Добромиля від 30.12.2009 року № 62 „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2009 року не є нормативно-правовим актом, то воно не є актом цивільного законодавства, і на нього не поши-рюється дія ст. 5 ЦК України.

Що ж до твердження позивача про те, що розпорядження міського голови міста Добромиля від 30.12.2009 року № 62 „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2009 року суперечить ч. 2 ст. 19 Конституції України, то суд зазначає, що даною нормою Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самовря-дування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 40 КЗпП України передбачає право власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір, що укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, а також визначає підстави для такого розірвання.

Згідно пунктів 7, 10, 20 ч. 4 ст. 42 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, сільський, селищний, міський голова здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету, призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів, видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Частина 3 ст. 54 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні передбачає, що керівники відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради призначаються на посаду і звільняються з посади сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради одноособово, а у випадках, передбачених законом, - за погодженням з відповідними органами виконавчої влади.

Частина 8 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні встановлює, що сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Враховуючи наведене, суд вважає, що прийняття розпорядження від 30.12.2009 року № 62 „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2009 року входило у повноваження Добромильського міського голови, відповідало способу їх реалізації та мало відповідні підстави, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 4 ЦПК України встановлює, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені ст. 16 ЦК України.

Разом з тим, такого способу захисту цивільних прав та інтересів судом, як приведення розпорядження міського голови у відповідність до вимог законодавства шляхом зміни дати видачі розпорядження міського голови та зміни мотивувальної частини розпорядження міського голови, такого способу захисту цивільних прав та інтересів як визнання незаконним та скасування повідомлення (листа) органу місцевого самоврядування чинне законодавство не передбачає.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 з роботи у Добромильській міській раді Старосамбірського району Львівської області на підставі розпорядження міського голови міста Добромиля від 30.12.2009 року № 62 „Про виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2009 року проведено у відповідності до вимог КЗпП України, без порушення прав ОСОБА_1, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання розпорядження про звільнення незаконним.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику здійснюється у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль.

У процесі розгляду даної справи позивачем не доведено, а судом не здобуто доказів факту заподіяння позивачу моральної шкоди, позивач не довів факту порушення його законних прав, не довів факту переживання моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, позивач не обґрунтував розміру грошового відшкодування завданої йому моральної шкоди, не повідомив суд про критерії, з яких він виходив, оцінюючи завдану йому моральну шкоду у 20000 грн., що є підставою для відмови у задоволенні даної вимоги.

Статтею 237 КЗпП України передбачено обовязок суду покласти на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Оскільки судом звільнення ОСОБА_1 з посади діловода Добромильської міської ради не визнано незаконним та відмовлено позивачу у задоволенні його вимоги про оплату вимуше-ного прогулу, суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про стягнення з міського голови міста Добромиля ОСОБА_2 шкоди, завданої Добромильській міській раді у звязку із оплатою часу вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи те, що позивачу відмовлено у задоволенні його позову до Добромильської міської ради Старосамбірського району повністю, суд відмовляє позивачу і у стягненні з відповідача понесених ним судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 61, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 40, ст.ст. 232, 235, 237, 237-1 КЗпП України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову до Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області та третьої особи ОСОБА_2 про поновленні на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -