АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 21 » квітня 2010 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого: Височанської Н.К.

суддів: Сулятицької М.М., Чупікової В.В.

секретар: Цимбал Ю.Ю.

за участю: сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ленковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання частково недійсним рішення Ленковецької сільської ради від 28 серпня 2008 року, визнання права власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Ленковецької сільської ради, ОСОБА_1 про визнання договорів оренди земельної ділянки нікчемними, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 29 вересня 2009 року та на додаткове рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2009 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2009 року позивачка звернулася в суд з позовом до Ленковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області про визнання частково нечинним рішення сільської ради.

Посилалася на те, що у 2002 році вона прийняла спадщину від ОСОБА_4, якому рішенням виконкому Ленковецької сільської ради №57 від 20 серпня 1996 року було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,25 га для обслуговування житлового будинку №7 (зараз №34) по вул..Миру в с.Макарівка Кельменецького району та земельну ділянку розміром 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства.

Рішенням Ленковецької сільської ради від 25 грудня 2007 року земельна ділянка загальною площею 0,39 га позивачці була передана в оренду, в підтвердження чого був укладений договір оренди.

Рішенням відповідача від 27 листопада 2008 року договір оренди земельної ділянки був продовжений терміном на 1 рік до 26.12.2009 року.

Як власник нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці переданої відповідачем в оренду, позивачка звернулася до Ленковецької сільської ради з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку для безоплатної передачі її у приватну власність.

Рішенням Ленковецької сільської ради від 28 вересня 2008 року її заява була задоволена частково. Надано дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку в межах населеного пункту для безоплатної передачі у власність 0,25 га в с.Макарівка по вул.Миру, 34 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та 0,14 га в с.Макарівка для ведення особистого селянського господарства надано із земель запасу сільської ради.

Вважає дане рішення в частині надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства нечинним, оскільки спадкодавцю земельна ділянка площею 0,14 га була передана у приватну власність біля будинку, він нею користувався, після його смерті ця ділянка була надана їй в оренду. А тому вважає, що їй повинна бути надана земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства біля її будинку, а не в іншому місці.

Просила визнати нечинним рішення Ленковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 28 серпня 2008 року в частині надання їй дозволу на розробку технічної документації для безоплатної передачі у власність земельної ділянки площею 0,14 га в с.Макарівка для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільської ради та скасувати його у цій частині, з зобов»язанням надання даної земельної ділянки в межах населеного пункту до житлового будинку №34 по вул. Миру с.Макарівка Кельменецького району Чернівецької області.

В червні 2009 року позивачка доповнила позовні вимоги та просила визнати за нею право на земельну ділянку розміром 0,39 га, розташованої по вул..Миру, 34 в с.Макарівка Кельменецього району Чернівецької області, з якої 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а 0,14 га для ведення особистого селянського господарства.

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про визнання договорів оренди нікчемними.

Посилалася на те, що їй стало відомо, що між Ленковецькою сільською радою та позивачкою 26 грудня 2007 року та 29 грудня 2008 року укладені договори оренди на земельну ділянку розміром 0,39 га.

Проте рішенням Ленковецької сільської ради від 16 травня 2005 року земельна ділянка площею 0,06 га по вул..Головній в с.Макарівка, що межує із земельною ділянкою позивачки, де розташований її будинок, надана їй в безоплатну власність. В грудні 2005 року на цю земельну ділянку вона отримала державний акт. Вважає, що Ленковецька сільська рада не мала права надавати позивачці земельну ділянку для ведення сільського господарства в оренду, оскільки вона не являлася власником цієї ділянки.

Рішенням Кельменецького районного суду від 29 вересня 2009 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково.

Визнано частково недійсними договори оренди землі №142 від 26 грудня 2007 року та №148 від 29 грудня 2008 року, укладені між Ленковецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області та ОСОБА_1

На рішення суду від 29 вересня 2009 року та додаткове рішення від 30 грудня 2009 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати обидва рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким повністю задовольнити її вимоги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що рішення суду від 29 вересня 2009 року слід залишити без змін, а додаткове рішення від 30 грудня 2009 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 слід скасувати. При цьому колегія суддів виходить з наступних підстав.

Відповідно до ст..116 ЗК України громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що Ленковецька сільська рада як власник землі, згідно свого рішення від 13 травня 2005 року надала земельні ділянки розміром по 0,06 га в урочищі «Центр» с.Макарівка ОСОБА_3 та ОСОБА_2, після чого вони отримали державні акти на право власності на землю та відповідно стали власниками землі. Оскільки на спірну земельну ділянку площею 0,14 га, на яку претендує позивачка для ведення підсобного господарства, видані відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 державні акти, то сільська рада вже не є розпорядником цієї землі, а тому відповідно до ст..116, 121 ЗК України позивачці було дано дозвіл на розробку технічної документації для безоплатної передачі у власність земельної ділянки розміром 0,14 га із земель запасу сільської ради, а саме в урочищі «Ферма».

Крім цього, позивачка в судовому порядку ні рішення Ленковецької сільської ради про передачу земельних ділянок в приватну власність відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ні державні акти не оспорювала.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив позивачці в позові. При цьому вірно застосував норми матеріального права та не порушив норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірна земельна ділянка належала на праві власності ОСОБА_4 і до неї, як його спадкоємиці, повинно було перейти право власності на землю є безпідставними.

Так, відповідно до ст.125 Земельного кодексу право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що при житті ОСОБА_4 державний акт на спірну земельну ділянку не отримав, хоча з моменту винесення сільською радою рішення про надання йому в приватну власність земельної ділянки та до його смерті пройшло шість років.

З огляду на наведене, рішення суду від 29 вересня 2009 року постановлено з дотримання норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Що стосується додаткового рішення суду від 30 грудня 2009 року, то воно в частині визнання недійсними договорів оренди землі підлягає скасуванню.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 пред»являла вимоги про визнання договорів оренди земельної ділянки від 26.12.2007 року №142 та від 26.12.2008 року №148, укладені між позивачкою та Ленківською сільською радою нікчемними.

Натомість суд першої інстанції, частково задовольняючи вимоги ОСОБА_2 ухвалив рішення про визнання спірних договорів оренді землі недійсними, чим вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачка ОСОБА_2 не пред»являла вимог про визнання договорів недійсними.

Позовну вимогу про визнання договорів оренди землі нікчемними суд не розглянув і рішення щодо цієї вимоги не ухвалив. Цей недолік не може бути усунений ухваленням додаткового рішення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.311 ЦПК України зазначене є підставою для скасування рішення суду з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Кельменецького районного суду від 30 грудня 2009 року в частині визнання частково недійними договорів оренди землі №142 від 26.12.2007 року та №148 від 29.12.2008 року, укладеними між Ленковецькою сільською радою Кельменецького району та ОСОБА_1 слід скасувати, а справу щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів оренди землі направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції

Керуючись ст..ст.303, 307, 308, 311 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 29 вересня 2009 року залишити без змін.

Додаткове рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2009 року в частині визнання частково недійними договорів оренди землі №142 від 26.12.2007 року та №148 від 29.12.2008 року, укладені між Ленковецькою сільською радою Кельменецького району та ОСОБА_1 скасувати.

Справу щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів оренди землі направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно:

Апеляційний суд Чернівецької області

м. Чернівці, вул. Емінеску, 4, 58002, (0372) 55-34-03