АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-6857/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року

7 вересня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Можелянської З.М.

суддів - Прозорової М.Л., Чубукова О.П.

при секретарі - Самоткан В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2П посилався на те, що 14 жовтня 2009 року в 07.00 час. ОСОБА_3 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої його автомобіль «ЗАЗ-1103», державний номер НОМЕР_1, зазнав пошкоджень, а йому як власнику транспортного засобу було завдано матеріальної та моральної шкоди

Тому ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 3122,14 грн., за проведення експертизи - 400 гри., за відправку телеграм - 31,33 грн., за судові витрати - 171 грн., за юридичні послугу 300 грн. і в рахунок відшкодування моральної шкоди -5000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2010 року позовні вимоги задоволені частково. /а.с. 47/.

Суд стягнув з ОСОБА_3А . на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 3122,14 грн., та витрати по Балті судового збору в сумі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2П просить скасувати рішення суду, та постановити нове рішення про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн., витрати на правову допомогу та судові витрати (відправка телеграм) посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального закону /а.с. 52-53/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню у частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та судових витрат згідно п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2. про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що будь яких доказів завдання моральної шкоди позивач суду не надав. При цьому сул посилався на ст.. 23 ЦК України.

Однак колегія суддів не може погодитися з таким висновком..

Так Статтею 23 ЦК України встановлено яку форму може набувати моральна шкода та в яких випадках вона може бути заподіяна особі, право на відшкодування якої особа має внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року N 5) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що 14 жовтня 2009 року в 07.00 час. ОСОБА_3 скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно постанови судової палати у кримінальних справах Дніпропетровського апеляційного суду від 18.12.2009 року визнано винним в скоєнні ДТП ОСОБА_3 і на нього накладено адміністративне стягнення /а.с. 23/

Як убачається із позовної заяви ОСОБА_2. вимоги про відшкодування моральної шкоди ним обґрунтовувалися душевними стражданнями, яких він зазнав внаслідок пошкодження автомобіля.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив ОСОБА_2. у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди і вважає за необхідне рішення суду у вказаної частині скасувати та постановити нове рішення, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 1000 грн., виходячи з того, що даний розмір відшкодування відповідає об'єму моральних страждань, отриманих позивачем із-за пошкодження транспортного засобу, та необхідності його відновлювального ремонту, неможливості використання його за призначенням і отримання нервового потрясіння під час ДТП і її наслідків, що призвело до порушення звичайного способу та умов проживання позивача.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що діючим законодавством України не передбачено обовязок відповідача відшкодувати витрати за отамання послуг складанню позову.

Між тим, в суді апеляційній інстанції відповідач не заперечував, що адвокат позивача, приймав участь у судовому засіданні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив ОСОБА_2. у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 300 грн. і вважає за необхідне рішення суду у вказаної частині також скасувати та постановити нове рішення, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у розмірі 300 грн., задовольнивши апеляційну скаргу частково.

Доводи ОСОБА_2. в апеляційній скарзі про те, що суд повинен був стягнути судові витрати, повязані з відправкою телеграм безпідставні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2010 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та судових витрат - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 1000 грн.. та судові витрати у розмірі 300 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяті днів з цього часу

Судді: