Справа № 2-5078/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2010 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Боровікової А.І.

при секретарі Касьяненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 зареєстрованого 19.07.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції України, актовий запис № 642, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося по причині різних характерів та відсутності спільних поглядів на життя, сім`я розпалася остаточно, бажання продовжувати шлюбні відносини відсутнє. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем на утримання якої позивач надає матеріальну допомогу добровільно.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала. При цьому пояснила, що шлюб у них перший, після розірвання шлюбу їх син будуте проживати з нею. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Лихошва», яке було змінене під час державної реєстрації шлюбу між сторонами.

На пропозицію суду про надання строку для примирення сторони категорично відмовились, так як вважають, що відновити шлюб неможливо і їх подальше спільне життя негативно позначитися на інтересах дитини.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони 19.07.2003 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів Запорізького обласного управління юстиції України, складений актовий запис № 642. Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Шлюбні відносини між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 припинені, взаємини подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Спору щодо нажитого в шлюбі майна немає. Шлюб у обох другий.

Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 130, 174, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 111-115 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 19 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції України, актовий запис № 642 - розірвати.

ОСОБА_2 залишити прізвище «Лихошва», яке було змінене під час державної реєстрації шлюбу між сторонами.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя А.І.Боровікова