Юр'ївський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-142 / 2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЯМ УКРАЇНИ

09 липня 2010 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Бережній Т.В., за участю позивача ОСОБА_1, третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_2, розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Юрївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Варварівської сільської ради ОСОБА_3»ївського району Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом та визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що 31.12.1959 року уклав шлюб з гр. ОСОБА_4, від якого має двох повнолітніх дітей ОСОБА_5 ( дівоче прізвище ОСОБА_4) Т.І. та ОСОБА_2.

Матері чоловіка позивача ОСОБА_6 за життя на праві власності належало домоволодіння № 79 ( раніше № 71), розташоване по вул. Орджонікідзе в смт. Варварівка Юр»ївського району Дніпропетровської області, яке складається з житлового будинку А, загальною площею 53,10 кв. м., житловою площею 36, 3 кв. м., допоміжною площею 16, 8 кв. м.; прибудови а-1; гаражу - Б ; бані Б 1 ; літньої кухні В; сараю В1; сараю в; сараю Г ; самовільно збудованого сараю Ж ; колонки питної 1 ; убиральні Д ; воріт 2-3 ; сараю Е ; огорожі 4-5 ; сараю К ; погрібу - пдВ, в якому позивач проживав разом зі своїм чоловіком та його матір»ю ОСОБА_6 .

13.06.1995 року ОСОБА_6 померла, при цьому за життя останньою, а саме 28.11.1994 року, було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно ОСОБА_6 заповідала своєму синові ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді домоволодіння № 79 по вул. Орджонікідзе в с. Варварівка Юр»ївського району. ОСОБА_3 з тим, ОСОБА_4, в силу своєї юридичної необізнаності, у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 не подав , однак фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав у спадковому будинку на час відкриття спадщини, вступивши в управління та володіння останнім. Інші спадкоємці, а зокрема рідна сестра ОСОБА_4 - ОСОБА_7 (дівоче прізвище ОСОБА_4), за прийняттям спадщини не зверталася.

28.01.2009 року чоловік позивача ОСОБА_4 помер, при цьому після смерті останнього спадкоємцями першої черги є позивач по справі та діти померлого ОСОБА_5 ( дівоче прізвище ОСОБА_4) та ОСОБА_4.

Позивач є єдиним хто звернувся до ОСОБА_3»ївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння № 79 по вул. Орджонікідзе в с. Варварівка Юр»ївського району.

ОСОБА_3 з тим, постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 05.08.2009 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння, у зв»язку з тим, що позивач не є спадкоємцем жодної з черг на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_6, незважаючи на факт прийняття спадщини у вигляді даного домоволодіння, її померлим чоловіком ОСОБА_4.

Окрім того, на території даного домоволодіння розташований самочинно збудований сарай, зазначений в технічному паспорті під літерою «Ж», який відповідно до висновку відділу архітектури ОСОБА_3»ївської райдержадміністрації відповідає будівельним нормам та може бути узаконеним, при цьому останній розташований на земельній ділянці, що належить позивачеві та інтересів власників сусідніх домоволодінь не порушує.

Посилаючись на ст. ст. 534, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 16, 204, 376, 386, 392, 1231, 1268, 1277, 1296 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 15, 27, 31, 130, 136, 137, 234, 256 ЦПК України позивач просив встановити факт прийняття ОСОБА_4, померлим 28.01.2009 року, спадщини після смерті ОСОБА_6, померлої 13.06.1995 року, визнавши за ним право власності на домоволодіння № 79 по вул. Орджонікідзе в с. Варварівка Юр»ївського району в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 та право власності на самочинно збудований на території даного домоволодіння сарай під літерою «Ж».

В попередньому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю , судові витрати по справі просила залишити за нею, про що надала суду заяву (ас.122).

Відповідач по справі Варварівська сільська рада ОСОБА_3»ївського району в попереднє судове засідання не з»явилися, надали суду заяву про розгляд справи в попередньому судовому засіданні в їх відсутності, при цьому позовні вимоги визнали повністю (ас. 123).

Третя особа по справі на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував.

Треті особи по справі на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в попереднє судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, проти позовних вимог не заперечували, зазначивши, що за прийняттям спадщини після смерті як ОСОБА_6 так і ОСОБА_4 не зверталися та наміру звертатися не мають ( ас. ас. 61, 62, 120, 121).

Представник третьої особи по справі на стороні відповідача без самостійних вимог КП Павлоградського МБТІ ОСОБА_8 в попереднє судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому при вирішення справи покладався на розсуд суду ( ас. ас. 58, 59, 86, 87).

Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_3»ївська державна нотаріальна контора в попереднє судове засідання не з»явилися, надали суду телефонограму про розгляд справи в їх відсутності, при цьому проти позовних вимог не заперечували (ас. 124).

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання у відсутності не зявившихся осіб по справі, на підставі наявних у справі письмових матеріалів про права та взаємовідносини сторін, проти чого позивач та третя особа ОСОБА_2 не заперечували в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення позивача по справі ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить встановленими наступні обставини:

- згідно копії свідоцтва про одруження серія 1-УР № 528770 від 31.12.1959 року (ас. 20) позивач по справі є дружиною ОСОБА_4, померлого 28.01.2009 року (ас.17).

- згідно копії свідоцтва про право особистої власності на будівлю за № 253 від 20.10.1988 року, зареєстрованому в Павлоградському БТІ за № 5-62/252 20.10.1988 року, копія якого долучена до матеріалів справи (ас. 15), ОСОБА_6 на праві особистої власності належить домоволодіння № 71 по вул. Орджонікідзе в с. Варварівка Юр»ївського ( раніше Павлоградського) району Дніпропетровської області, при цьому згідно довідки Варварівської сільської ради ОСОБА_3»ївського району за № 646 від 30.06.2010 року, копія якої долучена до матеріалів справи (ас. 73), номер будинку, належний ОСОБА_6 по вул. Орджонікідзе в с. Варварівка Юр»ївського району , у зв»язку з інвентаризацією будинків змінювався з номера 69 на номер 71, а згодом на № 79. Відтак, в даний час даний будинок обліковується під номером 79.

Згідно технічного паспорта на садибний ( індивідуальний) житловий будинок № 79 по вул. Орджонікідзе в с. Варварівка Юр»ївського району, виготовлений на ім»я власника ОСОБА_6 станом на 14.10.2009 року, копія якого долучена до матеріалів справи (ас. ас. 8-13 ), останній складається з житлового будинку А, загальною площею 53,10 кв. м., житловою площею 36, 3 кв. м., допоміжною площею 16, 8 кв. м.; прибудови а-1; гаражу - Б ; бані Б 1 ; літньої кухні В; сараю В1; сараю в; сараю Г ; самовільно збудованого сараю Ж ; колонки питної 1 ; убиральні Д ; воріт 2-3 ; сараю Е ; огорожі 4-5 ; сараю К ; погрібу - пдВ.

В судовому засіданні встановлено, що в даному будинку позивач разом з померлим чоловіком ОСОБА_4 проживав та був зареєстрованим з 1980 року і по теперішній час. Дане підтверджено в судовому засіданні наступними доказами: копією паспорта ОСОБА_4 (ас.18,19) з відміткою про реєстрацію в будинку № 79 по вул. Орджонікідзе в с. Варварівка Юр»ївського району; довідкою Варварівської сільської ради ОСОБА_3»ївського району № 926 від 09.10.2009 року та № 671 від 07.07.2010 року, згідно якої ОСОБА_4 дійсно був зареєстрований та проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно погосподарської книги за 1980-1982 роки, з 1980 року і по день своєї смерті, а саме до 28.01.2009 року ( ас. 30, 116); довідкою Варварівської сільської ради ОСОБА_3»ївського району за № 221 від 25.02.2009 року , № 645 від 30.06.2010 року та № 672 від 07.07.2010 року , згідно якої на день смерті ОСОБА_4 з останнім проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2ївського району його дружина ОСОБА_1 з 1980 року та проживає там по теперішній час (ас. 31, 72, 117); копією по господарської книги за період 1980-1982 рік, згідно якої ОСОБА_4 та ОСОБА_1 станом на 1980 рік були зареєстровані та проживали ІНФОРМАЦІЯ_3 (нині 79) по вул. Орджонікідзе Юр»ївського району (ас. ас. 78-82 ).

Дані обставини підтверджені в судовому засіданні також поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які пояснили суду, що позивач разом зі своїм померлим чоловіком ОСОБА_4 та свекрухою ОСОБА_6 проживали в ІНФОРМАЦІЯ_4 з вісімдесятих років по день смерті ОСОБА_4, при цьому позивач після смерті свого чоловіка до теперішнього часу проживає в даному будинку.

Згідно свідоцтва про смерть серія 1-КИ № 011225 від 14.06.1995 року, копія якого долучена до матеріалів справи (ас.16), ОСОБА_6 померла 13 червня 1995 року.

Згідно копії заповіту , складеного ОСОБА_6 за життя та посвідченого 28.11.1994 року секретарем виконавчого комітету Варварівської сільської ради за реєстровим номером 89 (ас. 23 ), ОСОБА_6 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати їй і на що за законом вона матиме право на день смерті заповідала ОСОБА_4.

Згідно копії свідоцтва про смерть серія 1- КИ № 263181 від 28.01.2009 року (ас.17), ОСОБА_4 помер 28.01.2009 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що в силу своєї юридичної необізнаності ОСОБА_4 не звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6, при цьому вважав, що оскільки на його ім»я складено заповіт то звертатися до нотаріальної контори не має необхідності, при цьому будь-хто з інших спадкоємців, а зокрема сестра ОСОБА_4 ОСОБА_7 також до нотаріальної контори не зверталися.

Дане підтверджено в судовому засіданні витягами зі спадкового реєстру ( заповіти / спадкові договори) ( спадкові справи), наданими ОСОБА_3»ївською державною нотаріальною конторою (ас. ас. 113, 114), з яких вбачається, що після смерті ОСОБА_6, померлої 13.06.1995 року до нотаріальної контори жоден зі спадкоємців не звертався; поясненнями ОСОБА_7, викладеними в заяві про розгляд справи за її відсутності, де остання зазначила, що за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_6 не зверталася та звертатися не буде (ас. 33, 34, 62 ).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 , в силу п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України спадкові правовідносини регулювались Цивільним Кодексом Української РСР від 18.07.1963 року (далі ЦК УРСР).

Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 534 ЦК УРСР кожен громадянин може залишити за заповітом все своє майно або його частину одному чи декільком особам, які як входять так і не входять до кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Фактом прийняття спадщини є також спільне проживання спадкоємця з померлим безпосередньо перед його смертю, що встановлюється за його паспортом, де мається штамп про його прописку в одному будинку зі спадкодавцем.

Згідно п. 113 глави 3 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року за № 18/5, що діяла на момент відкриття спадщини, доказом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном є довідки ЖЕО, ЖБК та виконавчих органів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним , довідки, квитанції про сплату податків або страхових внесків, записи у паспорті або будинковій книзі, які б свідчили про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після смерті спадкодавця, чи копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Відтак, суд знаходить, що ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , оскільки постійно проживав та був зареєстрованим (прописаним) у спадковому будинку з 1980 року і по день своєї смерті, а в тому числі і на момент смерті спадкодавця, а отже вступив в управління та володіння спадковим майном, при цьому згідно рішення Варварівської сільської ОСОБА_3»ївського району від 14.04.1994 року « Про передачу земельних ділянок у приватну власність» (ас. 26), ОСОБА_4, що мешкав в с. Варварівка по вул. Орджонікідзе,71 (нині 79), відповідно до акту встановлення меж земельної ділянки, що передається у приватну власність від 23.01.2002 року (ас. 27), була передана у приватну власність та постійне користування земельна ділянка для обслуговування даного жилого будинку.

Беручи до уваги вимоги ст. 548 ЦК УРСР що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту її відкриття, суд приходить до висновку, що у спадкоємця, який прийняв спадщину, право власності на спадкове майно виникає з моменту відкриття спадщини, а не з дня одержання свідоцтва про право на неї і таким чином вважає, що після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_4. Дане також не протиріче ст. 1296 ЦК України в редакції 2004 року, згідно якої отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину , свідоцтва про право на спадщину є правом , а не обов»язком спадкоємця.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або заповітом в праві відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити , що відмовляється від спадщини на користь будь-кого з інших спадкоємців, закликаних до спадкування за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних та інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем своєї заяви не допускається. Вважається таким, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Таким чином, виходячи з обставин встановлених в судовому засіданні, а саме , що ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, яка померла 13.06.1995 року, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, суд знаходить можливим задовольнити позовні вимоги про встановлення факту прийняття останнім спадщини.

Обставин, що свідчать про відмову ОСОБА_4 від спадщини, в порядку передбаченому ст. 553 ЦК УРСР в судовому засіданні не встановлено.

Згідно матеріалів спадкової справи № 103/2009 до майна померлого ОСОБА_4 та додаткової спадкової справи № 103/2009, копії яких долучені до матеріалів справи (ас. ас. 88-112 ), позивач по справі є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, при цьому останньому 05.08.2009 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,958 га, (ас.104), свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, на спадкове майно яке складається з земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, площею 0,0988 га (ас.106) та додатково , 13.10.2009 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на спадкове майно, що складається з грошових внесків (ас.111).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відтак, позивач по справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, при цьому з матеріалів спадкової справи інших спадкоємців, які б зверталися за прийняттям спадщини не встановлено.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно копії постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії 05.08.2009 року (ас.14), позивачеві відмовлено в оформленні спадкових прав на домоволодіння № 79 по вул. Орджонікідзе в с. Варварівка Юр»ївського району , належне ОСОБА_6, з огляду на те, що позивач не є спадкоємцем жодної з черг після смерті останньої та відсутні підстави для закликання до спадкування.

ОСОБА_3 з тим, враховуючи, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження належними доказами ті обставини, що на момент смерті чоловіка позивача ОСОБА_4 останньому належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 79, розташований по вул. Орджонікідзе в с. Варварівка Юр»ївського району, який останній прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_6, суд знаходить, що маються підстави для визнання за позивачем права власності на зазначене домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4.

З копії технічного паспорту на садибний житловий будинок № 79 по вул. Орджонікідзе в с. Варварівка Юр»ївського району вбачається, що на території останнього розташований самочинно збудований сарай, розмірами 3,61 м х 1,65 м, зазначений в технічному паспорті під літерою « Ж », який, як пояснив позивач в судовому засіданні, збудований його померлим чоловіком ОСОБА_4 за життя останнього.

Згідно висновків відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства ОСОБА_3»ївської райдержадміністрації № 169 від 02.07.2010 року (ас.71), вказана будівля збудована згідно з Державними будівельними нормами 360-92 « Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Згідно довідки Варварівської сільської ради ОСОБА_3»ївського району № 647 від 30.06.2010 року , копія якої долучена до матеріалів справи (ас. 74), житловий будинок № 79 по вул. Орджонікідзе в с. Варварівка Юр»ївського району межує з домоволодінням гр. ОСОБА_11, який згідно наданої ним розписки, копія якої долучена до матеріалів справи (ас.83), не має претензій щодо самочинно збудованого сараю на території домоволодіння позивача.

Окрім того, власником земельної ділянки на території якої здійснено самочинне будівництво був померлий чоловік позивача ОСОБА_4, а в теперішній час позивач ОСОБА_1 (ас. ас. 26, 27, 98, 106 ).

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом , якщо вони збудовані, або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Враховуючи викладене, те що порушення прав інших осіб самочинним будівництвом в судовому засіданні не встановлено, самочинна споруда розташована на земельній ділянці належній позивачеві та збудована з дотриманням будівельних норм, суд знаходить позовні вимоги в даній частині обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню .

За таких обставин, визнання відповідачем позову , суд знаходить таким, що не протиріче закону та не порушує прав та інтересів будь-яких інших осіб.

Судові витрати по справі, на підставі заяви позивача (ас. 122 ), суд вважає за можливе залишити за останнім.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 174, 215, 218, 294, 295 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Варварівської сільської ради ОСОБА_3»ївського району Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 28.01. 2009 року після смерті ОСОБА_6, померлої 13.06.1995 року.

Визнати за ОСОБА_1, 13.02. ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_7»ївка ОСОБА_3»ївського району Дніпропетровської області право власності на домоволодіння № 79, розташоване по вул. Орджонікідзе в с. Варварівка Юр»ївського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 28.01.2009 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудований на території домоволодіння № 79 , що розташоване по вул. Орджонікідзе в с .Варварівка Юрївського району Дніпропетровської області, сарай, розмірами 3, 61 м х 1, 65 м.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається в строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: С.О. Маренич