Справа №22ц-5449/10 Головуючий у 1 інстанції: Шумська Н.Л.
Категорія: 34 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Курій Н.М.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Зверхановської Л.Д.,

з участю: секретаря Луньо К.А.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на рішення Галицького районного суду Львівської області від 05 листопада 2008 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», з участю третьої особи ОСОБА_4 про стягнення боргу, відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Галицький районний суд Львівської області від 05 листопада 2008 року задовольнив уточнений позов ОСОБА_3 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», із залученням третьої особи ОСОБА_4 про стягнення боргу, відшкодування шкоди.

Суд стягнув з Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» на користь ОСОБА_3 33358,49 грн. боргу коштів, внесених як депозитний вклад, 2376,79 грн. процентів по вкладу, 2835, 47 грн. три проценти річних, 15443, 35 грн. інфляційних, всього 54014,10 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На користь держави суд стягнув з Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» судовий збір у розмірі 540,14 грн.

В апеляційній скарзі Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» порушує питання про скасування оскаржуваного рішення і ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм матеріального та процесуального права (а.с.146-147).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між АКБ СР «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_5 12 квітня 2005 року було укладено договір №601/07-1 банківського вкладу «601 Класичний 9м (USD)», згідно з яким остання внесла на депозитний рахунок банку 7100 доларів США (а.с.26-27) на 9 місяців з 12.04.2005 року по 12.01.2006 року включно під 9,5 процентів річних., про що свідчить примірник договору і між сторонами виникли договірні відносини, проте відповідач безпідставно відмовляється повернути вклад, відсотки на суму вкладу та відповідати за порушення грошового зобовязання, хоча зобовязаний таку відповідальність нести на підставі ст. 611, 625 ЦК України.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу, цей договір є нікчемним.

Як убачається зі змісту укладеного Договору банківського вкладу, а саме п. 1.1.1 внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі виписки, що є обовязковою умовою для обох сторін договору. Проте, як убачається з матеріалів справи, позивачем в підтвердження позовних вимог не долучено виписки банку про внесення коштів на депозитний рахунок, і така не здобута судом при розгляді справи.

В ході апеляційного розгляду справи колегією суддів встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2009 року ОСОБА_6 засуджена за ч.5 ст. 191, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 та ч.2 ст.200 КК України.

Зокрема, відповідно до вироку її визнано судом винною i в тому, що працюючи на посаді завідувача сектору VIР- клієнтів ЛОФ АКБ «УКРСОЦБАНК» та будучи службовою i матеріально-відповідальною особою, зловживаючи службовим становищем, 12.04.2005 року отримала в приміщенні банку від ОСОБА_3 (потерпілої) грошові кошти в сумі 6281 долара США для внесення на депозитний рахунок. При цьому не пояснила процедуру оформлення договору, рахунок не відкрила, та надала для підписання два примірники завідомо неправдивого договору банківського вкладу №600/07-1 від 12.04.2005 року між ЛОФ АКБ «УКРСОЦБАНК» та потерпілою про нібито відкриття депозитного рахунку №00004/№ 1, на який нібито цього ж дня зараховано кошти в сумі 6281 долар США та, з метою створення видимості достовірності укладеної угоди, один примірник договору передала ОСОБА_3, а грошовими коштами в сумі 6282 долари США, що в перерахунку за курсом банку становить 32786 гривень 82 копійки, заволоділа, привласнила їх та витратила на власні потреби.

Зазначений вище вирок набрав законної сили.

У відповідності до положень ст.61 ЦПК України, дані обставини не потребують доказування при розгляді судом цивільно-правових наслідків неправомірних дій ОСОБА_4 щодо ОСОБА_3

Таким чином, суд першої інстанції та колегія суддів апеляційної інстанції безспірно встановили, що позивач не вносила кошти у касу банку і, відповідно, не отримувала виписки, яка згідно зі ст. 1059 ЦК України є підтвердженням додержання письмової форми договору, який в даному випадку є нікчемним. Тому, при вирішенні позовних вимог суд першої інстанції хоча прийшов до правильного висновку про необхідність відшкодування позивачу заподіяної їй матеріальної шкоди в розмірі фактично внесених нею коштів (в межах позовних вимог) по курсу НБУ на час вирішення спору, однак помилково застосував норми ст. 611, 625 ЦК України, що регулюють договірні відносини та наслідки невиконання зобовязань по договорах, помилково стягнувши, відповідно до нікчемного договору, суму неодержаних процентів річних (вимогу стягнення упущеної вигоди суд першої інстанції не розглядав), 3% річних та інфляційні.

Разом з тим, суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відшкодування зазначеної вище шкоди позивачу відповідно до ст.1172 ЦК України, яка передбачає, що юридична або фізична особа відшкодовують шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У даному випадку безспірно встановивши, що шкоду ОСОБА_3 завдала працівник АКБ «УКРСОЦБАНК» ОСОБА_4, що перебувала з відповідачем у трудових відносинах та виконувала свої трудові обов'язки, її неправомірні дії та заподіяння шкоди позивачу випливали з її трудового (службового) становища, колегія суддів доходить висновку, що даний спір і підлягає вирішенню на підставі ст.1172 ЦК України, виходячи із виниклих деліктних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що суд першої інстанції частково неправильно застосував норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні з виключенням з його мотивувальної та резолютивної частин покликання на статті 611, 625 ЦК України та наведеного у рішенні обґрунтування такого застосування матеріального права, зазначивши в резолютивній частині, що вирішення даного спору здійснено на підставі ст. 1172 ЦК України.

З урахуванням наведеного й того, що у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення вимог в частині стягнення з Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в користь ОСОБА_3 2376,79 грн. процентів по вкладу, 2835,47 грн. трьох процентів річних, 15443,35 грн. інфляційних, оскаржуване рішення в зазначеній частині слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми депозитного вкладу в сумі 33358,49 грн., то доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і правильність висновків суду не спростовують, а тому рішення в цій частині, що ухвалене з дотриманням норм матеріального й процесуального закону, слід залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, колегія суддів змінює рішення Галицького районного суду м. Львова від 5 листопада 2008 року в частині стягнення судових витрат, а саме: зменшує розмір судових витрат, що підлягають стягненню з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступника Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк») на користь держави до 333 (триста тридцяти трьох) грн. 58 коп.

Керуючись ст. 88, ст. 303, п.1, 2, 3 ч.1 ст.307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступника Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк») задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 5 листопада 2008 року змінити, виключивши з його мотивувальної та резолютивної частин покликання на статті 611, 625 ЦК України та наведеного у рішенні обґрунтування такого застосування матеріального права, та вважати, що даний спір вирішений на підставі ст. 1172 ЦК України.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 5 листопада 2008 року в частині стягнення з Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в користь ОСОБА_3 2376,79 грн. процентів по вкладу, 2835,47 грн. трьох процентів річних, 15443,35 грн. інфляційних, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» про стягнення 2376,79 грн. процентів по вкладу, 2835,47 грн. трьох процентів річних, 15443,35 грн. інфляційних відмовити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 5 листопада 2008 року змінити, зменшивши розмір судових витрат, що підлягають стягненню з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь держави до 333 (триста тридцяти трьох) грн. 58 коп.

У решті рішення Галицького районного суду м. Львова від 5 листопада 2008 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий

Судді