Справа № 2-1090/10
Провадження № 2-1090/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2010 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

за участю:

адвоката ОСОБА_1

представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог

ОСОБА_7

ОСОБА_8,

ОСОБА_9

про

визнання договору дійсним та визнання права власності на квартиру

та зустрічним позовом

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6

до

ОСОБА_3

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог

ОСОБА_7

про

визнання права власності на частину житлового будинку

та зустрічним позовом

ОСОБА_7

до

ОСОБА_3

про

визнання права власності

В С Т А Н О В И В

Представник позивача за первісним позовом пояснив, що на підставі договору купівлі-продажу за № 462 від 08 лютого 1995 року та договору дарування від 28 липня 1995 року ОСОБА_3 є власником 5/11 часток будівлі № 15 по вул. Пирогова м. Ізмаїла Одеської області. Вказану частку вона 04 вересня 1999 року обміняла з ОСОБА_4І, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на належну останнім квартиру АДРЕСА_1. Договір міни був зареєстрований 04 вересня 1999 року на ОСОБА_10 філії Одеської універсальної біржи «Витязь», що у подальшому через зміни у законодавстві та відсутності нотаріальної форми посвідчення договору перешкоджало їй у розпорядженні майном. Просить визнати договір міни, який зареєстрований 04 вересня 1999 року на ОСОБА_10 філії Одеської універсальної біржи «Витязь» дійсним та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, оповіщені у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, звернулись із зустрічною позовною заявою про визнання дійсним договору міни, який зареєстрований 04 вересня 1999 року на ОСОБА_10 філії Одеської універсальної біржи «Витязь» дійсним та визнання за ними права власності на 5/11 часток будівлі № 15 по вул. Пирогова м. Ізмаїла Одеської області.

ОСОБА_7 звернувся із зустрічною позовною заявою та пояснив, що знаходився із ОСОБА_3 у шлюбі з 11 лютого 1998 року по 08 листопада 2008 року. На час укладення договору міни 04 вересня 1999 року він отримав від інших осіб суму, яка еквівалентна 2300 доларам США для доплати під час обміну, після чого здійснював ремонти у квартирі. просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Третя сторона, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_9 пояснив, що у наступний час він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15 січня 2010 року з ОСОБА_11

Третя сторона, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_8 допустила повторну неявку в судове засідання, оповіщена у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила.

Вислухавши пояснення сторін, думку захисту, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4І, ОСОБА_5Г та ОСОБА_6 обґрунтовані, а у задоволенні зустрічних позовних вимог належить відмовити.

Право власності ОСОБА_3 на 5/11 часток будівлі № 15 по вул. Пирогова м. Ізмаїла Одеської області підтверджене договором купівлі-продажу за № 462 від 08 лютого 1995 року та договору дарування від 28 липня 1995 року. Вказану частку вона 04 вересня 1999 року обміняла з ОСОБА_4І, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на належну останнім квартиру АДРЕСА_1. Договір міни був зареєстрований 04 вересня 1999 року на ОСОБА_10 філії Одеської універсальної біржи «Витязь», що підтверджене долученим до матеріали справи договором.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АГ № 474861 стан юридичної особи Одеської універсальної біржи «Витязь» припинено.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, наданих сторонами відповідно до вимог ст. 131 ЦПК України.

З оглядом на вказане судом встановлено, що між сторонами договір укладено відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу», який введений в дію постановою Верховного ОСОБА_12 України № 1957 від 10 грудня 1991 року з наступними змінами, який був чинний на час укладення договору 16 березня 1998 року.

Відповідно до вимог ст. 15 вказаного Закону України угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Зміна законодавства після укладення договору зумовила наявність спору між сторонами, у зв'язку із чим відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору. Разом із тим, вищевказаним договором підтверджено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання договору позивачем, з оглядом на що суд визнає такий договір дійсним, а за сторонами, які його укладали, право власності відповідно до вимог ст. 328 ЦК України.

Таким чином суд стосовно спору про право на майно подружжя відповідно до вимог ст. 57 СК України визнає квартиру АДРЕСА_1 особистою власністю ОСОБА_3, перебування якої у шлюбі з ОСОБА_7 з 11 люого 1998 року сторони не оскаржують, а розірвання якого 08 листопада 2008 року підтверджено свідоцтвом серії 1-ЖД, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_10 міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за № 263 від 08 листопада 2008 року.

В матеріалах справи відсутні докази укладення позивачем договору мін в інтересах сім'ї

Відповідно до вимог ст. 57 ч.7 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Разом із тим до матерів справи не долучено належних доказів того, що отримані ОСОБА_7 гроші у сумі, еквівалентні 2300 доларів США за розписками від 03 вересня 1999 року від ОСОБА_13 та ОСОБА_12 були отримані ОСОБА_4І, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час укладення договору міни.

З оглядом на вказані обставини суд вважає необґрунтованими зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 в частині визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

На час розгляду справи в суді власником квартири є ОСОБА_9, право власності якого підтверджене договором купівлі-продажу квартири від 15 січня 2010 року з ОСОБА_11, яка відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 221229, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_10 міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за № 192 від 16 лютого 2010 року померла 13 лютого 2010 року.

Позовні вимоги сторін не стосуються визнання вищевказаного договору недійсним, у зв'язку із чим за вказаних обставин суд вважає неможливим визнавати за позивачкою право власності на вказану квартиру, яка їй вже не належить.

З оглядом на вказане відповідно до вимог ст. 154 ч.6 ЦПК України суд скасовує заходи забезпечення позову, встановлені у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 за ухвалою від 05 липня 2010 року.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Керуючись ст. 209-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Визнати дійсним договір міни 5/11 часток будівлі № 15 по вул. Пирогова м. Ізмаїла Одеської області та квартири АДРЕСА_1, укладений 04 вересня 1999 року 04 вересня 1999 року на ОСОБА_10 філії Одеської універсальної біржи «Витязь» між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_14 та ОСОБА_15

Визнати за ОСОБА_4, ОСОБА_14 та ОСОБА_6 в рівних частках право власності на 5/11 часток будівлі № № 15 по вул. Пирогова м. Ізмаїла Одеської області.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Заходи забезпечення позову, встановлені у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 за ухвалою від 05 липня 2010 року, скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошеня.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судового засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_16