Справа № 22ц-3161/10р. Головуючий у І-й інстанції Головатий В.Я.
Категорія справи 42 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Панчуку І.С.

та за участю представника Державного підприємства „ОСОБА_2 бронетанковий ремонтний завод ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 і їх представника адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 14 грудня 2009 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов військового прокурора Західного регіону України в інтересах Державного підприємства „ОСОБА_4 бронетанковий ремонтний завод (в подальшому „Підприємство) до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та ухвалено виселити згаданих відповідачів з квартири № 12 в гуртожитку на вул. Максимовича, 2-а у м. Львові (в подальшому „спірна квартира) без надання іншого житла.

Цим же рішенням ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні їх зустрічного позову до Державного підприємства „ОСОБА_4 бронетанковий ремонтний завод про зобовязання згаданого підприємства видати їм ордер на спірну квартиру.

Дане рішення оскаржили відповідачі за первісним позовом.

Апелянти просять рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити позивачу за первісним позовом у задоволенні його позовних вимог, а їх позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Звертають увагу на те, що оскаржуване рішення судом було ухвалено у відсутності апелянтів за відсутності у справі будь-яких відомостей про те, що їм були вручені судові повістки.

Вважають, що судом не дано оцінки тому, що двоє повнолітніх членів їх сімї, ОСОБА_2 і ОСОБА_4, відмовились надавати свою згоду на переселення з квартири № 317 на вул. Максимовича, 6 у м. Львові у квартиру № 12 в гуртожитку на вул. Максимовича, 2-а, що визнав в судовому засіданні представник підприємства, і відповіді на свої заяви від підприємства згадані апелянти не отримали.

Вважають, що суд не дав належної оцінки тому, що матеріалами справи стверджується той факт, що квартира № 317 в гуртожитку на вул. Максимовича, 6 у м. Львові складається з двох кімнат загальною площею 33,4 кв.м., а відтак їхня сімя не могла давати свою згоду на переселення у повному складі у квартиру № 12 в гуртожитку на вул. Максимовича, 2-а, що має житлову площу розміром лише 25,3 кв.м., і таку згоду давали на переселення лише ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зі звільненням лише однієї кімнати в гуртожитку на вул. Максимовича, 6 (площею 13,4 кв.м.).

Також вважають, що судом не було дано належної оцінки тому, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 переселились у спірну квартиру з відома адміністрації підприємства, яка підтримувала таке переселення, оскільки у самих жилих приміщеннях необхідно було провести внутрішні роботи, що і було зроблено подружжям ОСОБА_7 в результаті вкладення значних коштів у ці роботи; тому, що апелянти оплачувати в повному обсязі комунальні послуги по обох приміщеннях, а також тому, що в одній з кімнат квартири № 317 на вул. Максимовича, 6 у м. Львові, яку звільнили апелянти, вже проживає сімя ОСОБА_8 з 2-х осіб, про що свідчать акти, які є в матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянтів і їх представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника підприємства, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сімя відповідачів (апелянтів) в будинку № 6 на вул. Максимовича у м. Львові згідно спільних рішень профспілкового комітету і адміністрації Підприємства займала квартиру № 317, яка складається з двох ізольованих житлових кімнат житловою площею 33,4 кв.м. (а.с. 9, 13, 128).

24.05.2002 року спільним рішенням профспілкового комітету і адміністрації Підприємства ОСОБА_6 надано квартиру № 12 в сімейному гуртожитку на вул. Максимовича, 2-а у м. Львові („спірна квартира).

У вище згаданому рішенні не зазначено на який склад сімї ОСОБА_6 надається спірна квартира і зазначено, що її житлова площа складає 25,3 кв.м. (а.с. 114), хоча згідно поверхового плану будинку № 2-а на вул. Максимовича у м. Львові площа спірної квартири становить 24,9 кв.м. (дві житлові кімнати площею 15,7 та 9,2 кв.м. а.с. 112).

При цьому ОСОБА_6 дав письмове зобовязання про звільнення ним в гуртожитку на вул. Максимовича, 6 у м. Львові лише однієї житлової кімнати - площею 13,4 кв.м. (а.с. 10) і підприємством не було подано до суду будь-яких доказів про наявність письмових зобовязань про звільнення займаного житлового приміщення (або його частини) в гуртожитку на вул. Максимовича, 6 від інших повнолітніх членів його сімї співвідповідачів за первісним позовом.

В той же час, за наявності вище наведених обставин по справі, 10.10.2007 року спільним рішенням профспілкового комітету і адміністрації Підприємства приймається рішення про надання спірної квартири ОСОБА_6 на склад сімї 4 особи з вказівкою на те, що кімната (а не кімнати) № 317 на вул. Максимовича, 4 (хоча відповідачі проживали в гуртожитку на вул. Максимовича, 6) вивільняється в розпорядження підприємства (а.с. 14).

В цей же день, 10.10.2007 року, іншим спільним рішенням профспілкового комітету і адміністрації Підприємства кімната (а не кімнати) № 317 площею 27,7 кв.м. (хоча площа кімнат за № 317 в гуртожитку на вул. Максимовича, 6, як зазначалося вище, складає 33,4 кв.м.) надається ОСОБА_8 на склад сімї 4 особи (а.с. 113) дане рішення в подальшому ніким не відмінялося і є чинним.

Так само, як залишаються чинними рішення про надання квартири № 12 в будинку № 2-а на вул. Максимовича у м. Львові ОСОБА_6 При цьому не може прийматись до уваги посилання Підприємства про їх відміну, так як таких рішень Підприємство до суду не подало, оскільки рішенням від 05.11.2008 року (на яке посилається Підприємство) ОСОБА_6 та ряду інших осіб „відмовлено в наданні помешкання в буд. 2 по вул. Максимовича (а.с. 44).

На підставі вище згаданих рішень профспілкового комітету і адміністрації Підприємства від 10.10.2007 року і з відома адміністрації Підприємства ОСОБА_6 і ОСОБА_7 здійснюють ремонт і упорядкування наданої їм квартири № 12 в сімейному гуртожитку на вул. Максимовича, 2-а у м. Львові, переселяються у неї та по даний час оплачують комунальні платежі по ній (а.с. 26, 78), звільняючи при цьому кімнату площею 13,4 кв.м. в квартирі № 317 гуртожитку на вул. Максимовича, 6 у м. Львові, у яку поселяється сімя ОСОБА_8, що визнається Підприємством.

Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою ОСОБА_1 Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208, встановлено, що жила площа в гуртожитку надається в розмірі не менша 6 кв. метрів на одну особу (п. 12), а п. 52 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, встановлено, що при надані жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі старшими за 9 років, крім подружжя.

Сімя відповідачів (апелянтів) складається з 4-х осіб: подружжя ОСОБА_7 і їхніх повнолітніх синів, а спірна квартира - з двох житлових кімнат площею (відповідно) 15,7 та 9,2 кв.м. (а.с. 112). Відтак, площа меншої кімнати (9,2 кв.м.) спірної квартири в сімейному гуртожитку є меншою від мінімально встановленої площі необхідної для заселення двох осіб (наприклад, згаданого подружжя чи обох їх дорослих синів), а площа більшої кімнати (15,7 кв.м.) меншою від мінімально встановленої площі необхідної для заселення трьох осіб (батька і обох синів).

З урахуванням вище наведеного, спірна квартира не відповідає нормам чинного житлового законодавства для квартири необхідної на повний склад сімї відповідачів, а тому (за відсутності згоди на це всіх членів сімї відповідачів) не могла бути наданою на всю їхню сімю в складі 4 повнолітніх осіб.

В той же час, одна з раніше займаних сімєю відповідачів кімнат в квартирі за № 317 в гуртожитку на вул. Максимовича, 6 у м. Львові є зайнятою сімєю ОСОБА_8 - на підставі рішення самого Підприємства, яке ніким не відмінено та є чинним (і дане питання знаходиться поза волею і компетенцією сімї відповідачів), що унеможливлює переселення у цю квартиру ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Щодо відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_4, то такі у спірну квартиру не пересилялися та продовжують проживати в одній з кімнат квартири за № 317 в гуртожитку на вул. Максимовича, 6 у м. Львові і даний факт визнається обома сторонами спору.

За вище наведених обставин оскаржуване рішення в частині задоволення позову про виселення відповідачів з квартири № 12 в сімейному гуртожитку на вул. Максимовича, 2-а у м. Львові підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про відмову у задоволенні цього позову.

Сторонами спору не оспорюється той факт, що в спірній квартирі № 12 в сімейному гуртожитку на вул. Максимовича, 2-а у м. Львові ОСОБА_6 і ОСОБА_7 проживають протягом тривалого часу та по даний час оплачують комунальні платежі по ній.

В той же час, ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

Відтак зустрічний позов відповідачів задоволенню не підлягає і оскаржуване рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 1, 4, 314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 частково задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 грудня 2009 року в частині задоволення позову військового прокурора Західного регіону України в інтересах Державного підприємства „ОСОБА_4 бронетанковий ремонтний завод до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 - скасувати і в цій частині ухвалите нове рішення, яким відмовити у задоволенні цього позову.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: (п і д п и с)

Судді: (п і д п и с и)