Справа № 2-1850/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2010 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого-судді Янголь Є.В., при секретарі Дубініна Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа Третя Сумська державна нотаріальна контора про включення до четвертої черги спадкування за законом та зміну черговості одержання права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить постановити рішення яким включити його в четверту чергу спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 та змінити черговість одержання права на спадкування, включивши його в коло спадкоємців першої черги. Свої вимоги мотивує тим, що на протязі 11 років проживав зі спадкоємицею однією сімєю до часу відкриття спадщини а тому згідно ст. 1264 ЦК України має право на спадкування у четверту чергу. З літа 2008 року ОСОБА_5 захворіла на тяжку психічну хворобу, була в безпорадному стані, боялася виходити з будинку, їздити в город, він завжди супроводжував її, кілька разів намагалася закінчити життя суїцидом, проходила стаціонарне лікування в Сумському обласному психіатричному диспансері, він піклувався за нею, давав їй ліки, прав білизну, купував продукти харчування а тому вважає, що згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України має право на зміну черговості одержання права на спадкування та включення його в коло спадкоємців першої черги.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх представник в судовому засіданні позов не визнали.

ОСОБА_2 пояснив, що дійсно позивач тривалий час проживав разом з його померлою матірю ОСОБА_5, однак після сварки в травні 2008 року вони перестали жити однією сімєю, жили в різних кімнатах, харчувалися окремо, його матері він не допомагав. Також ОСОБА_5 неодноразово намагалася вигнати позивача з дому однак він не йшов. З метою сприяння виселити позивача він особисто спілкувався з ним та його сином. Зазначив, що його матір отримувала пенсію, заробляла на торгівлі квітами та була матеріально незалежна від позивача. В безпорадному стані вона була лише після 05.05.2009 року після спроби самогубства за кілька діб до смерті. Під час лікування ОСОБА_5 він особисто купляв їй ліки.

ОСОБА_3 суду пояснила, що до депресії померлу довів позивач, з травня 2008 року ОСОБА_5 почала виганяти позивача з дому однак він не йшов, померла була забезпеченою особою, торгувала квітами, у неї кошти зберігались на банківських рахунках, постійно скаржилась на позивача. З 2007 року ОСОБА_5 та позивач переїхали жити в с. Радьківку, коли приїзджала до матері то бачила, що сплять порізнь, харчуються окремо. Сварки між її матірю та позивачем почали виникати з 2006 року, з 2008 року в них ніяких відносин вже не було. Вважає що померла та позивач проживали однією сімєю до 2006 року.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви позов не визнала, просила справу слухати у її відсутність. З поданого заперечення вбачається, що її донька ОСОБА_5 останні два роки з ОСОБА_1 не проживали однією сімєю, не вели спільне господарство, у них не було спільного бюджету, її донька виганяла позивача однак не могла вигнати. Також в запереченні зазначила, що її донька не потребувала стороннього догляду а навпаки доглядала за нею.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_5І на протязі тривалого часу проживали разом в ІНФОРМАЦІЯ_1 та в 2007 році переїхали проживати в с. Радьківка, що визнається сторонами по справі. Як позивач так і померла ОСОБА_5 знаходились на обліку в органах пенсійного фонду та отримували пенсію протягом 2007 2009 років. На початку травня 2009 року ОСОБА_5 спробувала вчинити самогубство шляхом повішання та в результаті потрапила в реанімацію де через кілька діб померла (а.с. 21), що також визнається сторонами по справі. Після її смерті до Третьої Сумської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ОСОБА_4 звернулася з заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2 (а.с. 21-25).

ОСОБА_2 придбав ліки для лікування його матері ОСОБА_5 під час її перебування в реанімації, що підтверджується товарними чеками (а.с. 41 45). Доказів надання допомоги в цей період позивачем не надано.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що померлу ОСОБА_5 знала давно та перебувала з останньою в дружніх відносинах, часто приїзджала до неї в гості, були випадки коли ночувала, була добре обізнана про її відносини з позивачем. З 2006 року між померлою та позивачем сімейних відносин не було, між ними постійно були сварки. ОСОБА_5 скаржилась їй, що хоче вигнати позивача з дому однак останній вимагав від неї 10000 дол. США та не хотів йти від неї. Для проведення консультацій з приводу виселення позивача вона давала адресу свого знайомого нотаріуса на прізвище Марченко. До останніх днів ОСОБА_5І працювала, доглядала за матірю, померла матеріально не залежала від позивача, у неї був свій бізнес, працювала на огороді. В кінці квітня 2009 року ОСОБА_5 приїзджала до неї на день народження сама. Померла скаржилась їй що позивач не допомагає. Також свідок пояснила що померла скаржилась їй що боїться позивача, двічі казала що хоче закінчити життя самогубством після чого вона познайомила ОСОБА_5 зі своїм знайомим лікарем-психіатром та остання пройшла добровільне стаціонарне лікування в психоневрологічному диспансері. Коли провідувала померлу о позивача там не бачила. Також пояснила що сам позивач їй казав, що стрес у померлої ОСОБА_5 виник мабуть через нього.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 скаржилась їй, що остання боїться позивача, намагалася його вигнати з дому однак останній нікуди не йде, совітувалася як його вигнати, замахувався на неї бритвою, ганявся за нею з табуреткою, не допомагає їй, казала що тривалий час сплять окремо. Також казала що допомагає матеріально своїм дітям.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що померлу знає з 80-х років. Останній раз її бачила за півроку до її смерті на зупинці, була сама. ОСОБА_5 розповіла їй, що за її місцем проживання живе чоловік з яким вона раніше співмешкала однак на даний час вона не бажає з ним жити. Казала що давно намагалася його вигнати та була б рада це зробити однак він не йде. Також казала що у них з ним різний бюджет і він їй не допомагає. Стан свідомості у ОСОБА_5 під час розмови порушений не був.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що є дружиною ОСОБА_2 та вони разом з чоловіком часто їздили до померлої ОСОБА_5 за час її життя. Коли приїзджали то вона бачила, що ОСОБА_5 та позивач проживають в окремих кімнатах, харчуються окремо, за господарством доглядала лише ОСОБА_5, за кілька днів до смерті ОСОБА_5, а саме 03.05.2009 року, остання разом з її чоловіком садили картоплю, позивач не допомагав. Лікування в психоневрологічному диспансері померла проходила з власної ініціативи. Також підтвердила що між померлою та позивачем відбувалися сварки, бачила як позивач замахувався на ОСОБА_5 Крім того свідок підтвердила, що в липні 2008 року ОСОБА_5 сама приїзджала в м. Суми до неї та ОСОБА_2І та скаржилась, що позивач ганявся за нею з табуреткою, просила допомогти його вигнати, в звязку з чим її чоловік їздив розмовляти з позивачем в с. Радьківка.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що знаходилась з померлою ОСОБА_5 в дружніх відносинах. За період проживання останньої в с. Радьківка ОСОБА_5 сама приїзджала до неї три рази, останній раз за півроку до смерті, скаржилася на позивача.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що приходжав в гості до позивача в с. Радьківку два рази, один раз в кінці 2007 чи 2008 року а другий раз вже після смерті ОСОБА_5 Коли приїзджав, то бачив, що у померлої нормальний стан, ходила нормально, шуткувала, пропонувала танцювати, в безпорадному стані померлу жодного разу не бачив.

Свідок ОСОБА_11 також підтвердив, що ОСОБА_5 ходила сама висловлювалася зрозуміло, стан її здоровя в квітні та травні 2009 року на його погляд був задовільним.

Свідок ОСОБА_12 пояснив що придбав половину будинку № 11 по вул. Радянська м. Суми. В іншій половині будинку до 2007 року проживали позивач та ОСОБА_5 В 2007 році вони переїхали жити в с. Радьківка. За час їх проживання в м. Суми проводилися деякі ремонтні роботи в будинку. Після переїзду в с. Радьківка ОСОБА_5 продовжувала вирощувати клубнику на земельній ділянці, що знаходилася біля будинку № 11 по вул. Радянська м. Суми. Весь час коли вона навідувалася, то спілкувалася нормально.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Позивачем не висувалася взагалі позовна вимога про встановлення факту спільного проживання однією сімєю з померлою ОСОБА_5, тому підстави для включення позивача в четверту чергу права на спадкування відсутні.

Крім того суд вважає, що відповідачами в судовому засіданні доведено, що позивач та ОСОБА_5 з травня 2008 року до дня смерті останньої однією сімєю не мешкали. Проживання під одним дахом ще не свідчить що вони проживали однією сімєю. Навпаки в судовому засіданні було встановлено, що на протязі останнього року позивач та ОСОБА_5 спали та харчувалися окремо, спільного господарства не вели, між ними існували конфлікти та померла постійно висловлювала бажання щоб позивач виїхав з місця її проживання. За таких обставин відсутні підстави вважати, що померла та позивач протягом 2008 2009 років проживали однією сімєю.

Відповідно до ч. 2 ст. 259 ЦК України особа, яка є за законом спадкоємцем наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 була в безпорадному стані лише за кілька днів до смерті після спроби самогубства, що не можна вважати тривалим часом. До дня спроби самогубства ОСОБА_5 доглядала за своєю хворою матірю, доглядала за господарством, самостійно їздила в м. Суми до своїх рідних та друзів, готувала їжу для себе та матері, займалася підприємницькою діяльністю, отримувала пенсію. Тому суд вважає, що ОСОБА_5 до дня спроби самогубства не була в безпорадному стані.

Також позивачем не надано доказів догляду за померлою та надання їй допомоги. Навпаки такі доводи спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Тому підстави для задоволення позовних вимог про зміну черговості одержання права на спадкування та включення позивача в коло спадкоємців першої черги відсутні.

Питання про судові витрати необхідно вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана особою яка була присутня при оголошенні рішення суду протягом 10 днів з дня його оголошення а особою яка не брала участі в розгляді справи протягом 10 днів з дня отримання копії рішення до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлений 28.12.2010 року.

Суддя Янголь Є.В.