Справа № 22ц-2661/10р. Головуючий у І-й інстанції Головатий В.Я.
Категорія справи 27 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Стасів М.І.,

за участю представника АКІБ „УкрСиббанк ОСОБА_2 та

відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 22 березня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов Акціонерного комерційного інноваційного банку „УкрСиббанк (в подальшому „Банк) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та стягнуто солідарно зі згаданих відповідачів на користь позивача 159 810,09 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 1 315 916 грн. 18 коп., штрафні санкції в сумі 4 128 грн. 09 грн., 1 700 грн. судового збору і 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Банку про визнання недійсним з моменту укладення Договору про надання споживчого кредиту на суму 127 000 доларів США, який був укладений 11.06.2008 року між ним та Банком (в подальшому „Договір), „повернення майнових вимог сторін в попередній стан та визнання такими, „що припинили свою дію, договорів іпотеки від 11.06.2008 року - відмовлено за його безпідставністю.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Апелянти просять рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким визнати недійсним Договір з моменту його укладення, покликаючись на порушення судом норм матеріального права.

Вважають, що Договір не відповідає вимогам ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів, зокрема у ньому не зазначена мета, для якої може бути витрачено споживчий кредит.

Стверджують, що відповідач ОСОБА_3 при укладенні Договору помилявся щодо наслідків на випадок зміни кредитної політики банку.

Вважають, що на даний момент не існує жодного нормативно-правового акту, яким дозволено укладати договори споживчого кредитування у валюті, а банк не перевіряв витрачання коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянтів на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними міститься розяснення про те, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (п. 7), а також про те, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину; що особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення; що не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину і що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним (п. 19).

Відповідач (апелянт) ОСОБА_3 у своєму зустрічному позові Договір про надання споживчого кредиту від 11.06.2008 року (а.с. 9-12) просив визнати недійсним з підстав, що передбачені ст. 229 ЦК України як такий, що вчинений під впливом помилки (а.с. 37-38).

При цьому в зустрічній позовній заяві не наведено жодної із обставин, щодо якої помилявся б ОСОБА_3 і що існували саме на момент вчинення правочину (а.с. 37-38), а доводи апеляційної скарги щодо його помилки при укладенні Договору „щодо усвідомлення того, які наслідки можуть бути, якщо буде змінено кредитну політику банку, не можуть бути підставою для визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту від 11.06.2008 року з підстав, що передбачені ст. 229 ЦК України як такого, що вчинений під впливом помилки.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: