Справа № 22ц-858/10р. Головуючий у І-й інстанції Курилець А.Р.
Категорія справи 52 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Безпятко О.І.

та за участю позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника Першого українського театру для дітей та юнацтва ОСОБА_4 і ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Першого українського театру для дітей та юнацтва ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 вересня 2009 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_2 до Першого українського театру для дітей та юнацтва, третя особа ОСОБА_5, про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу: 1) скасовано наказ в.о. генерального директора Першого українського театру для дітей та юнацтва від 25.12.2008 року № 203-К „Про звільнення головного адміністратора Торбича М.І.; 2) поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді головного адміністратора Першого українського театру для дітей та юнацтва; 3) стягнуто з відповідача на користь позивача 12 174 грн. 80 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Дане рішення оскаржив представник Першого українського театру для дітей та юнацтва ОСОБА_4

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на його помилковість та неправомірність.

Вважає помилковим висновок суду про те, що дисциплінарне стягнення ОСОБА_2 було винесено за дії, які не входять до його посадових обовязків, оскільки порушення трудової дисципліни зі сторони ОСОБА_2 власне і полягало у тому, що він, замість того, щоб виконувати обовязки головного адміністратора, продовжував незаконно виконувати обовязки генерального директора театру, чим перешкоджав виконанню обовязків „дійсному керівнику Театру.

Вважає, що судом не було дано оцінку тому факту, що порушення з боку позивача носили постійний й системний характер та тривали два місяці: місяць до оголошення йому догани і місяць після оголошення догани, а відтак вважає, що у відповідача не було іншого способу наведення законності й трудової дисципліни, як звільнення ОСОБА_2 за систематичні порушення трудової дисципліни з роботи.

Вважає помилковим висновок суду про те, що відповідачем було порушено порядок подачі подання до профспілкового комітету на дачу згоди на звільнення позивача з роботи, оскільки чинне законодавство не регламентує форму та зміст такого подання і, крім цього, суд мав право зупинити розгляд справи й надати час для нового подання роботодавця і відповіді на нього профспілкового органу або з власної ініціативи змінити юридичну кваліфікацію причин звільнення позивача на іншу.

Вважає неправомірною відмову профспілкового комітету у дачі згоди на звільнення позивача з роботи, оскільки оскаржуваним рішенням суду наказ про оголошення позивачу догани залишено в силі, чим підтверджено те, що з боку ОСОБА_2 мало місце порушення трудової дисципліни, а порушення трудової дисципліни, що слідували після оголошення догани, мали ту ж саму правову природу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта і третьої особи на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивача і його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів міститься розяснення про те, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 і п. 1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника (п.22).

Судом встановлено, що наказом Генерального директора Театру ОСОБА_6 від 06.10.2008 року № 164-К ОСОБА_2 було призначено виконуючим обовязки генерального директора театру з 06.10.2008 року - на час перебування ОСОБА_6 на лікарняному (т.1, а.с. 7) даний наказ ніким не оскаржувався і не скасовувався (в т.ч. і Управлінням культури і туризму Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, як вищестоящою організацією).

Як вбачається з Картки із зразками підписів і відбитка печатки, право першого підпису на фінансових документах Театру мали лише вище згадані ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (т.1, а.с. 92).

Виходячи з прав і обовязків Генерального директора Театру, передбачених Статутом Театру (т.1, а.с. 50-57), видача ОСОБА_6 вище згаданого наказу від 06.10.2008 року № 164-К не суперечить його повноваженням, як Генерального директора Театру.

31.10.2008 року Управлінням культури і туризму Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради було видано два накази:

- № 251-к п.2 якого ОСОБА_6 було звільнено з посади генерального директора театру, однак п.5 цього наказу дію п.2 було відтерміновано до дня, „коли ОСОБА_6 приступить до виконання своїх службових обовязків (т.1, а.с. 8);

- та № 252-к про призначення з 31.10.2008 року виконуючим обовязки генерального директора Театру ОСОБА_5 (т.1, а.с. 9).

Ситуацію з фактичним „двовладдям у Театрі за дорученням прокуратури м. Львова вивчала Територіальна державна інспекція праці у Львівській області, яка в результаті вивчення ситуації в театрі, що склалася, а також цілого ряду нормативних документів, які регулюють діяльність Театру та Управління культури і туризму Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (як вищестоящої організації), прийшла до висновку про те, що цими нормативними документами „не врегульовано питання щодо особи, яка уповноважена на час відсутності генерального директора театру, призначати посадову особу, яка виконуватиме його обовязки, тобто чи сам генеральний директор Театру, чи начальник Управління (т.1, 94-96).

За змістом чинного трудового законодавства України звільнення з роботи є крайнім заходом дисциплінарного стягнення, при застосуванні якого повинні враховуватись ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Виходячи з завдань і цілей утворення профспілкових організацій та їх прав, передбачених Законом України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, ненадання згоди профспілкою на звільнення позивача з роботи за вище наведених обставин не можна визнати необґрунтованою (т.1, а.с. 13, 14).

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Першого українського театру для дітей та юнацтва ОСОБА_4 відхилити та залишити рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 вересня 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: