Справа №22-ц-1195/10 Суддя-доповідач - Хвостик
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Попруги С.В.

суддів Хвостика С.Г., Криворотенка В.І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 березня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АКДМ», третя особа: відділення в м.Суми виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на професійних захворювань України, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної від нещасного випадку на виробництві, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 березня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АКДМ» на користь ОСОБА_1 2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної від нещасного випадку на виробництві.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АКДМ» 8 грн. 50 коп. судового збору в дохід держави та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Зазначене рішення представник позивача оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на неповноту зясування істотних обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, він просить оскаржуване судове рішення змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача 25000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Зокрема, він вказує, що суд не врахував тривалості та тяжкості моральних страждань позивача у звязку з завданою йому травмою на виробництві у ТОВ «АКДМ»,оскільки потерпілий втратив частину працездатності, а також відчуває постійній дискомфорт у житті та побуті.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, пояснення представника відповідача ТОВ «АКДМ» - ОСОБА_3 про залишення рішення без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів знаходить апеляційну скаргу необґрунтованою.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 з 01 липня 2003 року по 24 вересня 2008 року працював у ТОВ «АКДМ» сторожем (а.с.3).

07 січня 2008 року близько 09-30 годин при виконанні трудових обов'язків сторожа з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, що підтверджується актом № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1, та актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 (а.с.4-7). У результаті нещасного випадку позивачеві встановлений діагноз - закритий багатоуламчастий перелом лівої гомілки зі зміщенням, гемартроз лівого колінного суглобу з порушенням функцій статики та ходьби. Згідно з актом форми Н-1 (а.с.4-5) причинами нещасного випадку, що стався з позивачем ОСОБА_1, є незабезпечення роботодавцем безпечних і нешкідливих умов праці.

Актом огляду МСЕК від 26 вересня 2008 року позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності в обсязі 25% безстроково.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення 2500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної від нещасного випадку на виробництві, місцевий суд виходив з того, що внаслідок неправомірного виконання ТОВ «АКДМ», як роботодавцем, обов'язків з питань охорони праці та незабезпечення ним безпечних умов прав під час виконання трудових обовязків позивачем, останньому було завдано виробничу травму, яка призвела до часткової втрати працездатності та моральних страждань.

Колегія суддів знаходить такий висновок суду обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 153 Кодексу законів про працю України (далі -КЗпП України) забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Установивши, що виробничу травму ОСОБА_1 отримав унаслідок незабезпечення ТОВ «АКДМ» безпечних і нешкідливих умов праці, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню роботодавцем.

Посилання представника позивача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неврахування судом тривалості та тяжкості перенесених позивачем моральних страждань і стягнення необґрунтовано заниженого грошового еквіваленту в рахунок відшкодування моральної шкоди є непереконливими, оскільки при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував характер, обсяг та тривалість душевних і фізичних страждань ОСОБА_1, а також визначив її розмір з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.

Саме такий висновок суду першої інстанції узгоджується з вимогами ст. 23 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення норм матеріального та процесуального права, що б могли бути підставою для заміни чи скасування рішення суду.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 березня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: