УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2010 року м.Чернівці

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Височанської Н.К.

суддів Міцнея В.Ф., Сулятицької М.М.

секретаря Максимюк В.В.

за участю позивачки ОСОБА_1, представника відповідача управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці про перерахунок та виплату пенсії по інвалідності, за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці на постанову Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 квітня 2010 року,

встановила:

ОСОБА_1 в січні 2010 року звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернвіці про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Посилалася на те, що вона віднесена до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, являється інвалідом третьої групи.

Зазначала, що отримує пенсію по інвалідності відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, на підставі ст.50 цього Закону.

Вказувала, що відповідачем нараховуються пенсія та додаткова пенсія, передбачені Законом України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Посилалася на те, що управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці відмовлено у здійсненні нарахування пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Просила визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці щодо відмови провести перерахунок пенсії та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до статей 49, 50 та 54 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з моменту звернення.

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 квітня 2010 року позов задоволено частково. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському .районі м.Чернівці щодо відмови провести перерахунок пенсії неправомірними. Зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії відповідно до статті 50, частини 4 статті 54 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 25 січня 2010 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці просить постанову Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 квітня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці підлягає відхиленню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що управління Пенсійного.фонду України в Шевченківському районі міста Чернівці всупереч положенням статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснює нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 3 січня 2002 року N1, чим порушує права позивача.

Водночас суд першої інстанції зазначив, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50 та 54 Закону

з

України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Такі висновки суду першої інстанції стверджуються матеріалами справи.

Встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи, віднесена до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів Ш групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.50 вказаного Закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до ст.53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України №523 від 30 травня 1997 року.

З огляду на наведене суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Положення ч.З ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.І цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

За таких обставин відмова пенсійного органу у проведенні наведеного перерахунку у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, є протиправною.

Стаття 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» встановлювала прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, а саме: з 01 жовтня по 01 січня 2009 року у розмірі 498 грн.

Т/'/ш//'н/сїо// /5 т/.Т& Vо-мілтіч 11 "Вта&селшя. гт/« до деяких законодавчих актів" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 частину третю і четверту статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" змінено та визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по Ш групі інвалідності не можуть бути нижчими 180 процентів прожиткового мінімум7 для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із ч.З ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції пп.17 п.28 Розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року М10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16 липня 2008 року N654 починаючи з 1 липня 2008 року встановлено доплату окремим категоріям осіб з тим, щоб їх пенсії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших ' доплат, встановлених законодавством) досягали таких розмірів: в інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи", зокрема в учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: інвалідів Ш групи - 980 гривень.

Згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28 травня 2008 року №530 особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлена щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, зокрема тим, що належать до категорії 1, інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також тим, що страждають внаслідок Чорнобильської катастрофи .на променеву хворобу - 15 відсотків.

Пунктом 6 вказаної Постанови установлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижче, зокрема для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по III групі інвалідності - 870 гривень.

Таким чином, відповідач зобовязаний був виплатити позивачці державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Так, відповідно до ч.З ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 09 липня 2007 року.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при визначенні розміру пенсій позивачці застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів «Про деякі питання соціального захисту окремих' категорій громадян» від 28 травня 2008 року та «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16 липня 2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

З огляду на наведене постанова Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2010 року ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.І ст.307, ч.І ст.308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці відхилити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Чернівці від 2о квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Апеляційний суд Чернівецької області

м. Чернівці, вул. Емінеску, 4, 58002, (0372) 55-34-03