У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючої судді : Шеремет А.М.

суддів : Буцяка З.І., Мельника Ю.М.

при секретарі Колесовій Л.В.

з участю скаржника ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду від 21 червня 2010 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця неправомірними, зобовязання провести перерахунок заборгованості по аліментам, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду від 21 червня 2010 року відмовлено у задоволенні вказаної скарги.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що він не працював на час виникнення заборгованості по аліментах і не працював на час її визначення. Доводить, що розмір заборгованості обчислюється із заробітної плати кваліфікованого працівника або некваліфікованого працівника для даної місцевості.

З цих підстав просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду від 21 червня 2010 року та прийняти нове рішення, яким задоволити скаргу в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа Рівненського міського суду від 11 травня 2004 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 аліменти в розмірі ? всіх видів заробітку скаржника, починаючи з 28.01.2004 року.

Державним виконавцем Остапчуком В.О. був проведений розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментам за період з 28.01.2004 року по 31.12.2009 рік, згідно якого заборгованість складає 20371 грн. 91 коп.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що його вимоги не доведені.

Однак з таким висновком суду колегія суддів апеляційного суду не погоджується.

Згідно до ч. 3 ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження" розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості.

Проводячи розрахунок заборгованості по аліментах, державний виконавець, вимог закону не врахував і здійснив розрахунок, виходячи з середньомісячної зарплати одного штатного працівника по м. Рівне (згідно довідки РОУ).

Суд першої інстанції на дані обставини уваги не звернув та не дав оцінки доводам ОСОБА_1 стосовно того, що він не працював на час виникнення та визначення заборгованості по аліментам, хоч і зазначив, що державний виконавець при проведенні розрахунку заборгованості не врахував положення ст. 195 СК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 в період виникнення заборгованості не працював, як і на момент її нарахування.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про часткове задоволення скарги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду від 21 червня 2010 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_6 про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобовязання провести перерахунок заборгованості по аліментам задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 у проведенні розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментах неправомірними.

Зобовязати державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 провести розрахунок заборгованості по аліментам, які стягуються за виконавчим листом виданим Рівненським міським судом від 11 травня 2004 року з урахуванням заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості.

В задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: Шеремет А.М.

Судді : Буцяк З.І.

ОСОБА_7