Справа №22ц-972 Головуючий у 1-й інстанції Пак В.М.
Категорія - 8 Доповідач в апел. інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Федоришина А.В.

при секретарі: Гарванко М.М.

за участі позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2009 року, -

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2008 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, який в подальшому змінювала і доповнювала, про розподіл спільно нажитого майна подружжя за час перебування з останнім в зареєстрованому шлюбі за період з 25.10.2003 року до 27.06.2008 року на загальну суму 11610 грн. що знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 та включити у спільне майно, що підлягає поділу вартість будівельних матеріалів ремонтних робіт, проведених ними за спільні кошти в даній квартирі.

В квітні 2009 року сестра відповідача, ОСОБА_4, звернулась з позовною заявою в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_2 та свого брата ОСОБА_3, третіх осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання за ними права власності на спірне майно що знаходиться в цій же квартирі, а саме: меблеву стінку вартістю 2000 грн., кухонний гарнітур з кухонною плитою і витяжкою на суму 1500 грн., супутникову антену вартістю 500 грн., диван «Дністрянка» вартістю 1000 грн., тюль, штори та вікна вартістю 240 грн., килим вартістю 350 грн., стіл, бойлер «Арістон», посуд та люстру, а всього майна на загальну суму 7190 грн.

За рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволений частково, та постановлено провести реальний розподіл спільно нажитого майна подружжя, виділивши їй у власність: п`ятисекційну меблеву стінку «Віктор» вартістю 2000 грн., кухонний гарнітур, мийку і змішувач вартістю 2500 грн., кухонну плиту «Мастеркок» вартістю 1000 грн., а всього на загальну суму 5500 грн. У власність ОСОБА_3 виділено диван «Дністрянка» вартістю 1000 грн., а також килим, штори, тюль, інші предмети домашнього вжитку, стіл розкладний, кухонну витяжку, бойлер «Арістон», супутникову антену та тюнер, , а всього на загальну суму 5800 грн.

Також з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто різницю в поділеному майні, що становить 150 грн., половину вартості будівельних матеріалів та ремонтних робіт в сумі 3350 грн. а також 139 грн. судових витрат.

В задоволені позову ОСОБА_4 відмовлено за недоведеністю позовних вимог. При цьому, судом стягнуто з неї в дохід держави 90 грн. недоплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення при подачі зустрічної позовної заяви.

Дане судове рішення оскаржила ОСОБА_4. Вважає таке незаконним з покликанням на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, та невірне застосування норм матеріального права.

Зокрема вказує на те, що суд, в супереч клопотанню ОСОБА_2, не вжив заходів для забезпечення позову, не наклав арешт на спірне майно та не провів його опис і оцінку. Вважає, що суд невірно виклав у рішенні її пояснення та пояснення її брата ОСОБА_3 щодо фактичної належності та наявності у квартирі спірного майна та безпідставно визнав це майно спільним майном подружжя і поділив його, незаконно позбавивши її таким чином особистої власності.

Вважає, що суд неправомірно стягнув з ОСОБА_3 половину вартості будівельних матеріалів та ремонтних робіт в сумі 3350 грн., та безпідставно стягнув з неї додатково 90 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також допустив процесуальне порушення, не зазначивши у рішенні секретаря судового засідання Грищишину Л.І.

Зазначає, що суд упереджено ставився до неї в процесі розгляду справи та не забезпечив повного і всебічного розгляду справи. Просить дане рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги та відмовити у задоволені позову ОСОБА_2.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 і відповідача ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, а також заперечення позивачки ОСОБА_2 на спростування апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Факт перебування ОСОБА_2, та ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі з 25.10.2003 року по 27.06.2008 року та припинення їх спільного проживання в березні 2007 року беззаперечно встановлено судом.

Суд першої інстанції, в супереч доводам апелянта, з достатньою повнотою та всебічністю дослідив надані сторонами докази за позовом ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, вірно встановив фактичні обставини справи, спірні правовідносини та ґрунтуючись як на обєктивних доказах, наданих позивачкою на підтвердження спільно придбаного майна та спільних витрат (а.с.53,57-80), так і на показаннях свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11., ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, з врахуванням пояснень самої позивачки ОСОБА_2 так і батька відповідача ОСОБА_16, належно оцінив пояснення відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і дійшов обґрунтованого висновку як що до обсягу так вартості спільного майна подружжя, яке було нажито ними за час перебування в зареєстрованому шлюбі та підлягало поділу між позивачкою і відповідачем ОСОБА_3.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що останній дане рішення суду не оскаржив як і не приєднався встановленим процесуальним законом порядком до апеляційної скарги ОСОБА_4

Що стосується позовних вимог ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на майно, що визнано судом спільним майном колишнього подружжя ОСОБА_2, та ОСОБА_3, то всупереч вимогам ст.ст.10 і 60 ЦПК України та ст.328 ЦК України такі нею не доведені та не знайшли свого підтвердження в суді, який обґрунтовано з цих підстав відмовив у задоволенні її позовних вимог.

Покликання апелянта на те, що суд не вжив заходів для забезпечення позову ОСОБА_2 за клопотанням останньої та не провів товарознавчої експертизи для встановлення його вартості не вплинуло на правильність висновків суду при вирішенні позовних вимог ОСОБА_4, яка в суді першої інстанції не заявляла клопотань про здійснення опису спірного майна та його експертної оцінки.

Та обставина, що в оскаржуваному рішенні суду від 29 грудня 2009 року не зазначено секретаря судового засідання Грищишин Л.І., що відбулось 27 листопада 2009 року, не є процесуальною підставою для скасування чи зміни цього рішення.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по суті, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

В той же час, суд при постановленні оскаржуваного рішення безпідставно стягнув з ОСОБА_4 в доход держави 90 грн., як такі, що були недоплачені нею як витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 подала свій позов 6 квітня 2009 року (а.с.38-39), коли діяла постанова Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. N 1258 про затвердження «Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ», відповідно до якого оплата витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів у справах позовного провадження з розгляду спорів майнового характеру здійснювалась в розмірі 30 грн., які фактично були сплачені нею при поданні позову (а.с.45).

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню щодо скасування рішення суду в частині зайво стягненої суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст.303, 304, ч.1ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст. 313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2009 року в частині стягнення із ОСОБА_4 в доход держави 90 грн. недоплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи скасувати. В решті рішення залишити без змін а апеляційну скаргу - без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Федоришин А.В.

ОСОБА_1Г