Справа №2-943/10р
РІШЕННЯ

Іменем України

07.09.10року Врадіївський районний суд Миколаївської області

в складі:головуючого судді - Фасій В. В.

при секретарі - Євтушок Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Врадіївка цивільну справу за позовом України ОСОБА_1 В,А. до Управління Пенсійного фонду України у Врадіївському районі про стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги Дітям війни, -

Встановив:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, зазначивши в обгрунтування позовних вимог, шо вона відповідно до Закону України №2195-ІУ від 18.11.2004 року Про соціальний захист дітей війни" належить до категорії дітей війни. Відповідно дост. 6 зазначеного закону №2195-ІУ їй щомісячно повинна проводитися доплата до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Але, всупереч вимогам Закону №2195-ІУ, призначена доплата до пенсії у 2008, 2009 рр. та поточному 2010р. виплачувалася їй не в повному розмірі.

В судове засідання позивач, повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, звернувшись з заявою, в якій просить розглядати справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що в УПФ відсутні кошти для здійснення вказаних вище виплат та що в Законі №2195-ГУ не вказано розмір мінімальної пенсії, з якого слід обчислювати доплату до пенсії , як «Дитині війни», а норми Закону України від 09.07.2003 року №1058 Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі Закон 1058), який встановлює мінімальну пенсію за віком, не може бути застосований, так як він застосовується для визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим законом. Крім того, зазначила, що позивачу з 2009р. по поточний 2010р. нараховано та здійснюється доплата до пенсії у розмірі надбавки для учасників війни (10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) і становить 49,80 грн. помісячно.

Відповідно до ст.169 ЦПК України суд визнав можливим розглянути справу у відсутність позивача, на підставі наявних у ній даних про правовідносини сторін та доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд встановив наступні факти ;

●позивач відповідно до Закону України №2195-ІУ відноситься до категорії дітей війни та з 28.09.1993 перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України у Врадіївському районі, як дитина війни (паспорт, посвідчення № 871486 від 1993р. )

●в період з 01.01.2009р. по 30.06.2010 позивачу щомісяця нараховується та виплачується допомога як дитині війни в розмірі 49,80 грн. ( довідка № 2113/02 від 28.07.2010р. );

Відповідно до ст. 6 Закону №2195-ІУ дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пункт 12 ст. 71 Закону України від 19.12.2006р. №489-У Про держаний бюджет України на 2007р. було зупинено дію ст. 6 Закону України №2195-ІУ.

Конституційний суд України своїм рішенням № 6-рп/2007 р. від 09.07.2007р. визнав таким, що не відповідає Конституції України і є неконституційним положення Закону України Про державний бюджет України на 2007р. п.12 ст. 71, яким зупинено дію ст. 6 Закону №2195-ІУ від 18.11.2004р., також своїм рішенням № 10рп/2008 р. від 22.05.2008 року Конституційний суд України визнав положення п.41 розділу 2 Закону України Про держаний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007р., що стосується виплати доплати дітям війни неконституційним.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти, їх окремі положення. що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність, тобто з 09.07.2007 року - Закон України від 19.12.2006р. №489-У Про державний бюджет України на 2007р. та з 22.05.2008р. - Закон України Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, що стосуються виплати доплати дітям війни втратили чинність.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається виключно за правилами встановленими ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Будь - якими іншими діючими нормативно - правовими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається.

Крім того відсутність коштів щодо забезпечення виплати підвищення до пенсії у вказаному розмірі є безпідставними, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституцією України та ст. 6 Закону України №2195-ІУ. Оскільки правові положення, передбачають дітям війни підвищення до пенсії, то позивач, який має такий статус, має право на її отримання і органи державної влади не можуть відмовляти у цих виплатах.

Суд не бере до уваги положення ч.3 ст. 28 Закону України (№1058), з якого випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлено абзацом І частиною І цієї статті застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення пенсії, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону №2195-ІУ.

Оскільки правові положення, передбачають дітям війни підвищення до пенсії, то позивач, який має такий статус, має право на її отримання і органи державної влади не можуть відмовляти у цих виплатах.

На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку про неправомірність дій відповідача, зокрема щодо не проведення нарахування та виплати, позивачу, у відповідності до ст. 6 Закону №2195-ІУ підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та що позивач має право і законні підстави для отримання підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Керуючись ст.ст. 22, 46 Конституції України, ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст. 28 Закону України №1058 від 09.07.2003 року Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ст. ст. 88, 212-215,223 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Врадіївському районі щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 у відповідності до ст.6 Закону України №2195- ІУ від 18.11.2004 року Про соціальний захист дітей війни підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі мінімальної пенсії за віком - незаконними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Врадіївському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у відповідності до ст. 6 Закону України №2195-ІУ від 18.11.2004 р. «Про соціальний захист дітей війни та ч.І ст. 28 Закону України №1058 від 09.07.2003 р. загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з врахуванням проведених виплат, за наступні періоди: з 01.01.2009р. по 31.06.2010р. включно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через врадіївський районний суд.

Суддя В. В. Фасій