Справа № 22ц-2528/10р. Головуючий у І-й інстанції Пак В.М.
Категорія справи 57 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Петрички П.Ф.,

суддів Курій Н.М. та Цяцяка Р.П.,

при секретарі судового засідання Стасів М.І.,

розглянувши в порядку, встановленому ст. 304-1 ЦПК України, апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Стрийському районі Львівської області на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 червня 2009 року у адміністративній справі за позовами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 до Управління Пенсійного фонду України в Стрийському районі Львівської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною постановою частково задоволені вище згадані адміністративні позови (які ухвалою суду від 23.06.2009 року були обєднаними в одне провадження а.с. 130) та зобовязано відповідача нарахувати і виплатити позивачам недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за періоди з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року, як дітям війни, згідно ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з урахуванням раніше виплачених підвищень до пенсії „дітям війни за відповідні періоди. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с. 134).

Дану постанову оскаржив відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Стрийському районі Львівської області.

Апелянт просить оскаржувану постанову скасувати, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права (а.с. 137).

Вважає, що судом порушено норми ст.ст. 6, 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 159, 163 КАС України, ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Також звертає увагу на те, що на виконання вимог Закону України „Про соціальний захист дітей війни не було прийнято жодного нормативного акту, а відтак не було визначено за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку і яким чином мали б обчислюватись передбачені згаданим законом підвищення до пенсій.

Вважає, що законодавством України не визначено поняття „мінімальна пенсія за віком, як розрахункової величини для підвищення пенсії дітям війни, оскільки встановлений ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може застосовуватися для обчислення надбавок або підвищень інших пенсій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обгрунтованість оскаржуваної постанови в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що всі позивачі народилися у період з 03 вересня 1927 року по 02 вересня 1945 року і відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» набули статусу „дитина війни, а відтак, відповідно до ст.6 вказаного Закону, пенсії позивачів повинні виплачуватись із збільшенням їх на 30 % мінімальної пенсії за віком.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і згідно з цією нормою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України „Про прожитковий мінімум прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який вираховується виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законами про Державний бюджет України на певний рік.

З урахуванням вище наведеного, доводи апеляційної скарги в частині посилань на неврегульованість механізму реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» до уваги прийматись не можуть.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно відсутності бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії, то колегія суддів вважає, що зазначене не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а відтак і ці доводи апеляційної скарги до уваги прийматись не можуть.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та прийняв оскаржувану постанову по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для її скасування відсутні і апеляційну скаргу на неї, яка не спростовує висновків постанови суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами від 18.02.2010 року та ст.ст. 303, 304-1, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Стрийському районі Львівської області відхилити та залишити постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 червня 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: