АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: «договірні правовідносини» ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2010 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Солодкова А.А.,

суддів: Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

при секретарі: Потюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 липня 2010 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі Харківського обласного управління до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

У червні 2009 року Відкрите акціонерне товариство «Ощадбанк» в особі Харківського обласного управління (Ощадбанк) звернулось до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 4 грудня 2006 року між Ощадбанком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1342, за умовами якого, банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 20 790 доларів США, а останній зобов'язувався повернути банку цю суму у строк до 28 квітня 2014 року згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати за користування кредитом проценти з розрахунку 11,5 % річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, між ним та Ощадбанком було укладено договір застави, на підставі якого відповідач передав банку у заставу автомобіль «Лендмарк».

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 свої договірні зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів належним чином не виконує, з урахуванням уточнень позовних вимог від 12 січня 2010 року, Ощадбанк просив стягнути з відповідача виниклу станом на 12 січня 2010 року заборгованість: за кредитом у розмірі 17 132,89 дол. США, процентами за користування кредитом у сумі 1 305,43 дол. США., пеню за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 426,03 дол. США, а всього 18 864,55 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 150 737 грн. 19 коп.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 липня 2010 року позов задоволено. Ухвалено стягнути зі ОСОБА_2 на користь Ощадбанка 148 901 грн. 67 коп. заборгованості за кредитним договором та 1 652 грн. 20 коп. судових витрат.

Частково не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього лише суму основного боргу. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позовні вимоги Ощадбанку про стягнення з нього пені не підлягають задоволенню, оскільки позивачем пропущено без поважних причин строк позовної давності, який за вимогами про стягнення неустойки складає 1 рік.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову Ощадбанку, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином умови укладеного між ним та позивачем кредитного договору не виконував, що є підставою для стягнення з нього заборгованості, а також передбаченої законом та договором кредиту неустойки за весь час прострочення грошового зобов'язання.

Судова колегія погоджується з такими висновками з наступних підстав.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення, й доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, звернувшись до суду у червні 2009 року, Ощадбанк просив стягнути з відповідача неустойку за порушення ним грошового зобов'язання за кредитним договором у період з лютого 2008 року. Таким чином, позивачем заявлені вимоги після спливу передбаченого ст. 258 ЦК України строку.

Однак відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Встановлено та не заперечується представником відповідача, що відповідної заяви під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачем зроблено не було.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для застосування позовної давності, у зв'язку з чим рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення неустойки є законним та обґрунтованим.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді