АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2439/09 Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Акопян В.І.

суддів Лобова О.А., Петренка В.М.

при секретарі Зеленській О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника за довіреністю ОСОБА_3, на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10 червня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2005 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом, просила з урахуванням уточнень ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт, складений померлою ОСОБА_5, її матірю, на користь ОСОБА_3

Заявлені вимоги мотивовані тим, що оспорюваний заповіт складений всупереч волевиявленню померлої ОСОБА_5, внаслідок збігу тяжких обставин - похилого віку, стану здоровя і намагання забезпечити належні умови для власного утримання.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10 червня 2009 року позов задоволений: визнаний недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 24 вересня 2002 року та посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 за №4542.

ОСОБА_2, представник за довіреністю ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд, вирішуючи спір, неправильно витлумачив зміст ст.57 ЦК України у редакції 1963 року.

Висновок суду про відсутність у ОСОБА_5 волевиявлення на укладення заповіту внаслідок нерозясненння нотаріусом права на укладення договору довічного утримання є безпідставним.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7, представник за довіреністю ОСОБА_4, просить апеляційну скаргу відхилити; а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки надані суду докази переконливо підтверджують, що оспорюваний заповіт не відповідав дійсному волевиявленню померлої.

Колегія суддів, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.І ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, мати позивачки ОСОБА_4, померла 03 квітня 2004 року.

За життя ОСОБА_5 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1, у якій вона проживала сама.

ОСОБА_4 проживала із сімєю окремо від матері у Російській Федерації.

У серпні 2002 року ОСОБА_4 перебувала у відпустці у м.Кременчуці та підшукувала людей, які б могли доглядати за її матірю ОСОБА_5

На початку вересня 2002 року за згодою ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 оселився ОСОБА_3, який за усною угодою взяв на себе зобовязання доглядати за ОСОБА_5

24 вересня 2002 року ОСОБА_5 підписала заповіт, згідно якого заповідала все належне їй майно ОСОБА_3

Вказаний заповіт оформлений за місцем проживання ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6

На підставі заяви ОСОБА_5 від 28 лютого 2003 року ОСОБА_3 прописаний у квартирі АДРЕСА_2.

31 липня 2003 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 і ОСОБА_8 належну їй квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09 грудня 2004 року, яке набрало законної сили, задоволений позов ОСОБА_4: визнаний недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2, посвідчений 31 липня 2003 року, згідно якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_3 і ОСОБА_8 прийняли у дар квартиру АДРЕСА_2.

Згідно вказаного судового рішення угода визнана недійсною з підстав,

передбачених ст.48 ЦК України у редакції 1963 року.

- *

Суд першої інстанції, дослідивши фактичні обставини справи, перевіривши доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і дійшов правильного висновку про задоволення позову.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що підписання ОСОБА_5 спірного заповіту не відповідало її волевиявленню і сталося внаслідок збігу тяжких обставин.

За змістом ст.57 ЦК України в редакції 1963 року під збігом тяжких обставин слід розуміти такий майновий або фізичний стан особи, який спонукає її укласти угоду на невигідних для себе умовах.

З дотриманням правил ст.212 ЦПК України суд першої інстанції правильно визначився з тим, що тяжка хвороба, похилий вік і самотність стали тими обставинами, які змусили ОСОБА_5 підписати спірний заповіт з метою забезпечити собі гідні умови існування.

Наведений висновок підтверджується хронологією подій: оспорюваний заповіт ОСОБА_5 підписує менш ніж через місяць після вселення ОСОБА_3 у її квартиру, тобто заповідає все майно практично незнайомій чужій людині; через п'ять місяців ОСОБА_5 дає згоду на реєстрацію ОСОБА_3 у своїй квартирі, а ще через п'ять місяців дарує свою квартиру ОСОБА_3 та його співмешканці ОСОБА_8

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на ту обставину, що заповіт був підписаний у присутності ОСОБА_3, який у подальшому під час розгляду справи у суді щодо визнання недійсним договору дарування квартири приховав факт існування заповіту.

Апеляційна скаргу не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч,.1ст.307, ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника за довіреністю ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10 червня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В.І.Акопян

Судді: О.А.Лобов

ОСОБА_9