Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2- 304/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Камхі А.Д.

розглянувши під час попереднього судового засідання в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

позивач просить суд розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 25 вересня 1999 року відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 85, неповнолітню дитину залишити проживати з нею, посилаючись на те, що 25 вересня 1999 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 25 вересня 1999 року відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 85.

Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалося, через протирічивість поглядів на життя, несумісність характерів, небажання відповідача вести нормальний сімейний спосіб життя, часті сварки в сімї. Крім того, у відповідача є інша жінка.

Їхній шлюб з відповідачем носить формальний характер, при йому фактичному його розпаді. Примирення з ним неможливе.

Близько трьох місяців вона з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства та сімейного бюджету з ним не веде, проживають окремо один від одного.

Спору з відповідачем щодо місця проживання дітей в них немає.

Відповідач позовні вимоги позивача визнав в поавному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне заявлений позов задовольнити. Вимоги позивача законні, обгрунтованні і в судовому засіданні доведенні.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований 25 вересня 1999 року відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 85.

Шлюбно сімейні стосунки між сторонами припинені вже протягом трьох місяців.

Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають.

Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, а також інтересам їхньої дитини, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань дитині, що впливає на формування його характеру та психологічного здоровя.

З питань щодо виховання та проживання дитини спору немає, оскільки дитина на даний час проживає з позивачем.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Виходячи з вищенаведених норми СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а тому суд задовольняє вимоги позивача та розриває шлюб між сторонами та дитину залишає проживати з позивачем.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу суд звільняє сторони від сплати державне мито на користь держави.

Суд звільняє відповідача від сплати державного мита.

На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, керуючись ст..ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 25 вересня 1999 року відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 85 - розірвати.

Неповнолітню дитину Ярослава, 28.01.2001 року залишити проживати із ОСОБА_1.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу суд звільняє ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від сплати державного мита звільнити на підставі ч.2 п.18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року як громадян, який постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю, 4 категорії.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати державного мита на підставі ч.3 п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» № 7-93 від 21.01.1993 року, як громадянку, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, 4 категорії.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до апеляційного суду Київської області на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Київської області на протязі двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя І.І. Шевченко