Справа № 22ц-559 Головуючий у 1 інстанції:Гулкевич О.В.
Категорія: 44 Доповідач: Штефаніца Ю.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Федоришина А.В.

при секретарі: Глинському О.А.

за участі ОСОБА_1, представника відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2009 року , -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в позові Обєднання співвласників багатоквартирних будинків «Карпати» до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право на житло у квартирі №34-А в будинку по вул. Галицькій, 7 в м. Стрию Львівської області та в позові ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконавчого комітету Стрийської міської ради, третіх осіб: ОСББ «Карпати», служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради, Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно квартиру №34 в будинку на вул.Галицькій,7 в м. Стрию Львівської області, виданого Стрийською міською радою 01.12.2005 року на підставі рішення виконкому Стрийської міської ради від 24.11.2005 року за №369 на імя ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та визнання за нею (ОСОБА_2І.) права на користування квартирою №34-А в будинку по вул. Галицькій,7 в м.Стрию Львівської обл..

Тим же рішенням задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання останньої такою, що втратила право на житло у квартирі №34-А в будинку на вул. Галицькій,7 в м.Стрию Львівської обл..

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, представник ОСОБА_3 подав в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу, вказуючи на те, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, оскільки ухвалене внаслідок неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Покликається на те, що суд невірно застосував положення ст.71 ЖК України, не врахував, що ОСОБА_2 лише тимчасово виїхала за кордон у звязку із працевлаштуванням та не втратила інтересу до спірної квартири, в якій знаходяться її речі, в користуванні якою до 2005 року їй ніхто не чинив перешкод, та вважає, що з цих підстав не втратила права на користування цим житлом. Зазначає також, що ОСОБА_1 не мала права на звернення до суду із позовними вимогами щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втартила право на спірну квартиру, оскільки ОСОБА_1 не може бути стороною у справі. Вказує на те, що судом не встановлено власника житлового будинку №7 по вул. Галицькій у м.Стрию, в якій розміщена спірна квартира, а Стрийська міська рада, яка не є власником цього будинку, не вправі була виносити будь-яке рішення щодо розпорядження квартирами, їх приєднання та передачі у власність.

В апеляційній скарзі робиться покликання на те, що ОСОБА_1 без достатніх правових підстав отримала у власність спірне житло, оскільки не перебувала на квартирному обліку та забезпечена іншим житлом, яке отримала у спадок. Апелянт зауважив також, що суд не обговорив питання щодо законності рішень виконкому Стрийської міської ради про приєднання квартир, видачу ордеру ОСОБА_1 на спірну квартиру та передачу її у власність. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати за нею право користування спірним житлом та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 на обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 в заперечення її доводів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом відмовлено в задоволенні позову ОСББ «Карпати» до ОСОБА_2 з огляду на те, що дане обєднання не є власником чи розпорядником будинку по вул. Галицькій, 7 в м. Стрию Львівської області, де знаходиться спірна квартира, та не наділено будь-якими повноваженнями розпоряджатись цим житлом чи представляти інтереси осіб, яким це житло належить. Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржено, а отже, у відповідності до ст.303 ЦПК України, суд переглядає таке лише в межах доводів апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено що будинок №7 по вул. Галицькій в м.Стрий за час існування Стрийського мясокомбінату, на якому працювали ОСОБА_2 та ОСОБА_1Р, за своїм призначенням був гуртожитком та після ліквідації ВАТ „Стрийський мясокомбінат згідно наказу №6 від 30.04.2004 року та акту прийому-передачі від 30.04.2004 року переданий на баланс об`єднання співвласників багатоквартирних будинків „Карпати як малосімейний будинок (т.3а.с.84-86).

Судом встановлено також, що на підставі спільного рішення адміністрації Стрийського мясокомбінату, профспілкової організації підприємства і комітету комсомолу за №33 від 21.12.1988 р. ОСОБА_1 було надано ордер серії НК№041 на право зайняття житлової площі в гуртожитку по вул. Замчалова (тепер Галицька),7 в кімнаті №34-«Б» (а.с.186).

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 09.04.1987 року була прийнята на роботу у відділ збуту Стрийського м`ясокомбінату ( згодом ВАТ „Стрийський м`ясокомбінат) та 19.10.1995 року звільнена з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України в зв`язку з скороченням чисельності працівників. (а.с.т.3 а.с.232)

На час роботи ОСОБА_2 на підприємстві, їй, на підставі ордеру серії НК №59 від13.10.1993 року, було надано житло в кімнаті №34 „А в гуртожитку по вул. Галицькій, 7 в м.Стрий. З 14 жовтня 1993 року остання була прописана за цією адресою (т.3а.с.79,80).

Як вбачається з пояснень в суді першої інстанції голови ОСББ «Карпати» ОСОБА_6, як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 у виділених для проживання кімнатах були надані ліжко-місця, а не окремі квартири чи кімнати, що обєктивно підтверджено наведеними вище письмовими доказами та показаннями самої ОСОБА_1, а тому позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_2 права власності саме на квартиру №34 „А в будинку по вул. Галицькій, 7 в м.Стрий є безпідставними.

Наявні в матеріалах справи докази з достатньою очевидністю свідчать про те, що після звільнення ОСОБА_2 з роботи в 1995 році. остання втратила зв'язок з підприємством, а з червня 2002 року виїхала в Італію, з метою працювати за наймом домогосподаркою, де у неї народився син, Віктор (а.с.6-13 т.2).

Виїхавши за власним бажанням за кордон, ОСОБА_2, в супереч ст.73 ЖК України, спірне жиле приміщення не бронювала.

Окрім того, судом встановлено, що остання 02.12.2004 року придбала у власність двохкімнатну квартиру в м.Стрию по вул. Коновальця, буд.3«А» (т.3а.с.142)

Задовольняючи позов ОСОБА_1 на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України, про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на житло у кімнаті №34 „А по вул. Галицькій, 7 в м. Стрию, суд вірно виходив з того, що відповідачка в спірному жилому приміщенні фактично не проживає без поважних причин з 2002 року, як наймач житла припинила договірні стосунки щодо його утримання, про що свідчать і відповідні довідки про наявність заборгованостей за квартплату і комунальні послуги (т.1 а.с.7,т.3а.с. 195, 252-257), а отже, втратила право користування цим жилим приміщенням.

Покликання апелянта на те, що ОСОБА_2 не втратила інтересу до спірного житла, з огляду на те, що в цій кімнаті залишились її меблі та речі хатнього вжитку, не ставлять під сумнів правильність висновків суду, оскільки ні відповідачка ні її представник не надали суду беззаперечних і переконливих доказів того, що в період тимчасового перебування на території України відповідачка намагалась вселитись у спірне житло, чи цікавилась майном, яке там знаходилось, чи намагалась використовувати його за призначенням. Така не ставила у встановленому законом порядку питання щодо усунення перешкод у користуванні спірним житлом чи витребування належного їй майна із чужого незаконного володіння.

При цьому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що права ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у спірному житлі не зареєстрований, не порушені, оскільки останні забезпечені іншим житлом, придбаним відповідачкою у власність в м.Стрию по вул. Коновальця, б.3 «А».

Так як ОСОБА_2 втратила право на проживання в спірному житлі, в 1993 році їй надавалось ліжко-місце в гуртожитку, який у зв`язку з переобладнанням і передачею цього будинку на баланс об`єднання співвласників багатоквартирного будинку втратив статус гуртожитку, підстав вважати, що спірне житло є окремою кімнатою №34 „А немає.

Судом встановлено також, що за рішенням виконкому Стрийської міської ради за №267 від 25.08.2005 року кімнати №34-«А» була приєднана до кімнати №34 «Б» в будинку по вул. Галицькій, 7 в м. Стрию, та обєднані в одну квартиру №34 , з наданням ОСОБА_1 та членам її cім`ї, двом неповнолітнім синам - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. На підставі цього рішення, виконкомом Стрийської міської ради було надано ОСОБА_1 ордер на вселення та внесені відповідні зміни в поверховий план будинку. (т.3 а.с.106,107).

З матеріалів справи також вбачається, що рішенням виконкому Стрийської міської ради за №369 від 24.11.2005 року квартира №34 в будинку по вул. Галицькій, 7 в м. Стрию була передана у власність ОСОБА_1 та її двом неповнолітнім дітям, на підставі якого Стрийською міською радою 01.12.2005 року позивачці було видане свідоцтво про право власності на цю квартиру.

Дана обставина спростовує покликання апелянта на те, що ОСОБА_1 не може бути стороною у справі, так як спірні правовідносини безпосередньо стосуються прав та законних інтересів останньої, та її неповнолітніх дітей.

При цьому, правомірні висновки суду про те, що ОСОБА_2 фактично не набувала будь-якого права на спірну кімнату №34-«А» в будинку для малосімейних по вул. Галицькій, 7 в м. Стрию та втратила своє право на ліжко-місце в гуртожитку, яке їй було надано в цій кімнаті, свідчать про те, що оспорювані нею рішення виконкому Стрийської міської ради щодо приєднання квартир №34-«А» та 34-«Б» та обєднання їх в квартиру №34, ордер щодо зайняття цих кімнат ОСОБА_1 та свідоцтво на право власності на спірне житло жодним чином не порушують житлових прав та законних інтересів ОСОБА_2 та їх не стосуються, а отже не підлягають захисту.

За таких обставин, суд, зясувавши підстави позовів, перевіривши доводи сторін, проаналізувавши зібрані докази, дав їм належну оцінку і постановив рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та відмову в задоволенні позову ОСОБА_2І, що відповідає вимогам закону .

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про незаконність рішення, такі не ґрунтуються на обставинах справи та спростовуються вищенаведеним .

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду .

Керуючись ст. 303, п. 1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Штефаніца Ю.Г.

ОСОБА_8