Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

Іменем України

28 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Бубличенко В.П.

суддів - Сукач Т.О.

ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором і звернення стягнення на заставлене майно, зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання недійсними кредитного договору, договорів застави обладнання та поруки, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31 травня 2010 року і

встановила:

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31 травня 2010 року

задоволено позов публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_2

Васильовича, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором і

звернення стягнення на заставлене майно.

Суд розірвав кредитний договір № 109-04ПВ/2007, укладений 18 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Мегабанк» і ОСОБА_2; стягнув з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь публічного акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість за зазначеним кредитним договором в розмірі 357993,09 грн., нарахованих за кредитним договором штрафів та пені в розмірі 58823,06 грн. і звернув стягнення на заставне майно за договором № 109-04ПВ/2007-3 застави обладнання, укладеним 18 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Мегабанк» і ОСОБА_2, а саме: трактор-екскаватор марки МТЗ-82 126 40 42, 2007 року випуску, реєстраційний № 03068 В А, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії АБ № 420271, виданого 11 липня 2007 року Кіровоградською інспекцією державного технічного нагляду Кіровоградської обласної державної адміністрації.

Крім того, суд стягнув з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі. Зустрічний позов суд залишив без задоволення.

У апеляційній скарзі відповідачі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким банку у позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідачів, ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника банку, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду у визначених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для його скасування немає.

Судом встановлено, що 18 липня 2007 року між банком і ОСОБА_2 укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит на придбання екскаватора цепного з бульдозером в сумі 38890 доларів США на строк з 18 липня 2007 року по 17 липня 2014 року із сплатою 11,5% річних, а позичальник зобов'язався повернути кредит згідно з графіком його погашення, зазначеним у додатку № 1 до договору, та сплатити проценти за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 18 липня 2007 року були укладені договори поруки, згідно з якими поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитом, процентів, неустойки, комісійних винагород, відшкодування збитків, як солідарні боржники.

Крім того, у забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 18 липня 2007 року укладено договір застави обладнання, а саме: трактора-екскаватора марки МТЗ-82 126 40 42, 2007 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії АБ № 420271, виданого 11 липня 2007 року Кіровоградською інспекцією державного технічного нагляду Кіровоградської обласної державної адміністрації.

Відповідно до ч.І ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п.3.3.1 кредитного договору банк має право достроково розірвати договір та вимагати повернення кредиту, сплати нарахованих процентів у випадку порушення позичальником умов договору.

Пунктами 7.1 та 7.2 договору передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 в порушення умов кредитного договору має заборгованість за кредитом та нарахованими процентами. Банк неодноразово повідомляв позичальника і поручителів про необхідність погашення заборгованості, але вимоги банку щодо погашення заборгованості відповідачами не були виконані.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом і договором підстав для розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості, нарахованих процентів, штрафів і пені, та звернення стягнення на заставлене майно.

Вимоги зустрічного позову недійсності кредитного договору, договорів застави обладнання та поруки, суд визнав необгрунтованими.

Не є підставою для визнання договору недійсним надання кредиту в іноземній валюті, оскільки Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» не містить такої заборони.

Наявність у ПАТ «Мегабанк» ліцензії на здійснення валютних операцій судом перевірена.

Збільшення банком процентної ставки відбулося в порядку, встановленому п.3.3.4 кредитного договору, в зв'язку із збільшенням облікової ставки Національного банку України до 12% річних згідно з постановою № 107 від 21 квітня 2008 року, до набрання чинності ст. 1056-1 ЦК України.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неможливості одночасного застосування таких видів неустойки, як штраф і пеня, оскільки ст.ст.549-552 ЦК України, що регулюють застосування неустойки, такої заборони не передбачають.

У апеляційній скарзі відповідачі посилаються на те, що судом порушені вимоги ч.2 ст.258 ЦК України щодо застосування до вимог про стягнення неустойки позовної давності в один рік.

З такими доводами не можна погодитися, оскільки відповідно до ч.З ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи і пояснень представника відповідачів ОСОБА_5, заяву про застосування позовної давності відповідачі до суду не подавали.

Не можна визнати обґрунтованими доводи відповідачів щодо наявності підстав для звільнення їх від відповідальності за порушення умов договору внаслідок непереборної сили, якою є світова фінансова криза і суттєве збільшення курсу гривні до долара США, оскільки незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена і, укладаючи договір в іноземній валюті, сторони не мали передбачених законом підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане і приймали на себе певні ризики на випадок його зміни.

Відповідно до ст.212 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону щодо його законності і обгрунтованості. Суд повно і всебічно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам і правильно застосував норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 31 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді (підписи)