Апеляційний суд Чернівецької області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого судді Галичанського А.Д.

суддів: Кулянди М.І., Яремка В.В.

секретар Цимбал Ю.Ю.

за участю відповідача ОСОБА_1, представника позивачів

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокуратури Чернівецької області, прокурора Чернівецької області Ороса Йожефа Ференцовича до редакції газети «Свобода Хотинщини», ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2010 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2009 року прокуратура Чернівецької області та прокурор Чернівецької області Орос Й.Ф. звернулись в суд з указаним позовом до відповідачів.

Зазначали, що у вересні 2009 року в газеті „Свобода Хотинщини головним редактором якої є ОСОБА_1 опубліковано статтю під назвою „Прокуратура області намагається „прикритися спідницею? .

Справа 22ц-1410/10 р. Головуючий у 1-й інстанції Владічан А.І.

категорія 38/40 Доповідач Галичанський А.Д.

У вказаній статті ОСОБА_1 поширив неправдиві відомості та непристойні, брутальні, неетичні висловлювання відносно прокурора Чернівецької області, підпорядкованих йому працівників органів прокуратури області, які порочать та принижують честь, гідність та ділову репутацію і дискредитують прокуратуру.

Просили визнати зазначену публікацію такою, що порочить честь і гідність та ділову репутацію прокуратури та прокурора Чернівецької області Ороса Й.Ф..

Зобовязати редакцію газети „Свобода Хотинщини, головного редактора ОСОБА_1 опублікувати спростування поширених відомостей, що не відповідають дійсності та принижують честь, гідність та ділову репутацію в газеті „Свобода Хотинщини та через Інтернет.

Стягнути з редакції газети „Свобода Хотинщини та ОСОБА_1 солідарно 50 000 грн. заподіяної прокурору моральної шкоди, яку перерахувати на рахунок Свято Вознесенського Банченського чоловічого монастиря для дітей сиріт, які виховуються у сімї настоятеля монастиря ОСОБА_3

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано публікацію в газеті «Свобода Хотинщини» за вересень 2009 року № 1 «Прокуратура області намагається «прикритися»…спідницею?» за підписом голови Хотинської районної організації ВО «Свобода» ОСОБА_1 такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність і ділову репутацію прокурора Чернівецької області Ороса Й.Ф. та ділову репутацію прокуратури Чернівецької області.

Зобовязано редакцію газети «Свобода Хотинщини», її головного редактора та автора публікації ОСОБА_1 опублікувати спростування поширених відомостей, що не відповідають дійсності, викладених в № 1 за вересень 2099 року у статті «Прокуратура області намагається «прикритися»…спідницею?» у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Стягнуто солідарно з газети «Свобода Хотинщини» та ОСОБА_1 на користь прокурора Чернівецької області Ороса Й.Ф. 35 000 (тридцять пять тисяч) грн.. відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати вищезазначене рішення суду, а справу направити на повторний розгляд у іншому складі суду.

Вважає, що судом при розгляді справи були порушені норми матеріального права та проігноровані норми процесуального права, рішення суду є незаконним та необґрунтованим з підстав неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неприйняття до уваги доказів та відсутності їх оцінки. На думку апелянта висновки суду зроблені всупереч зібраним доказам, чим порушені норми процесуального права.

Зокрема, апелянт вважає, що судом першої інстанції неправомірно були відхилені його заяви про відвід суду та клопотання, подані під час розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з встановлених обставин згідно яких в газеті за № 1 за вересень 2009 р. „Свобода Хотинщини за підписом голови Хотинської районної організації ВО „Свобода та її головного редактора ОСОБА_1 опублікована стаття під назвою „Прокуратура області намагається „прикритися ... спідницею?, в якій зокрема зазначено: „На обличчя всі ознаки адміністративної імпотентності, „Мабуть частина чистого прибутку... йде прокуророві, „Такий контроль за дотриманням законодавства (окрім можливо, особистого збагачення прокурорів) зі сторони прокуратури нічого не вартий. „Порозсідалися куми в прокуратурі... і керують по телефону, що кому надавати, а кому не надавати..., „Ти мене не чіпай, я собі тут краду, а я тебе тут прикрию, „ОСОБА_3 змушені говорити про те, що перевірки прокуратури в цьому напрямку нічого не варті, злочинні, підпадають під кримінальну відповідальність.

Крім того, в статті є вислови: Пихатий нахабний некультурний жид, „Чи не сказати цьому прокурору, що в його прокурорських послугах жителі Буковини не мають і не мали нужди. У нас тут кримінальних авторитетів вистачає; „Хоча ОСОБА_4, захищаючи злочинність та бандитизм в Чернівецькій області ... ніколи не зможе спростувати ті обставини, що прокуратура покрила злочини, вчинені ОСОБА_5, ... щодо покриття прокуратурою області ... хабародавця, батька ОСОБА_5, сільського голови с. Шилівці, „А може такі люди, які дають хабара вкрай необхідні в Чернівецькій області?! Можливо такі не жиди?, представники національних меншин, добре живуть за їх рахунок; „Хочете крові п. Орос? Ваша зневага до українців, наближає розвиток суспільства до громадянської війни, „Але що єврею до України?.

Суд прийшов до висновку, що відповідачами було поширено про позивачів недостовірну інформацію, оскільки факти, викладені у статті нічим не підтверджені, відповідачі не надали суду доказів правдивості цієї інформації, як то вироки, рішення, постанови суду, тому дана інформація є неправильною. А посилання представника відповідача редакції газети „Свобода Хотинщини та відповідача ОСОБА_1 на те, що наведене у статті „Прокуратура області намагається „прикритися ... спідницею ? є оціночним судженням автора про роботу прокуратури області та її очільника ОСОБА_4 не відповідає дійсності у відповідності до ч.2 ст. 47-1 Закону України „Про інформацію.

Суд визнав висловлювання : Пихатий нахабний некультурний жид, „Чи не сказати цьому прокурору, що в його прокурорських послугах жителі Буковини не мають і не мали нужди. У нас тут кримінальних авторитетів вистачає; „Хоча ОСОБА_4, захищаючи злочинність та бандитизм в Чернівецькій області ... ніколи не зможе спростувати ті обставини, що прокуратура покрила злочини, вчинені ОСОБА_5, ... щодо покриття прокуратурою області ... хабародавця, батька ОСОБА_5, сільського голови с. Шилівці, „А може такі люди, які дають хабара вкрай необхідні в Чернівецькій області?! Можливо такі не жиди, представники національних меншин, добре живуть за їх рахунок; „Хочете крові п. Орос? Ваша зневага до українців, наближає розвиток суспільства до громадянської війни, „Але що єврею до України? брутальними, непристойними, принизливими і принижують честь і гідність та ділову репутацію прокурора Чернівецької області Ороса Й.Ф., підривають його авторитет як серед підпорядкованих йому працівників органів прокуратури Черніевьцокї області так і серед населення області, він вимушений виправдовуватися та пояснювати, що поширена інформація є неправдивою тому постійно знаходиться у стані морального пригнічення і дискомфорту. Автор статті ОСОБА_1 усвідомлював неправдивість та недостовірність поширюваної інформації, тобто в його діях є наявність злого умислу.

Проте з такими висновками погодитися не можна, тому що судом неправильно застосовані закони, які підлягають застосуванню, та не враховані міжнародно-правові зобовязання України в сфері свободи слова, свободи вираження поглядів.

Конституція України визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28).

Разом із цим конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної, цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушення чи злочинам, для охорони здоровя населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Відповідно до ст.ст. 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірно, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію і у такий же спосіб, у який була поширена і незалежно від вини особи, яка її поширила.

Згідно зі ст. 47 Закону України „Про інформацію ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночним судженням, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведення їх правдивості.

Особа звільняється від відповідальності за розголошення інформації з обмеженим доступом, якщо суд встановить, що ця інформація є суспільно значимою.

Додаткові підстави звільнення від відповідальності засобів масової інформації та журналістів визначаються Законами України : „ Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні, „Про телебачення і радіомовлення, „Про інформаційні агентства та „Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів.

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передувати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Із змісту цієї норми випливає, що свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених ч. 2 ст. 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадку, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація поширена „ з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичних лідерів, інших публічних осіб та сформувати про них свою думку.

Цивільно-правовий захист честі, гідності та ділової репутації від певних висловлювань допустимий лише при дотриманні свободи думки і слова, вільного вираження своїх поглядів та переконань, закріплених в ст. 34 Конституції України. А необхідність обмежувати вираження думок є менш гострою стосовно публічних осіб.

У порушення вимог зазначеного національного і міжнародного законодавства та практики Європейського Суду з прав людини суд першої інстанції чітко не розмежував відомості фактичного характеру, які не відповідають дійсності та порочать позивачів, від ідей, думок, поглядів поширених автором у спірній статті в порядку реалізації конституційного права на свободу думки і слова, не обґрунтував необхідності втручання суду в процесі реалізації автором цього права та не спростував доводів відповідачів про те, що поширюючи інформацію, він діяв добросовісно та здійснював її перевірку.

Аналіз змісту статті в цілому на думку колегії суддів, засвідчує, що у публікації наявні законні наміри висловити свої погляди про роботу та її результати стосовно позивачів, як державного органу та її керівника в Чернівецькій області, гостро і критично сформулювати свою думку щодо роботи та її наслідків, які представляють громадський інтерес.

Автор доклав певних зусиль для встановлення зазначених у публікації фактів, якими обґрунтовує свою оцінку, що не підлягає перевірці в судовому порядку на предмет достовірності.

Так, публікація розпочинається з посилань на той факт, що у 2008 р. Україна визнана найкорумпованішою країною світу міжнародними експертами. Далі на підставі депутатських звернень до сільського голови з приводу тих чи інших питань зазначається, що ці запити сільським головою ігнорувались, а скарги з цього приводу в районну прокуратуру на погляд автора не дали бажаного результату і коментуючи відповіді прокурора висловлює свою думку вживаючи можливо сатиричний вираз. „На обличчя всі органи адміністративної імпотентності.

У пункті 2 зазначеної статті мова йде про намагання місцевого депутата зясувати місцезнаходження залишкових коштів газового кооперативу у розмірі біля 120 000 грн. і ту обставину, що ТОВ „Факел-1, яке займалось газифікацією не хоче надати копію актів підрядних робіт та інших документів з яких можна було б зробити висновок про обґрунтованість використання цих коштів, або їх розкрадання. Судячи з відповідей районної прокуратури та Чернівецької області і КРУ про те, що таке все нормально автор приходить до думки про те, що „Порозсідалися куми в прокуратурі, районній раді, в газовому кооперативі, в товаристві „Факел і керують по телефону, що кому надавати, а кому не надавати.

Далі в п. 3 розповідається про неодноразові депутатські звернення з приводу діяльності карєру в с. Малинці який нібито за словами голови сільради не працює. Але мешканці села та висновками тимчасової комісії Хотинської районної ради з перевірки використання корисних копалин місцевого значення було виявлено видобуток корисних копалин і автором задається риторичне питання „А де гроші? Хто їх привласнив?.

У статті наводяться факти будівництва приватного торговельного комплексу на якому використовуються будівельні матеріали, схожі на вивезені з карєру с. Малинці та бездіяльність органів влади з цього приводу.

На фоні цього автор зазначає : Постає і ряд інших запитань, кого захищає міліція та прокуратура: державу, громадян чи групу злочинів, які розкрадають наші з Вами кошти?.

Вважає автор, що ці кошти мають бути знайденими працівниками КРУ, працівниками прокуратури та міліції. А так як кошти громади розкрадаються, а у відповідях зазначених органів зазначається, що факти, викладені у зверненнях не підтвердилися робить висновок : „Що перевірки прокуратури в цьому напрямку нічого не варті, злочинні, підпадають під кримінальну відповідальність.

Далі зазначаються ті обставини, що ВО „Свобода та її лідери опинилися під пильним оком заангажованих журналістів які привязують їх до фашистських нацистів, схиблених націоналістів, неправильних радикальних українців.

Саме у звязку з цими подіями автор статті відмічає те, що не задоволення членів ВО „Свобода діями прокуратури не повязане з походженням прокурора Чернівецької області Ороса Йожефа Терентійовича П.І.П. прокурора говорить про єврейські коріння, якщо ВО „Свобода дозволяла собі некоректні висловлювання в його адресу саме у звязку з його приналежністю до національних меншин України, то йшла б розмова про „пихатого нахабного некультурного жида, однак ми змушені просити всіх, хто нас буде цитувати, про недопустимість зловживання роздутими, немаючими ніякого відношення до ВО „Свобода усталеними словосполученнями та гаслами.

Таким чином, виходячи з наведеного, колегія вважає, що дані словосполучення не стосуються прокурора Ороса Й.Ф., а автором наведені як приклад того, що якби ВО „Свобода було обєднанням схибленими націоналістів, то вони зважаючи на національність прокурора вживали до нього такі словосполучення.

Зважаючи на наведені в статті факти на його думку незадовільної роботи прокуратури автор робить висновок „Чи не пора сказати цьому прокурору, що в його прокурорських послугах жителі Буковини не мають і не мали нужди. У нас тут своїх кримінальних авторитетів вистачає.

Використанням мовного засобу є також вираз „Цього разу прокуратура намагається прикритися спідницею.

На думку автора публікації робота прокуратури Чернівецької області єнезадовільною, а тому вважає, що дії прокуратури Чернівецької області, з якими ознайомлений ОСОБА_4, щодо покриття хабародавця, батька ОСОБА_5, який для того, щоб виручити сина давав хабара в розмірі 70 тис. грн.. потребують вивчення.

Зазначені висловлювання в контексті публікації не є брутальними, непристойними, принизливими і принижуючими честь, гідність та ділову репутацію прокуратури та прокурора Чернівецької області Ороса Й.Ф., не є такими, що підривають його авторитет і завдали моральної шкоди.

За таких обставин у суду не було підстав для задоволення позовних вимог, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2010 року скасувати.

В позові прокуратури Чернівецької області, прокурора Чернівецької області Ороса Йожефа Ференцовича до редакції газети «Свобода Хотинщини», ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді: