Справа № 2-91/10
Провадження № 2-91/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2010 року року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко І.О.

при секретарях Сусловій В.М., Мушаровій ( Дворніченко) Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, зняття з реєстрації , виселення та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

3 березня 2007 року позивач ОСОБА_2 ( після розрівання шлюбу-Закревська) В.М. звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на наступне майно: ? частину квартири АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2, квартиру АДРЕСА_3, квартиру АДРЕСА_4, земельну ділянку № 440 в м. Харкові по пр. Леніна № 65 в Садівничому товаристві «Електроапаратний завод» масиву «Дружба колективів», автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12862ХВ, автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12861ХВ, автомобіль марки DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, державний № 07793ХК, автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний № НОМЕР_1, автомобіль марки ЗАЗ 1102, 2003 року випуску, державний № 10697ХВ.

26 березня 2007 року при заочному розгляді справи було постановлено рішення про задоволення позовних вимог позивача.

28 квітня 2007 року відповідач подав письмову заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 11 травня 2007 року заяву ОСОБА_2 задоволено, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.03.2007 року скасовано , справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В процесі розгляду справи позивач в порядку ст.. 31 ЦПК України уточнила позовні вимоги та додатково просила: зняти відповідача ОСОБА_2 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_5, виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_3, з примусовим проникненням до житла, виселити ОСОБА_2 з квартири № 14 в домі № 21-А по вул. Балакірєва в м. Харкові, з примусовим проникненням до житла, витребувати у ОСОБА_2 автомобілі марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12862ХВ, автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12861ХВ, автомобіль марки DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, державний № 07793ХК, автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний № НОМЕР_1, автомобіль марки ЗАЗ 1102, 2003 року випуску, державний № 10697ХВ.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те що, 1 січня 2006 року її чоловік ОСОБА_2 позичив в неї 1 500 000, 00 грн строком на п`ять місяців до 1 червня 2006 року. Вказані грошові кошти належали їй особисто. Їх їй передав її батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перед смертю. Він був із забезпеченої родини, мав коштовності , предмети антикваріату , книги, які в подальшому продав. Гроші, отримані від продажу, не витрачав. Вказані грошові кошти позивач зберігала в батьківській квартирі у матері через схильність до марнотратства відповідача ОСОБА_2 1 січня 2006 року ОСОБА_2 переконав її позичити йому 1 500 000, 00 грн, щоб погасити борги. Того ж дня вона позичила оговорену суму відповідачу. На підтвердження позики ОСОБА_2 видав їй розписку, в якій зобов`язався у разі порушення строку повернення позики передати їй у власність майно, від якого відмовиться на її користь. Отримавши позику ОСОБА_2 залишив дім, припинив з нею шлюбні відносини, став уникати зустрічей та розмов. Прийняті на себе зобов»язання відповідач не виконав, грошей не повернув, добровільно майно у власність не передав та не відмовився на її користь від майна, зазначеного в розписці.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності , після закінчення строку дії якої , був введений в процес за усним клопотанням позивача, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які діяли на підставі довіреностей, позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення. Свої заперечення мотивують тим, що 1 січня 2006 року ніяких грошових коштів ОСОБА_2 у ОСОБА_7 в борг не займав, а відповідно, ніякої розписки не надавав, тому що в цей день він був за межами м. Харкова . Вважають позовні вимоги позивача незаконним та необґрунтованими.

Відповідач та його представник ОСОБА_6 належним чином повідомлені по час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, подали до канцелярії суду письмові заяви з зазначенням причин неявки до суду. Враховуючи той факт, що відповідач та його представник зловживаючи своїми процесуальними правами постійно не з»являються на судове засідання, обґрунтовуючи причини неявки хворобою, а представник- або хворобою , або зайнятістю в інших справах , суд до обгрунтваоності причин неявки ставиться критично, тому що, на підтвердження поважності своєї неявки в судове засідання протягом трьох років ОСОБА_2 надав біля 20 лікарняних листів, які не підтверджують його неможливість брату участь у судовому засіданні. Лікарняні листки відкривалися безпосередньо перед датою судового засідання та закривалися через кілька днів після дати судового засідання, вказані захворювання мають загальний характер, режим лікування амбулаторний. Таким чином , визнавши неявку в судове засідання відповідача та його представника без поважних причин, судом ухвалено розгляд справи провести без участі не з»явившихся осіб.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

З 26.01.1996 року по 13.12.2006 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 (після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище).

1 січня 2006 року відповідач ОСОБА_2 позичив у позивача 1 500 000, 00 грн строком на п`ять місяців по 1 червня 2006 року. На підтвердження позики ОСОБА_2 видав розписку, в якій зобов`язався в разі порушення строку повернення позики:

1) передати у власність ОСОБА_7 належні йому на праві власності: ? квартири АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2, квартиру АДРЕСА_3;

2) відмовитися на користь ОСОБА_7 від майна, нажитого у шлюбі з нею: квартира АДРЕСА_4, земельна ділянка № 440 в м. Харкові по пр. Леніна № 65 в Садівничому товаристві «Електроапаратний завод» масиву «Дружба колективів», автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12862ХВ, автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12861ХВ, автомобіль марки DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, державний № 07793ХК, автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний № НОМЕР_1, автомобіль марки ЗАЗ 1102, 2003 року випуску, державний № 10697ХВ, все інше майно, включаючи меблі, побутову техніку, речі домашнього побуту.

В судовому засіданні досліджувався письмовий доказ розписка від 01.01.2006 року, відповідно до якої, відповідач ОСОБА_2 позичив у позивача ОСОБА_7 1 500 000, 00 грн. За клопотанням відповідача, який категорично заперечував той факт, що підпис на розписці належить йому, вважає, що він є підробленим, ухвалою суду було призначено проведення експертизи. На виконання вказаної ухвали ХНДІСЕ ім.М.С.Бокаріуса було проведено судово-почеркознавчу експертизу № 8317 від 10.10.2007 року. Згідно з висновком експертизи, підпис від імені ОСОБА_2 у розписці від 01.01.2006 року виконаний ОСОБА_2 Також, відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № 8318 від 11.10.2007 року, питання щодо визначення строку давності виконання розписки не може бути вирішеним.

За повторним клопотанням відповідача ХНДІСЕ ім.М.С.Бокаріуса було проведено повторну судово-почеркознавчу експертизу № 1784 від 11.04.2008 року. Відповідно до висновку експертизи, підпис від імені ОСОБА_2 у розписці від 01.01.2006 року, виконаний ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на той факт, що між нею та відповідачем було укладено договір позики в письмовій формі у вигляді розписки, в якій встановлено строк повернення грошових коштів та інші умови виконання зобов»язання. Відповідач в зазначений строк зобов»язання не виконав, через що наступили наслідки, обумовлені викладеним в розписці. Можливість оформлення договору позики шляхом написання відповідної розписки передбачена вимогами ст.. 1047 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, сторонами під час передавання- отримання грошей було повністю дотримано вимоги ст.. 1047 ЦК України.

Згідно з розпискою від 01.01.2006 року ОСОБА_2 позичав гроші на строк п`ять місяців з 1 січня 2006 року по 1 червня 2006 року.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За клопотанням позивача було допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10

Вказані свідки пояснили, що їм особисто відомо про обставини позичання грошей та складення розписки. У відповідача ОСОБА_2 виникли проблеми через грошовий борг. В ніч з 31.12.2005 року на 01.01.2006 року ОСОБА_2 не ночував вдома, що викликало хвилювання у його дружини. 1 січня 2006 року в другій половині дня з»явився ОСОБА_2 , який умовив за для схоронності його життя позичити йому грошові кошти в сумі 1 500 000, 00 грн. В підтвердження отримання грошей було надруковано текст розписки, на якій останній поставив свій підпис. Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що знаходилась у квартирі позивача приблизно в 16.00 18.00 та пішла з квартири, після появи ОСОБА_2 десь біля 18.00 години. Свідок ОСОБА_10 пояснила, що у її вдома 8 років знаходився склад ОСОБА_2, куди завозився увесь товар, та потім відвантажувався по кіосках. 31 грудня кожного року, та зокрема 31.12.2005 року ОСОБА_2 та його водії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 працювали день до 18.00-19.00, раніше ніколи не йшли до дому, тому що треба було наповнити всі кіоски товаром перед святами.

В своїх запереченнях відповідач наполягав на тому, що вказану в розписці суму він не отримував, а підпис на розписці є підробленим. Взагалі наполягав на тому, що 1 січня 2006 року знаходився за межами м. Харкова, де святкував разом зі знайомим Новий рік.

На підтвердження своїх доводів просив допитати в якості свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які пояснили, що з 15.00 31.12.2005 року по 7.00 03.01.2006 вони разом із ОСОБА_2 святкували Новий рік в с.Уди Золочівського району Харківської області у приватному будинку батьків ОСОБА_12 Нікуди з будинку не їхали до 3 січня 2006 року.

Суд критично оцінює показання вказаних свідків, тому що їх пояснення є непослідовними, неконкретизованими та спростовуються іншим зібраним по справі доказам.

Показання свідків, яких було допитано за клопотанням позивача, в повній мірі узгоджуються з іншими доказами, зібраними по справі.

Відповідно до вимог ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відтак, приймаючи до уваги, що висновками експертиз підтверджений факт виконання підпису на бланку розписки від 1 січня 2006 року, який був предметом дослідження, особисто ОСОБА_2 , відповідач та його представник намагалися спростувати вказану обставину показаннями свідків про те, що 1 січня 2006 року ОСОБА_2 був відсутній в м. Харкові через що не міг поставити свій підпис на вказаній вище розписці, при цьому пояснення цих свідків не підтверджені ніякими доказами, що зібрані по справі, суд вважає такий доказ, як пояснення свідків не допустимим, через що не приймає його до уваги.

Отже суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики грошових коштів у сумі 1 500 000, 00 грн. Між ними виникли правовідносини, відповідно до яки, х ОСОБА_7 передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти під зустрічне зобов`язання ОСОБА_2 повернути таку ж саму кількість грошових коштів, а випадку порушення строків повернення грошових коштів, передати у власність ОСОБА_7 майно, що зазначено в розписці .

Згідно з ч.1 ст. 600 ЦК України, зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майно, тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Відповідно до розписки від 01.01.2006 року ОСОБА_2 зобов`язався, у разі порушення строку повернення суми позики, передати ОСОБА_7 майно та відмовитися на її користь від майна.

Позивач пояснила, що ОСОБА_2 позичені грошові кошти не повернув, майна не передав та не відмовився від майна на її користь.

Відповідно до довідки КП «Харківське МБТІ» № 23-10415 від 01.03.2007 року право власності на квартири, які відповідач мав передати у власність позивачу, а саме: ? частина квартири АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_2, квартира АДРЕСА_3, оформлено на нього по теперішній час.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_8 підтвердили те, що позичені ОСОБА_2 гроші були особистими грошима ОСОБА_7 та дістались їй від покійного батька.

В ході судового розгляду справи належними доказами підтверджено, що гроші, які передано позивачці її батьком, є її особистими грошима.

Також, відповідно до довідки УДАІ ГУМУС України в Харківській області від 28.02.2007 року № 521569 автомобілі, від яких відповідач мав відмовитись на користь позивача, а саме: автомобіль DAEWOO NUBIRA 1998 року випуску ДНЗ 07793ХК, автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 2002 року випуску ДНЗ АХ3933АС, автомобіль ЗАЗ 1102 2003 року випуску ДНЗ 10697ХВ, також оформлені на нього по теперішній час.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов`язання по розписці від 01.01.2006 року. Строк виконання зобов`язань сплив.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання за нею права власності на наступне майно: ? частину квартири АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2, квартиру АДРЕСА_3, квартиру АДРЕСА_4, земельну ділянку № 440 в м. Харкові по пр. Леніна № 65 в Садівничому товаристві «Електроапаратний завод» масиву «Дружба колективів», автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12862ХВ, автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12861ХВ, автомобіль марки DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, державний № 07793ХК, автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний № НОМЕР_1, автомобіль марки ЗАЗ 1102, 2003 року випуску, державний № 10697ХВ, інше майно, враховуючи меблі, побутову техніку, речі домашнього обіходу- холодильник «Miller», 2003 року випуску, кровать дерев`яну, виробництва Италії, 2003 року випуску, телевізор «LG», 2004 року випуску та пральну машину «Bosh», 2005 року випуску, законні, обгрунтовані, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

В своєму доповненні до позовних вимог позивач просить зняти відповідача з реєстрації за адресою: АДРЕСА_5, виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_3, з примусовим проникненням до житла, виселити ОСОБА_2 з квартири № 14 в домі № 21-А по вул. Балакірєва в м. Харкові, з примусовим проникненням до житла, витребувати у ОСОБА_2 автомобілі марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12862ХВ, автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12861ХВ, автомобіль марки DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, державний № 07793ХК, автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний № НОМЕР_1, автомобіль марки ЗАЗ 1102, 2003 року випуску, державний № 10697ХВ.

Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині неконкретизовані та заявлені передчасно, тому що умовами договору позики не передбачено зняття відповідача з реєстрації , виселення з примусовим проникненням до житла та витребування у нього автомобілів марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12862ХВ, автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12861ХВ, автомобіль марки DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, державний № 07793ХК, автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний № НОМЕР_1, автомобіль марки ЗАЗ 1102, 2003 року випуску, державний № 10697ХВ.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позиваці необхідно відмовити у задоволенні її позовних вимог у вказаній вище частині у зв»язку з необгрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 600, 1046-1047 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 Миколаїнви задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на майно:

- ? частину квартири АДРЕСА_1, що

зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2;

- квартиру АДРЕСА_2, що

зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2;

- квартиру АДРЕСА_3, що

зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2;

- квартиру АДРЕСА_4, що

зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1;

- земельну ділянку № 440 в м. Харкові по пр. Леніна № 65 в Садівничому товаристві «Електроапаратний завод» масиву «Дружба колективів», що

зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1;

- автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12862ХВ, що

зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1;

- автомобіль марки ЗАЗ 110206, 2001 року випуску, державний № 12861ХВ, що

Зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1;

- автомобіль марки DAEWOO NUBIRA, 1998 року випуску, державний №

07793ХК, що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2;

- автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2002 року випуску, державний № НОМЕР_1, що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2;

- автомобіль марки ЗАЗ 1102, 2003 року випуску, державний № 10697ХВ, що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2;

- холодильник «Miller», 2003 року випуску;

- кровать дерев`яну виробництва Италії, 2003 року випуску;

- телевізор «LG», 2004 року випуску;

- пральну машину «Bosh», 2005 року випуску;

в рахунок погашення суми боргу в розмірі 1 500 000, 00 грн. за борговою розпискою від 01.01.2006 року.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог- відмовити.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через суд 1 інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження . Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається в строк, встановлений для подання заяви про апеляційне сокарження.

Суддя І.О.Грищенко