Вугледарський міський суд Донецької області
м. Вугледар 15 лютого 2010 року
Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючої - судді Биліни Т.І., при секретарі Соколовій Л.М., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, діючого на підставі довіреності, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання України в м. Вугледар Донецької області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в наслідок пошкодження здоров'я на виробництві,
Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, в наслідок пошкодження здоров'я при виконанні трудових обов'язків.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в умовах шкідливих факторів та в підземних умовах він пропрацював з 17.01.1983 року по 12.04.2007 року. При виконанні трудових обов'язків, згідно акту № 246 про нещасний випадок за формою Н-1 від 21.12.2000 року, отримав травму кісті лівої руки, в наслідок чого рішенням Медико-соціальної експертної комісії від 06.06.2001року йому визначено стійку втрату професійної працездатності на 10%. Позивач просить суд стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворюваннях України в м. Вугледар моральну шкоду у сумі 10 000 грн.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх в повному
Представник відповідача ОСОБА_3, діючий на підставі довіреності, позов не визнав, так як вважає, що у позивача відсутнє право на відшкодування моральної шкоди, в наслідок того, що йому висновком МСЕК не встановлена моральна шкода, а також в звязку з тим, що згідно Закону України Про внесення змін до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року норму закону про відшкодування моральної шкоди скасовано.
Зясувавши думку позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно акту № 246 про нещасний випадок за формою Н-1 від 21.12.2000 року позивач отримав травму кісті лівої руки. Висновком Медико-соціальної експертної комісії від 06.06.2011року йому визначено стійку втрату професійної працездатності на 10%.
Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності вступив в законну силу з 01.04.2001 року. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання України в м. Вугледар Донецької області розпочало свою діяльність 01.04.2011 року.
У відповідності зі ст. 21 Закону Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності /далі Закон/, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, виплачуючи йому, зокрема грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.
Згідно ст. 40 Закону, страхові виплати виплачуються потерпілому з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.
З огляду на зазначене вимоги позивача до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання України в м. Вугледар Донецької області щодо відшкодування моральної шкоди по травмі в наслідок якої позивачу висновком Медико-соціальної експертної комісії від 06.06.2001року визначено стійку втрату професійної працездатності на 10%, є обґрунтованими, так як право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача під час діяльності Фонду.
Відповідач у відповідності з діючим законодавством відшкодовує позивачеві матеріальну шкоду, завдану пошкодженням здоров'я, але відшкодувати моральну шкоду відмовився, що є порушенням прав позивача на відшкодування шкоди з огляду на наступне.
В судовому засіданні встановлено, що внаслідок пошкодження здоров'я, викликаного травмою позивачу завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу погіршення життєвих умов. Позивач внаслідок стійкої втрати професійної працездатності позбавлений можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, ушкодження його здоров'я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 21 Закону Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.
Згідно з п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоровя тощо.
При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги, що у відповідності зі ст. 34 вказаного Закону сума страхової виплати за моральну шкоду неможе перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових виплат.
Приймаючи до уваги, що з 1 січня 2009 р. мінімальний розмір заробітної плати в Україні встановлено у сумі 605 грн., а також принципи розумності, виваженості, домірності компенсації моральної шкоди з огляду на важкі негативні наслідки пошкодження здоровя, ступінь втрати працездатності, тривалий характер негативних наслідків, зміну укладу життя, особистих звязків. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.
Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності, та суперечить вимогам ст. 34 Закону Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.
Посилання представника відповідача на необґрунтованість вимог позивача через відсутність висновку МСЕК про наявність моральної шкоди, суд не може прийняти до уваги, так як висновок МСЕК який підтверджує моральну шкоду необхідний тільки у разі відсутності стійкої втрати працездатності, а позивачу завдана стійка втрата працездатності в розмірі 10 % в наслідок професійного захворювання. Тобто висновок МСЕК існує, а як наслідок є підстава для відшкодування моральної шкоди та для відмови в задоволенні клопотання представника відповідача про проведення додаткового обстеження комісію МСЕК з метою визначення моральної шкоди.
Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про неможливість відшкодування позивачеві моральної шкоди в звязку з тим, що згідно Закону України „Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року норму закону про виплату моральної шкоди виключено, суд не може, оскільки право на страхову виплату у позивача виникло 06.06.2001 року, тому дія Закону України „Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року на правовідносини сторін не поширюється, оскільки закон не має зворотної дії у часі.
Згідно п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України звільнений від сплати державного мита.
Згідно ст.81 ЦПК України та постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1258 «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів» з відповідача слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 15 грн.
На підставі викладеного у відповідності до ст. ст. 21, 34, 40 Закону Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, керуючись ст. ст. 60, 209, 212-215 ЦПК, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання України в м. Вугледар Донецької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі) грн.
Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання України в м. Вугледар Донецької області витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 15(п'ятнадцять)гривень.
Заяву про апеляційне оскарження цього рішення може бути подано до Вугледарського міського суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на це рішення може бути подана в судову палату з цивільних справ Апеляційного суду Донецької області через Вугледарський міський суд протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Суддя Вугледарського
міського суду ОСОБА_4