Справа № 22ц-6776/10р. Головуюча у І-й інстанції Волоско І.Р.
Категорія справи 41 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Курій Н.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Глинському О.А.,

за участю ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_4

та ОСОБА_5 - представника позивачки ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_7, про визначення порядку користування квартирою № 52 на вул. Скрипника, 23 у м. Львові (в подальшому „спірна квартира) та виділено у користування:

-ОСОБА_6 житлову кімнату під цифрою „4 пл. 11,9 кв.м.;

-ОСОБА_3 житлову кімнату під цифрою „8 пл. 9,7 кв.м.;

-житлову кімнату під цифрою „3 пл. 16,0 кв.м., кухню № 2, ванну кімнату № 7, туалет № 5, коридори №№ 1 і 6 залишено у спільному користуванні сторін.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 в користь позивачки ОСОБА_6 8 грн. 50 коп. судового збору та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_3

Апелянт просить рішення суду змінити та позов задовольнити частково, визначивши порядок користування спірною квартирою наступним чином:

-залишити у користуванні ОСОБА_6 житлову кімнату під цифрою „4 пл. 11,9 кв.м.;

-залишити у користуванні ОСОБА_3 житлову кімнату під цифрою „3 пл. 16,0 кв.м.;

-залишити у спільному користуванні сторін житлову кімнату під цифрою „8 пл. 9,7 кв.м., кухню № 2, ванну кімнату № 7, туалет № 5 та коридори №№ 1 і 6,

покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права.

Вважає, що суд не взяв до уваги те, що позивачка з 2001 року перебуває у Великобританії, де у 2006 році уклала шлюб, і кімнатою під цифрою „4 пл. 11,9 кв.м. у спірній квартирі користується лише під час перебування в Україні, а він з часу розірвання шлюбу між сторонами фактично сам користується та проживає у кімнаті під цифрою „3 пл. 16,0 кв.м.

Вважає, що оскільки судом позовні вимоги були задоволені частково, то судові витрати по справі помилково покладено на відповідача в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як вбачається з позовних вимог та доводів апеляційної скарги, між сторонами відсутній спір щодо виділення позивачці у користування житлової кімнати під цифрою „4 пл. 11,9 кв.м., а наявний спір лише щодо кімнат під цифрою „8 пл. 9,7 кв.м. та під цифрою „3 пл. 16,0 кв.м.: щодо залишення однієї з них у користуванні відповідача, а іншої у спільному користуванні сторін.

Різниця між площею кімнат під цифрою „4 та під цифрою „8 становить 2,2 кв.м. (11,9 9,7), а різниця між площею кімнат під цифрою „3 та під цифрою „4 становить 4,1 кв.м. (16,0 11,9).

Відтак, варіант користування кімнатами у спірній квартирі, визначений судом, більш наближений до правила про рівність прав сторін на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, яке встановлено ст. 63 СК України, ніж варіант, який запропонований відповідачем (апелянтом), а тому колегія суддів не знаходить підстав для зміни рішення суду в частині визначення порядку користування сторонами кімнатами в спірній квартирі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка в ході розгляду справи в суді першої інстанції в порядку ст. 31 ЦПК України уточнила свої позовні вимоги (а.с. 48), які (як це зазначено в мотивувальній частині оскаржуваного рішення) були задоволені в повному обсязі, однак в резолютивній частині згаданого рішення помилково зазначено про задоволення позовних вимог лише частково.

Відтак, доводи апеляційної скарги про помилковість покладення судом судових витрат по справі на відповідача в повному обсязі також до уваги прийматись не можуть.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: