Справа № 22ц-811 Головуючий у 1 інстанції: Пак В.М.
Категорія: 27 Доповідач: Штефаніца Ю.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Федоришина А.В.

при секретарі: Глинському О.А.

представника відповідача - ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2009 року, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Селянський комерційний банк «Дністер» та його Стрийського відділення про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу та постановлено стягнути із ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» на користь позивача за договором банківського вкладу №181 від 11 лютого 2008 року суму депозитного вкладу в розмірі 15 000 грн. та 2497 грн.72 коп. невиплачених відсотків, а за договором банківського вкладу №859 від 17 липня 2009 року суму вкладу в розмірі 20 000 грн. та 3791 грн., а всього 41289 грн.38 коп. заборгованих сум та 81 грн. судових витрат.

Окрім того, судом постановлено зобовязати ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» згідно ст.625 ЦК України нарахувати та виплатити ОСОБА_3 за прострочене грошове зобовязання на момент виконання рішення суду індекс інфляції від задоволеної суми позову за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми із врахуванням внесених змін Верховною ОСОБА_1 України 24 липня 2009 року в ст.85 Закону України «Про банк і банківську діяльність».

За рішенням суду ухвалено стягнути з ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» в дохід держави 361 грн.89 коп. не сплаченого судового збору при подачі позову та 90 грн. не сплачених витрат за інформаційно-технічне забезпечення.

Дане рішення суду оскаржив представник ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер». В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно дослідив наявні у справі докази, неповно зясував обставини які мають значення для справи, не правильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує також, що суд залишив поза увагою ту обставину, що постановою Правління Національного банку України №229 від 16.04.2009 року у ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» з 17.04.2009 року призначено тимчасову адміністрацію строком до 16.04.2010 року та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів банку, що, відповідно до ст.ст.2, 58,85 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачає зупинення виконання банком зобовязань перед кредиторами, можливість не нарахування неустойки (штрафа, пені) інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань перед кредиторами, забороняє здійснювати стягнення за виконавчими документами та звільняє банк від відповідальності за невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань. З урахуванням викладеного просить дане рішення частково скасувати в частині покладення на ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» обовязку сплатити ОСОБА_2 три відсотки річних та індекс інфляції за прострочене грошове зобовязання та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та часткового скасування рішення суду виходячи з наступного.

Судом беззаперечно встановлено, що між ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» та ОСОБА_2 11 лютого 2008 року та 17 липня 2009 року були укладені депозитні договори №181 та №859 за якими позивачем було внесено відповідні депозитні суми в розмірі 15000 грн. на 13 місяців з нарахуванням та виплатою 15,5% річних та 20000 грн. на 13 місяців із нарахуванням та виплатою 17,5 % річних.

Оскільки в порушення умов договору вказані суми депозитних вкладів з настанням терміну їх повернення та виплатою відсотків не були повернуті та виплачені позивачу, суд обгорунтовано стягнув цю заборгованість з відповідача на користь ОСОБА_2, що ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» не оскаржується.

В той же час, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду зобовязати ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» згідно ст.625 ЦК України нарахувати та виплатити ОСОБА_3 за прострочене грошове зобовязання індекс інфляції від задоволеної суми позову за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки таке ухвалене без належного врахування обставин справи та норм матеріального права, на що вірно покликається апелянт.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Правління Національного банку України №229 від 16 квітня 2009 року у відкритому акціонерному товаристві «Селянський комерційний банк «Дністер» з 17 квітня 2009 року призначено тимчасову адміністрацію строком до 16 квітня 2010 року та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів банку строком на шість місяців, який постановою НБУ від 15 жовтня 2009 року за №617 продовжено на шість місяців.

Законом України «Про банки і банківську діяльність» (ст.2) визначено, що мораторій це зупинення виконання банком зобовязань перед кредиторами та заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань.

У відповідності до положень п.2 ч.3 ст.85 цього ж Закону протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань перед кредиторами. А згідно ст.58 Закону банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Однак при вирішенні даного спору суд не звернув увагу на вказані положення Закону України «Про банки і банківську діяльність» та безпідставно поклав на ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» обовязку сплатити ОСОБА_2 три відсотки річних від простроченої суми та індекс інфляції за прострочене грошове зобовязання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення з ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» штрафних санкцій та 3% річних від простроченої суми відмовити.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1ст. 309, ч.2 ст.314, ст. ст. 316, 319 ЦПК України, ст.2,58,85 Закону України «Про банки і банківську діяльність», колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2009 року в частині щодо покладення на ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» обовязку згідно ст.625 ЦК України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за прострочене грошове зобовязання на момент виконання рішення суду індекс інфляції від задоволеної суми позову за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми із врахуванням внесених змін Верховною ОСОБА_1 України 24 липня 2009 року в ст.85 Закону України «Про банк і банківську діяльність» скасувати, та ухвалити цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» штрафних санкцій та 3% річних від простроченої суми відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Верховного суду України протягом двох місяців з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Федоришин А.В.

ОСОБА_4Г