Справа № 22ц-3609 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є..
Категорія: 48 Доповідач: Штефаніца Ю.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Мусіної Т.Г.

при секретарі: Гуняк О.Я.

за участі позивача ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 лютого 2010 року , -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, та ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 16.03.2009 року і до досягнення ним двадцяти трьох років або припинення навчання.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 за минулі три роки починаючи з січня 2006 року відмовлено. Судом поставлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 51 гривню державного мита, 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та в користь ОСОБА_1 500 грн. витрат за надання правової допомоги

Позивач ОСОБА_1 оскаржив дане рішення в апеляційному порядку.В апеляційній скарзі зазначає, що судом не встановлено фактичне місце проживання відповідачки ОСОБА_1, місце її роботи та розмір заробітку, не перевірено причину її виїзду за кордон та залишено без уваги його доводи про те, що остання безпричинно фактично усунулась від виховання, догляду за дитиною та його утриманням, не надавала сину матеріальної допомоги, в тому числі у звязку з його навчанням в ліцеї та у ВУЗі. Вважає, що визначений судом розмір аліментів на утримання сина є недостатнім для забезпечення його життєвих потреб та додаткових витрат на навчання. Просить рішення скасувати а справу направити на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2 на обґрунтування доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, в супереч доводам апелянта, з достатньою повнотою та всебічністю дослідив надані сторонами докази, вірно встановив фактичні обставини справи, спірні правовідносини та правильно застосував матеріальне і процесуальне право при вирішенні даного позову.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 2006 року, в якому 14.06.1991 року у них народився син ОСОБА_4, що проживає за місценародженям в с.Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області з батьком, ОСОБА_5 та на час розгляду справи в суді першої інстанції стаціонарно навчався у Львівському професійному ліцеї побутового обслуговування а також заочно на економічному факультеті у Львівському національному університеті ім. І.Франка.

Дані обставини сторонами не заперечуються. Крім того, представник відповідача частково визнав позовні вимоги щодо стягнення з його довірителя, ОСОБА_3, аліментів на утримання сина ОСОБА_4 на період його навчання, в розмірі 300 грн..

Вирішуючи даний спір щодо підстав та розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд вірно виходив з положень ст.ст. 180, 181, 184, 199, 200 СК України.

Дійшовши обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 на період його навчання, суд першої інстанції вірно виходив із обовязку обох батьків надавати матеріальну допомогу сину, стану їхнього здоров`я, матеріального становища та наявності у них реальної можливості надавати таку допомогу з огляду на їх працездатність.

В той же час, колегія суддів, розглядаючи даний спір, бере до уваги, що ОСОБА_4 також є працездатною особою, на час розгляду справи в апеляційному суді закінчив навчання в ліцеї та продовжує навчання лише в університеті на заочній формі навчання і не позбавлений можливості працевлаштуватись та частково самостійно забезпечувати свої матеріальні потреби.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду щодо наявності підстав для стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_6 до закінчення ним навчання так і з розміром аліментів, що визначений судом, який є достатнім для забезпечення його життєвих потреб та додаткових витрат на навчання з урахуванням наявності інших джерел матеріального забезпечення.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання сина ОСОБА_6 за минулі три роки з січня 2006 року, то суд першої інстанції, виходячи з положень ч.2 ст.191 СК України обгорунтовано відмовив позивачу у задоволенні цих позовних вимог, оскільки останній, в супереч ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надав суду беззаперечних та переконливих доказів того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідачки, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останньої від їх сплати.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, та не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повно і всебічно зясованих обставинах справи про дійсні права і обовязки сторін та ухвалене на основі правильно застосованих норм матеріального і процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1., 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мусіної Т.Г.

ОСОБА_7