УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина A.B.

при секретарі: Панчуку І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 12 серпня 2009 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду частково задоволено позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ДК «ЛОРТА», ДЖКП «ЛОРТА» про визнання недійсним рішення адміністрації і профкому, визнання права на житло і виселення.

Визнано незаконним протокол №72 від 11.09.2001 р. затвердженого 25.09.2001 р. протоколом №79 в частині виділення колишньої кухні та комори на 7-му поверсі гуртожитку по вул. Пулюя,32 в м. Львові (щодо переобладнання в кв. 111) ОСОБА_3.

Визнано недійсним ордер №709 від 24.07.2002 р. виданий ДК «ЛОРТА» на АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_3 на склад сім»ї: дружини - ОСОБА_4, ОСОБА_6.

Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_7 про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з АДРЕСА_2 та визнання права користування квартирою №111 в гуртожитку ДК «ЛОРТА» та ДЖКП «ЛОРТА» та вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_3 (гуртожиток) в м. Львові.

Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов»язання ДК «ЛОТРА» видати ордер на квартиру АДРЕСА_4.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно з»ясованих обставинах, мають значення для справи. Стверджують, що вони на законних підставах отримали ордер на житлову кімнату №111 по вул. Пулюя, 32 в м. Львові. Сім»я ОСОБА_2 виділялось приміщення для переобладнання кухні на 7-му поверсі під жиле приміщення і дане приміщення є іншим ніж те, що було виділено їхній сім»ї, а тому права позивачів нічим не порушені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про виселення, визнання права на користування квартирою, зобов»язання видати ордер та вселення, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити їхні позовні вимоги.

Апелянти вважають, що рішення суду ухвалене з порушенням норми матеріального та процесуального права при неповно з»ясованих обставинах, що мають значення для справи. Стверджують, що вони тривалий час працювали на підприємстві ДК «ЛОРТА» та протягом довгого періоду часу проживають в гуртожитку в приміщенні, що не відповідає санітарним та технічним вимогам. У зв»язку з цим вони стали на квартирний облік, як сім»я, яка потребує поліпшення житлових умов. Сім»я ОСОБА_5 на квартирному обліку не стояла, стаж роботи ОСОБА_3 на підприємстві ДК «JIOPTA» на час отримання житла складав 5 років, а тому в адміністрації ДК «JIOPTA» не було правових підстав для надання ОСОБА_8 житла.

А тому такі підлягають виселенню з спірної квартири, право на яку набула сім»я ОСОБА_2. Крім того, у суду не була правових підстав для відмови в зобов»язанні відповідача видати їм ордер на дану квартиру, та вселити їх туди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення на підтримання апеляційних скарг, заперечення вимог останніх, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають.

Статтею 50 Ж України встановлено, що жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

У відповідності до ч.4 ст.4 Ж України до житлового фонду не входять нежиле приміщення в жилих будинках.

Згідно ст. 128 Ж України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи чи організації та відповідного профспілкового комітету.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, спільним рішенням адміністрації та профкому ДК «JIOPTA» від 22 травня 2001 року (протокол №79; В позивачу ОСОБА_2 Б,М. було виділено кухню на 7-му поверсі гуртожитку для І проживання сімей по вул. Пулюя, 32 у м. Львові. Спільним рішенням І адміністрації і профкому ДК «ЛОРТА» від II вересня 2001 року (протокол 78) ОСОБА_2 виділено блок в гуртожитку по вул. Пулюя, 32 у м. Львові.

Рішенням житлової комісії ОПКП «ЛОРТА» від 11 вересня 2001 року та спільним рішенням адміністрації і профкому ДК «ЛОРТА» від 25 вересня 2001 | року (протокол №79) кухню і комору на 7-му поверсі гуртожитку по вул. Пулюя ІЩ 32 у м. Львові виділено для проживання сім»ї ОСОБА_8

24 липня 2002 року ДК «ЛОРТА» видано ордер на ім»я ОСОБА_8 в складі трьох чоловік на квартиру АДРЕСА_5.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині визнання незаконним рішення про виділення ОСОБА_8 на склад сім»ї кухні та комори для проживання, а також визнаючи недійсним ордер виданий ОСОБА_8 у сім»ї на квартиру АДРЕСА_5, суд вірно виходив з тoro, що ОСОБА_8 на склад його сім»ї в порушення вимог ст. 50 ЖК України було виділено одне з нежитлових приміщень для проживання, яке розміщене на 7-му поверсі гуртожитку, призначено для обслуговування інших житлових приміщень. Крім того, у відповідності до ст. 100 ЖК України органами місцевих рад не приймалися рішення щодо переобладнання спірних приміщень.

А тому у ДК «ЛОРТА» не було правових підстав для видачі ордеру ОСОБА_3 на АДРЕСА_6 (нежитлове приміщення кухні та кладова).

Безпідставними є покликання апелянтів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на незаконність рішення в частині відмови в задоволенні позову щодо виселення ОСОБА_8 з сім»єю з кв. №111, визнання за ними права на дану квартиру, та вселення. Оскільки встановлено, що житло в гуртожитку по вул. Пулюя, 32 у м. Львові ОСОБА_1 не надавалось, їм виділялись допоміжні приміщення в гуртожитку для проживання, що не передбачено жодним законодавчим чи нормативним актом. А тому апелянти не набули права на спірне приміщення, як житло, куди і не можуть бути вселені.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду.

А тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись: ст. ст. 303, 307 ч.І п.1, 308 ч.І, 314 ч.І п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 12 серпня 2009 року, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.