Справа № 22ц-6036/2010 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Категорія: 42 Доповідач апел. ін-т.: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Зубарєвої К.П.,

суддів: Монастирецького Д.І., Бакуса В.Я.,

секретаря Качмар М.Я.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4, представника виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області ОСОБА_5, представника підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету та Моршинської міської ради Львівської області, підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради, третіх осіб на стороні відповідача - виконавчого комітету Моршинської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про виключення з ордеру, приєднання суміжної кімнати, визнання недійсним ордеру, скасування реєстрації громадян, зустрічним позовом виконавчого комітету Моршинської міської ради до ОСОБА_2 про виселення у зв'язку із наданням іншого жилого приміщення, зустрічним позовом підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради до ОСОБА_2 про виселення у зв'язку із наданням іншого жилого приміщення, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради, третіх осіб на стороні відповідача - виконавчого комітету Моршинської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виключення ОСОБА_2 з ордеру № 33 від 12.09.2003 р., приєднання суміжної кімнати № 308, яка знаходиться в м. Моршині по вул. Д. Галицького, 32 до кімнати № 307, яка знаходиться в м. Моршині по вул. Д. Галицького, 32, визнання недійсним ордеру № 2 від 31.07.2008 р., виданого ОСОБА_7, ОСОБА_8 на вселення в кімнату № 308, яка знаходиться в м. Моршині по вул. Д. Галицького, 32, скасування реєстрації ОСОБА_7, ОСОБА_8 в кімнаті № 308, яка знаходиться в м. Моршині по вул. Д. Галицького, 32.

Задоволено позов Моршинської міської ради та підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради до ОСОБА_2 про виселення у зв"язку із наданням іншого жилого приміщення.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_3 з кімнати № 307, яка знаходиться в м. Моршині по вул. Д. Галицького, 32.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, так як висновки суду не відповідають обставинам справи. На думку апелянта, суд не врахував, що рішення Стрийського міськрайонного суду від 18 листопада 2005 року про визнання такими, що не втратили право на користування кімнатою № 307 не скасоване, а тому прийшов до невірного висновку, що вони втратили право на користування кімнатою № 307 та виселив їх. Зазначає, що не давав жодного зобов"язання про звільнення займаного жилого приміщення, як це передбачено п. 64 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР. Вважає, що суд безпідставно задовольнив позов підприємства житлово-комунального господарства та виконкому Моршинської міської ради про виселення його, сестри та матері з кімнат № 307-308, оскільки не залучив їх до розгляду справи і не допитав їх як відповідачів.

Просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити його позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову за безпідставністю.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4, представника виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області ОСОБА_5, представника підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Міськрайонний суд, відмовляючи в позові ОСОБА_2 та задовольняючи позовМоршинської міської ради та підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради виходив із того, що 12 вересня 2003 року ОСОБА_3, матері позивача, зі складом сім»ї три чоловіки (син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_9В.) було видано ордер № 33 на двохкімнатну квартиру по вул. Івана Франка, 14а/48 в м. Моршин, та що згода позивача на звільнення займаного приміщення на той час не була потрібна, оскільки батьки позивача подаючи заяву від 15.10.2001 року на отримання квартири № 48 в будинку № 18 (а слід - 14а) по вул. І. Франка в м. Моршині діяли в інтересах дітей і в подальшому від цієї квартири не відмовлялися, незважаючи на те, що квартира не була оснащена обладнанням, електроосвітлювальною арматурою і без проведення оздоблювальних робіт.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Вона має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.

Встановлено, що будинок № 32 по вул. Д. Галицького в м. Моршині Львівської області, в якому проживає позивач ОСОБА_2, є гуртожитком (жилим будинком для одиноких та малосімейних).

ОСОБА_2 разом з батьками вселився в кімнату № 307 згаданого гуртожитку у 1987 році у встановленому законом порядку на підставі ордера.

З того часу і по тепер проживає та прописаний в ньому разом з матір»ю ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_9.

12 вересня 2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради від 19.02.2003 року № 29 ОСОБА_3 та членам її сім»ї ОСОБА_2 та ОСОБА_9 видано ордер № 33 на житлове приміщення квартиру № 48 загальною площею 54, 1 кв.м., яке складається з двох кімнат житловою площею 18,7 та 11,3 кв.м. за адресою - м. Моршин вул. І. Франка, 14а. При цьому матір позивача залишено на черзі у загальному списку черговиків як таку, сім»я якої не забезпечена житлом згідно закону.

Згідно пункту 64 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470), громадяни (в тому числі тимчасово відсутні), відносно яких прийнято рішення про надання жилого приміщення, дають письмове зобов»язання про звільнення займаного жилого приміщення.

Як доведено зібраними та перевіреними матеріалами справи, поясненнями сторін, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не підписував зобов»язання про звільнення спірної кімнати № 307, яка знаходиться в м. Моршині по вул. Д. Галицького, 32, хоча на той час 2003 р. вже був повнолітнім і нікого не уповноважував на таке, в надану матері двохкімнатну квартиру не вселявся та проживає в кімнаті № 307 гуртожитку.

Наведене свідчить, що ОСОБА_2 без законних на те підстав (його згоди) включили в ордер на отримання житла - квартиру АДРЕСА_1, що в м. Моршин Львівської області.

Отже позов ОСОБА_2 в частині виключення його з ордера № 33 підлягає до задоволення.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_2 в частині приєднання суміжної кімнати № 308, яка знаходиться в м. Моршині по вул. Д. Галицького до кімнати № 307, то така задоволена не може бути, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 128, 129 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації та профкому підприємства, установи, організації. На виконання рішення видається спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Із матеріалів справи вбачається, що спірна кімната № 308 площею 12 кв.м. ОСОБА_2 не надавалась, зайнята вона ним та його сім»єю самовільно, отже суд першої інстанції підставно відмовив позивачу у задоволенні цієї вимоги, а також вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання недійсним ордеру, виданого на зайняття цієї кімнати та скасування реєстрації громадян.

У відповідності до п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 листопада 2005 року відмовлено у задоволенні позову Дочірнього підприємства «Багатогалузеве підприємство комунального господарства», ЗАТ «Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Украпрофоздоровниця» до ОСОБА_10 та її дітей ОСОБА_2 і ОСОБА_9 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням кімнатою № 307 в гуртожитку по вул. Д.Галицького в м. Моршині Львівської області. Ухвалою цього ж суду від 3 березня 2006 року відмовлено в задоволенні заяви Дочірнього підприємства «Багатогалузеве підприємство комунального господарства» про перегляд цього рішення у зв»язку з нововиявленими обставинами. 22 травня 2006 року Апеляційним судом Львівської області апеляційна скарга Дочірнього підприємства «Багатогалузеве підприємство комунального господарства», ЗАТ «Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Украпрофоздоровниця» відхилена, а дана ухвала залишена без змін.

Цими рішеннями встановлено, що надана ОСОБА_3квартира АДРЕСА_1, що в м. Моршині Львівської області не відповідає вимогам ч. 2 ст. 114 ЖК України та не оснащена сантехнічним обладнанням, газовою плитою та без оздоблювальних робіт.

На даний час у цій квартирі ремонтні роботи не завершені, оскільки ОСОБА_3 не має коштів для завершення ремонту.

Також у рішенні 2005 року зазначено, що згідно ч.ч. 3, 4 ст. 132 ЖК України ОСОБА_3 та її син (ОСОБА_2В.) можуть бути виселені з гуртожитку лише з наданням їм іншого жилого приміщення, яке має відповідати вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 114 цього Кодексу, а саме: повинно знаходитись в межах населеного пункту і відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Таке приміщення для виселення ОСОБА_2 відсутнє.

Отже у зустрічному позові виконавчого комітету Моршинської міської ради, підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради до ОСОБА_2 про виселення у зв'язку із наданням іншого жилого приміщення слід відмовити.

Разом з тим, міськрайонний суд, задовольняючи вимоги Моршинської міської ради та підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради до ОСОБА_2 про виселення у зв"язку із наданням іншого жилого приміщення та виселяючи ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_3 з кімнати № 307, яка знаходиться в м. Моршині по вул. Д. Галицького, 32, не залучив у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_9.

Викладене свідчить, що міськрайонний суд неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, у зв»язку з чим судове рішення відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає частковому скасуванню, з ухваленням в цих частинах нового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частинівідмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради, третіх осіб на стороні відповідача виконавчого комітету Моршинської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про приєднання суміжної кімнати № 308, яка знаходиться в м. Моршині по вул. Д. Галицького, 32 до кімнати № 307, яка знаходиться в м. Моршині по вул. Д. Галицького, 32, визнання недійсним ордеру № 2 від 31.07.2008 р., виданого ОСОБА_7, ОСОБА_8 на вселення в кімнату № 308, яка знаходиться в м. Моршині по вул. Д. Галицького, 32, скасування реєстрації ОСОБА_7, ОСОБА_8 в кімнаті № 308, яка знаходиться в м. Моршині по вул. Д. Галицького, 32 слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 червня 2010 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету та Моршинської міської ради Львівської області, підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради про виключення з ордеру та в частині задоволення позову виконавчого комітету Моршинської міської ради, підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_3 про виселення з кімнати № 307, яка знаходиться в м. Моршині по вул. Д.Галицького, 32 - скасувати та ухвалити в цих частинах нове рішення, яким:

Позов ОСОБА_2 про виключення з ордеру задовольнити.

Виключити ОСОБА_2 з ордеру № 33 на житлове приміщення площею 29,5 кв.м., яке складається з двох кімнат у квартирі за адресою ОСОБА_11, 14а кв. № 48, що в місті Моршині Львівської області, виданого виконавчим комітетом Моршинської міської ради народних депутатів 12 вересня 2003 року.

В позові виконавчого комітету Моршинської міської ради, підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_3 з кімнати № 307, будинку № 32 по вулиці Д. Галицького в місті Моршині відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Зубарєва К.П.

Судді: Монастирецький Д.І.

ОСОБА_12