АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-473/10 Головуючий у 1-й інстанції Матвієнко В.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2010 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: ГасіяЮ.В.

Судців: Дорош А.І., ОбідіноїО.І. при секретарі Киві А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Воєнна ОСОБА_2»

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 листопада 2009 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» ( нині приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Воєнна ОСОБА_2» ) про стягнення суми страхового відшкодування, штрафних санкцій та моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 листопада 2009 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» про стягнення суми страхового відшкодування, штрафних санкцій та моральної шкоди задоволені частково.

Стягнуто з ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» на користь ОСОБА_3 86 ,58 грн. - суми страхового відшкодування, 224,40 грн. -пені, 300 грн. - вартості проведення незалежної експертної оцінки, 250 грн. за інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи, 2000 грн. за надання правової допомоги.

Стягнуто з ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» на користь держави 51 грн.судового збору.

В апеляційній скарзі акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Воєнна ОСОБА_2» просить вищевказане рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення, яким стягнути з нього на користь позивача 86,58 грн. - суми страхового відшкодування, 224,40 - суми пені, 300 грн. - суми вартості проведеної експертизи, в решті вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволеннню з наступних підстав.

Згідно ч.І ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряю законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.І п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.І ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.08.2008 р. між сторонами укладений договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № 06/02-030948 (а.с. 7-8). Умови договору не змінювалися.

19.05.2009 р. стався страховий випадок, який передбачений договором, а саме ДТП, що підтверджується довідкою ДАІ про наявність технічних пошкоджень транспортного засобу від 19.51.2009 р. та довідкою ДАІ про дорожньо-транспортну пригоду за № 2782 від 01.06.2009 р. (а.с. 10,11).

Внаслідок ДТП був пошкоджений належний позивачеві автомобіль НОМЕР_1. Згідно звіту № 0106/1 про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку), вартість матеріального збитку складає 22 940,09 грн. (а.с.16-26). Оплату проведеної оцінки позивач провів за свої кошти - 300 грн., що підтверджується копією квитанції від 11.06.2009 р. (а.с. 14).

Із письмового заперечення відповідача вбачається, що він частково визнав розмір спричиненого матеріального збитку, вважаючи, що до виплати підлягає сума - 16 597,30 грн. Вказана сума була перерахована позивачу згідно платіжного доручення № 152 від 03.09.2009 р. (а.с. 79).

У судовому засіданні представник позивача погодився з розрахунком відповідача. Як встановив місцевий суд, з урахуванням допущено арифметичної помилки, сума страхових виплат повинна складати - 16 683,88 грн. Розмір невиплаченої суми складає - 86,58 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивачем були виконані всі необхідні дії, згідно умов договору страхування, які він зобов»язаний був вчинити при настанні страхового випадку, однак вчасно суми страхового відшкодування від відповідача не отримав. Виплата страхового відшкодування була здійснена відповідачем лише у вересні 2009 р., тобто через більш ніж три місяці після настання страхового випадку з істотним порушенням умов договору.

Задовольняючи позов у частині стягнення з відповідача штрафних санкцій за час затримки розрахунку(пеню) в розмірі 224,4о грн., місцевий суд виходив з того, що згідно ст.. 992ЦК України у разі не сплати страховиком страхувальникові страхової виплати страховик зобов»язаний сплатити неустойку (пеню) у розмірі, встановленому договором. Сторони дійшли згоди, що розмір пені складає 224,40 грн., яка підлягає стягненню, що підтвердив відповідач у письмовому запереченні на позов.

При ухваленні рішення про стягнення витрат на правову допомогу, місцевий суд керувався ст.. 84 ЦПК України, згідно якої витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони. Виходячи з того, що відповідач не виконав своєчасно своїх обов»язків за договором страхуванням, позивач вимушений був звернутися за правовою допомогою до адвоката, відповідач частково виконав свої обов»язки по сплаті страховим сум після відкриття провадження у справі, місцевий суд визнав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача розмір коштів, внесених за правову допомогу.

Як встановила колегія суддів, висновки місцевого суду є вірними, оскільки суд дійшов їх після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Твердження відповідача в тій частині, що позивач взагалі не просив стягнути витрати на правову допомогу, не надав докази про їх сплату не відповідають дійсності. Пред»являючи позов, позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. На підтвердження договору про надання правової допомоги позивач надав квитанцію № 9041 від 02.11.2009 р. про сплату адвокату ОСОБА_4 гонорару у розмірі 2000 грн. за захист у суді (а.с.99). Відповідач частково відшкодував завдані матеріальні збитки лише після відкриття провадження у справі.

Згідно ч.І, п.2 ч. З ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Як встановлено колегією суддів, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.І п.1, 308 ч.І, 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Воєнна ОСОБА_2» / до зміни найменування Закрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа»/ відхилити, рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І: