У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Панчук І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2009 року, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, треті особи виконавчий комітет Львівської міської ради, Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, ЛКП "Львівський ліхтар", ОКП ЛОР БТІ та ЕО про розподіл квартири на дві окремі.

Частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - виконавчий комітет Львівської міської ради, Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, ЛКП "Львівський ліхтар", ОКП ЛОР БТІ та ЕО про визнання осіб такими, що втратили право на житло, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7 1716, 58 грн. матеріальних збитків, 8,50 грн. сплаченого державного мита, 51 грн. сплачених витрат на інформаційно технічне забезпечення та 1000 грн. моральної шкоди, всього разом 2776, 08 грн.

Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право на користування квартирою №14 в будинку №69 по вул. С.Бандери у м. Львові та виселення їх з цієї квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення в частині відмови у визнанні осіб, такими що втратили право на користування квартирою скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов та визнати ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, такими, що втратили право на користування квартирою.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Стверджує, що відповідачами по справі не представлено суду належних доказів, які б підтверджували поважність причин їх не проживання у спірній квартирі з 2001 року по теперішній час.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 9 ч. 3 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Судом та матеріалами справи встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 складається з трьох житлових кімнат з усіма вигодами, загальною площею 87,4 кв.м. В даній квартирі прописані ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1.

Спірна квартира АДРЕСА_1 не приватизована.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідно до ст. 71 ЖК України особа втрачає право на користування житловою площею у випадках відсутності у квартирі понад шість місяців без поважних причин. Судом на підставі перевірки всіх обставин справи та доказів вірно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 понад встановлені строки були відсутніми у спірній квартирі з поважних причин, оскільки такі є студентами іноземних вузів, а саме ОСОБА_2 є студенткою віденської консерваторії Прайнер в м. Відень з 2001 року (т.2 а.с. 20-23), та ОСОБА_5 навчається у Віденському університеті на економічному факультеті з 2003 року (2 т. а.с. 24-25).

Щодо ОСОБА_4, то такий працює на посаді директора Пасіки Зубрецькі загальноосвітньої школи І ІІ ступенів Пустомитівського району Львівської області з 1991 року та по даний час службовим приміщенням не забезпечений. Крім того, ОСОБА_4 був відсутнім у спірній квартирі з поважних причин, в тому числі у зв'язку конфліктної ситуацією в сім'ї.

Покликання апелянта є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про розподіл квартири на дві окремі, суд першої інстанції, вірно виходив з того, що розподіл квартири не буде відповідати санітарно технічним вимогам, такий розподіл призведе до погіршення житлових умов членів сім'ї. Рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2009 року в цій частині не оскаржувалось.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2009 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: