Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-534/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

при секретарі: - ОСОБА_2

за участю: позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконним рішення третейського суду та скасування реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

31.10.2008 року ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконним рішення третейського суду, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на частину нерухомого майна. (а.с. 2-5)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2009 року, постановленою у судовому засіданні, змінено статус КП «ДМБТІ» з третьої особи на відповідача. (а.с. 72-74)

Позивач у позовній заяві та його представник у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, з урахуванням змін та уточнень, посилалися на те, що 02.07.2007 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» прийнято рішення, яким визнано за ОСОБА_6 право власності на будівлі та споруди, а саме: літ. АД-1, літ. АД-1 виробничий цех з прибудовою, загальною площею 319,7 кв.м., літ. А-1, літ. а-1 виробничий цех з прибудовою, площею 83,9 кв.м., літ. 2Д трансформаторна підстанція, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 1К без актів вводу в експлуатацію. Відповідно до зазначеного рішення, КП «ДМБТІ» здійснило реєстрацію права власності на зазначені будівлі та споруди за відповідачем ОСОБА_6 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 придбали нерухоме майно, яке було розташоване на одній земельній ділянці та мало одну юридичну адресу. Згідно договору купівлі-продажу від 31.10.2003 року позивач придбав нежитлові будівлі по вул. Курсантській, 1К в м. Дніпропетровську, які позначені на плані БТІ під літерами Е-1, Е1-1, О-1, Х-1, Х1-2, Х2-1, Х3-1, Х-1. Після придбання позивачем зазначених нежитлових будівель, відповідач ОСОБА_6 самовільно частково зруйнувала нежитлове приміщення Х3-1 та використовуючи дві стіни самовільно побудувала приміщення АД1-1 на земельній ділянці, яку позивач орендує у Дніпропетровської міської ради, та на цій же ділянці відповідач побудувала нежитлову будівлю 2Д, та самовільно перебудувала будівлю АД-1. Посилаючись на те, що Третейським судом вирішення питання, які виходять за межі третейської угоди між сторонами, оскільки порушують права інших власників, позивач просив суд рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» від 02.07.2007 року, яким було визнано за ОСОБА_6 право власності на будівлі та споруди, а саме: літ. АД 1, літ. АД-І-виробничий цех з прибудовою, загальною площею 319,7 кв.м., літ а-1 виробничий цех з прибудовою, площею 83,9 кв.м., літ 2-д трансформаторна підстанція, що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Курсантська, 1К без актів вводу в експлуатацію визнати незаконним та скасувати та скасувати реєстрацію права власності проведену Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» на підставі рішення Третейського суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» від 02 липня 2007 року. (а.с. 22-25)

У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 надав суду заперечення проти позову, просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що позивачем пропущено строк оскарження рішення Третейського суду та не доведено, що Третейським судом вирішенні питання, які виходять за межі третейської угоди між сторонами. (а.с. 68-70)

Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. (а.с. 223)

Відповідач КП «ДМБТІ» - свого представника для участі в розгляді справи не направило, про час та день розгляду справи повідомлялося належним чином, про причини неявки представника суду не повідомило. (а.с. 235)

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Левлекс» № 11-71/07 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності та матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 31.10.2003 року належать нежитлові будівлі під літерами Е-1, Е1-1, О-1, Х-1, Х1-2, Х2-1, Х3-1, Х-1, які знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 1К, ці обставини підтверджуються копією зазначеного договору та копією технічного паспорту. (а.с. 8-14)

Судом також встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Левлекс» від 02.07.2007 року у справі № 11-71/07 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні позовної заяви до ОСОБА_6, а зустрічну позовну заву ОСОБА_6 до ОСОБА_7 задоволено; визнано за ОСОБА_6 право власності на будівлі та споруди, а саме: літ. АД-1, літ. АД-1 виробничий цех з прибудовою, загальною площею 319,7 кв.м., літ. А-1, літ. а-1 виробничий цех з прибудовою, загальною площею 83,9 кв.м., літ. 2Д трансформаторна підстанція, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 1К без актів вводу в експлуатацію, а також вирішено зареєструвати за ОСОБА_6 у КП «ДМБТІ» право власності на зазначені обєкти нерухомості без акту введення в експлуатацію, що підтверджується матеріалами зазначеної справи та матеріалами даної цивільної справи. (а.с. 6-7, 79-146)

За умовами договору підряду, укладеному між сторонами третейського розгляду, його предметом є виконання будівельних робіт по будівництву та переобладнанню будівель та споруд, що підтверджується матеріалами справи третейського розгляду.

Судом встановлено, що спірне рішення третейського суду не містить конкретного визначення переліку побудованих та переобладнаних будівель та споруд, як й не містить визначення кадастрового номера, або будь-яких інших характеристик конкретної земельної ділянки, на якій такі споруди були побудовані. (а.с. 143-146)

У судовому засіданні також було встановлено, що за відповідачем ОСОБА_6 зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 1К, а саме виробничі цеха з прибудовами літ. А-1, а-1, АД-1, АД-1, трансформаторну підстанцію 2Д, на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» від 02.07.2007 року, що підтверджується Інформаційною довідкою КП «ДМБТІ» № 4935 від 13.05.2010 року. (а.с.236)

ОСОБА_8 паспорту на будівлі та споруди розташовані по вул. Курсантській, 1К у м. Дніпропетровську, виготовленого станом на 06.08.2006р., вбачається, що колишня літ. Х3-1 самовільно приєднана та зруйнована іншим власником. Як зазначено у технічному паспорті, обєкт нерухомості, який позначений літ. АД-1, фактично приєднаний до обєкту нерухомості позначених літ. Х-2, Х3-1, та які належать позивачу, що підтверджується копією зазначеного ОСОБА_8 паспорту. (а.с. 29-31)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (2003 року), Земельного кодексу України, Закону України «Про третейські суди», Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5.

Відповідно ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (у редакції, що діяла на момент винесення третейським судом рішення), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, державна установа чи організація, казенне підприємство; інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України.

Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» (в зазначеній редакції) рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване, зокрема, коли справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Згідно ст. 38 Закону (у редакції, що діяла на момент винесення третейським судом рішення), третейський суд при розгляді справи встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, на підставі будь-яких фактичних даних, що є доказами. Кожна сторона третейського розгляду повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Третейський суд має право вимагати від сторін надання доказів, необхідних для повного, всебічного і об'єктивного вирішення спору. Всі зібрані письмові докази разом з процесуальними документами сторін (позов, відзив на позов тощо) та третейського суду повинні зберігатися у справі в прошитому та пронумерованому вигляді.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України вся земля перебуває у державній власності, а розпорядження нею здійснюється згідно п. 12 перехідних положень Земельного кодексу України, у якому зазначено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

В силу ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно змісту Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (далі Тимчасове положення), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 (із змінами та доповненнями), зокрема, п. 1.3, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства БТІ - бюро технічної інвентаризації.

Наведене свідчить про те, що БТІ на основі законодавства делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, повязаних зі здійсненням від імені держави дій щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, БТІ в розумінні Тимчасового положення є комунальним підприємством та відокремленим підрозділом органу місцевого самоврядування.

Окрім того, зі змісту ст. 51 Закону України «Про третейські суди» (в системному аналізі зі статтями 2, 3 цього Закону і визначенням терміну «сторони третейського розгляду»), питаннями, що виходять як за межі третейської угоди, так і за межі самого рішення третейського суду, слід вважати, зокрема, питання прав та обовязків інших осіб, які не є сторонами, що передали спір на вирішення третейського суду, оскільки у межах рішення третейського суду можливо вирішувати лише питання, що стосуються виключно сторін третейського розгляду. Залучення до справи зацікавленої особи як третьої особи не надає такій особі прав сторони третейського розгляду.

Таким чином, рішенням третейського суду вирішені питання за вищевказаними межами, що є порушенням Закону України «Про третейські суди» і безумовною підставою для скасування рішення третейського суду.

Законом України від 5 березня 2009 р. № 1076-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» право на оскарження рішення третейського суду надано як сторонам, так і третім особам, а також особам, які не брали участь у справі, якщо третейський суд вирішив питання про їх права та обовязки. Також відповідно до положень зазначеного Закону вирішення третейським судом питання про права та обовязки осіб, які не брали участь у справі, є підставою для скасування рішення третейського суду.

Окрім того, згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. Відтак захист прав позивача, що гарантовані йому чинним законодавством України, є обовязком держави та реалізовується шляхом здійснення судам України правосуддя, а тому суд приходить до висновку про можливість оскарження позивачем рішення третейського суду.

Задовольняючи вимоги позивача про скасування рішення третейського суду, суд виходив з того, що вирішення третейським судом спору про визнання за ОСОБА_6 права власності на самочинно побудовані обєкти нерухомості, суперечить вимогам ст.ст. 6, 51 Закону України «Про третейські суди», зокрема вирішений третейським судом спір стосується не тільки прав та обовязків сторін у спорі, а також прав та обовязків органів місцевого самоврядування, зокрема Дніпропетровської міської ради, як власника земельної ділянки, на якій виконувалися будівельні роботи, а також прав та обовязків КП «ДМБТІ», якому на основі законодавства делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, повязаних зі здійсненням від імені держави дій щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно. За таких обставин такий спір мав вирішуватися компетентним судом за участі, зокрема Дніпропетровської міської ради та КП «ДМБТІ», а тому суд приходить до висновку про незаконність рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Левлекс» від 02 липня 2007 року, винесеного у справі № 11-71/07 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності та вважає за необхідне його скасувати, задовольнивши вимоги позивача.

Вирішуючи вимоги позивача про скасування реєстрації прав власності на будівлі та споруди, суд враховує, що скасування вищезазначеного рішення третейського суду, яке було підставою для реєстрації за ОСОБА_6 права власності на обєкти нерухомості, має наслідком скасування й самої реєстрації права власності, здійсненого на підставі такого правовстановлювального документа, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, та вважає за можливе скасувати реєстрацію права власності проведену КП «ДМБТІ» на підставі рішення Третейського суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» від 02.07.2007 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 14, 124 Конституції України, ст. 331 Цивільного кодексу України (2003 року), ст.т. 1, 125, п. 12 перехідних положень Земельного кодексу України, ст. 2, 3, 6, 38, 51 Закону України «Про третейські суди», п. 1.3. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» від 02 липня 2007 року по справі № 11-71/07 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, про визнання права власності, яким було визнано за ОСОБА_6 право власності на будівлі та споруди, а саме: літ. АД 1, літ. АД-І-виробничий цех з прибудовою, загальною площею 319,7 кв.м., літ а-1 виробничий цех з прибудовою, площею 83,9 кв.м., літ 2-д трансформаторна підстанція, що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Курсантська, 1К без актів вводу в експлуатацію визнати незаконним та скасувати.

Скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_6 проведену Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» на будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курсантська, 1К без актів вводу в експлуатацію, на підставі рішення Третейського суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» від 02 липня 2007 року.

Рішення суду може бути оскаржено у Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жотвневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: Ф.Ф. Маймур