АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів: Карнаух П.М. , Дорош А.І.

при секретарі Киві А.М.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ПАТ комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 серпня 2010 року

по справі за позовом фізичної особи ОСОБА_2 до ПАТ комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконною підвищення процентної ставки та визнання недійсною умови договору та за позовом ПАТ комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави , -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 серпня 2010 року позов фізичної особи ОСОБА_2 до ПАТ комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконною підвищення процентної ставки та визнання недійсною умови договору задоволено.

Підвищення процентної ставки з 15,48% на 27,14% за кредитним договором PLRМАК36580049 від 01.02.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», скасовано.

Визнано пункт 6,3,1 кредитного договору PLRМАК36580049 від 01.02.2008 року недійсним.

Зобов»язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк!» зробити перерахунок за кредитним договором PLRМАК36580049 від 01.02.2008 року з урахуванням процентної ставки 15,48% замість 27,14%, починаючи з 01.02.2009 р.

У задоволенні позовних вимог ПАТ комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави відмовлено.

Стягнуто з ПАТ комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 витрати на ІТЗ судового розгляду справи в сумі 37,00 грн.

Стягнуто з ПАТ комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ комерційний банк «Приватбанк» просить вищевказане рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов про передачу в заклад та звернення стягнення на предмет застави задовольнити, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, між сторонами укладено кредитно-заставний договір № PLRМАК36580049 від 01.02.2008 року, який нотаріально посвідчений не був, та згідно якого банк надав позивальнику кредитні кошти на строк до 30.01.2015 року у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 74 812,00 грн. зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 15,48%, зі сплатою щомісячного платежу у сумі 1562,03 грн. у строк з «1» по «5» число кожного місяця.

25.11.2009 р. позичальник ОСОБА_2 дізналася про те, що починаючи з 01.02.2009 р. відсоткова ставка за кредитним договором підвищилася з 15,48% до 27,14%, отримавши від банку повідомлення від 23.11.2009 р. № 3185 про заборгованість у розмірі 6 362,63 грн. станом на 20.11.2009 р. (а.с. 6).

З 01.02.2009 року банк на підставі розпорядження від 25.12.2008 р. та наказу від 05.01.2009 р. збільшив відсоткову ставку за кредитним договором до 27,14% без згоди позичальника (а.с.121-127).

Згідно реєстру рекомендованих листів № 936 від 08.01.2009 р., листом б/н від 06.01.2009 р. банк направив ОСОБА_2 повідомлення про зміну відсоткової ставки за користування кредитом, але остання його не отримувала (а.с.130-131).

Відповідно до квитанцій про сплату коштів за кредитним договором встановлено, що взяті на себе зобов»язання по сплаті щомісячних платежів в сумі 1562,03 грн. позичальник ОСОБА_2 виконувала в повному обсязі. Заборгованість за кредитним договором фактично утворилася у зв»язку з підвищенням процентної ставки без її відома та нарахуванням пені за несплату підвищених відсотків.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, місцевий суд виходив з того, що згідно ст.. 1056-1 ЦК України та ч.4 ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», які набрали чинності з 09.01.2009 р., встановлений договором розмір процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Згідно абз.3 ч.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повинен бути повідомлений кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни (така вимога міститься і в п. 6,3,1 кредитного договору). Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відмовляючи у задоволенні позову банку, місцевий суд виходив з того, що кредитор в супереч вимогам закону не надав суду належних доказів реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави, а також того, щодо моменту подання позову до суду, він направив позичальнику письмове повідомлення про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Крім цього, відповідно до квитанцій про сплату коштів за кредитним договором встановлено, що взяті на себе зобов»язання по сплаті щомісячних платежів в сумі 1562,03 грн. позичальник ОСОБА_2 виконувала в повному обсязі, а заборгованість по кредитному договору фактично утворилася лише після підвищення процентної ставки без її відома з нарахуванням пені за несплату підвищених відсотків.

Як встановила колегія суддів, висновки суду першої інстанції є вірними, виходячи з наступного.

Дійсно, згідно п. 6.3.1 кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. З 09.01.2009 р. є чинною ст.. 1056-1 ЦК України, згідно якої встановлений договором розмір процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, лист б/н від 06.01.2009 р. був відправлений на адресу ОСОБА_2 08.01.2009 р. Остання заперечує факт його отримання, проте банком не дотримано вимоги п.6.3.1 договору. З 09.01.2009 р. вже діяла вищевказана норма ЦК України.

Щодо вимоги про звернення стягнення на предмет застави, то дійсно згідно ст.. 589 ЦК України, ст.. 20 ЗУ України «Про заставу» у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

ПАТ комерційний банк «Приватбанк» посилається на те, що вказані норми матеріального права судом не застосовані, при цьому не заперечуючи, що боржник ОСОБА_2 щомісячно виконувала взяті на себе зобов»язання по сплаті щомісячних платежів, але без врахування підвищеної процентної ставки.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із тексту позовної заяви про звернення стягнення на майно станом на 30.04.2009 р. рахується заборгованість в розмірі 78 712,53 грн. (а.с.60). Згідно повідомлення банка № 3185 від 23.11.2009 р. станом на 20.11.2009 р. заборгованість складає 6 362,63 грн. (а.с. 6). Вказане свідчить про щомісячне погашення боржником кредитних зобов»язань згідно умов договору. Банком не були усунуті протиріччя у розрахунках заборгованості. Згідно наданих позичальником квитанцій про погашення заборгованості по кредитному договору, щомісячно вносилися платежі, визначені графіком погашення заборгованості (а.с.27-32, 99-104). Дійсно, заборгованість утворилася після 01.02.2009 р. у зв»язку зі збільшенням банком в односторонньому порядку процентної ставки по кредитному договору.

Крім цього, кредитно-заставний договір, в якому предметом застави є транспортний засіб, дійсно підлягав нотаріальному посвідченню на підставі вимог ч.2 ст. 13 ЗУ «Про заставу» в редакції від 03.10.1998 р., а посилання представника банку на те, що даний договір не підлягав нотаріальному посвідченню, не ґрунтується на вимогах закону.

Оскільки місцевим судом вказані дії банку визнані незаконними, то вимога про звернення стягнення на предмет застави не підлягає задоволенню, оскільки відсутня заборгованості за умовами кредитним договором.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують висновків місцевого суду, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ комерційний банк «Приватбанк» відхилити, а рішення Крюківського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :