Справа № 2-384/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2010р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мельника О.О.

при секретарі Швачко О.О.

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення грошових коштів, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_4, і в судовому засіданні його представник, підтвердив письмовий текст позовної заяви про те, що між сторонами, 03.12.2007р. був укладений договір позики, за яким, позивач передав ОСОБА_4 суму грошових коштів в розмірі 505000 грн., що є еквівалентом 100000 доларів США на день укладення договору, яку остання зобовязалась повернути до 01.05.2008р., чого не зробила, тим самим не виконавши взятих на себе грошових зобовязань. Тому, враховуючи, що відповідачка свої договірні зобовязання, у встановлений договором строк, не виконала, просить стягнути з останньої на користь позивача суму грошових коштів в розмірі 801480 грн., враховуючи, що на день предявлення позову офіційний курс Національного Банку України за 100 доларів США становить 801,48 грн. Проти зустрічного позову заперечує, оскільки сторони бажали укласти саме договір позики і будь-які докази протилежного, не надано.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, свої інтереси доручає представляти своєму представнику.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та підтвердив письмовий текст зустрічної позовної заяви про те, що передані відповідачці за договором позики грошові кошти призначались для купівлі-продажу земельної ділянки, яку остання мала намір придбати для будівництва на ній бази відпочинку, а позивач мав намір в подальшому брати участь у фінансуванні такої діяльності, і мати право в спільній частковій власності разом із відповідачкою. А тому, враховуючи, що укладення договору позики було спрямовано на укладення в подальшому іншого правочину, оскільки волевиявлення сторін такої угоди було спрямовано на придбання майнових прав, а не на передачу(прийняття) грошей у борг, вважає даний договір позики удаваним та просить визнати те, що укладення удаваного договору позики було спрямоване на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки. У задоволенні позову просить відмовити.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, свої інтереси доручає представляти своєму представнику.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши і оцінивши в сукупності докази по справі, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Встановлено, що 03 грудня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 3409. За умовами даного договору позивач передав у позику відповідачці грошові кошти в розмірі 505000 гривень, що в еквіваленті при перерахуванні по курсу НБУ на день укладання цього договору становить 100000 доларів США, а остання прийняла дану суму грошових коштів із зобовязанням повернути її до 01.05.2008р.

В порушення вказаної умови договору, відповідачка прострочила виконання даних грошових зобовязань, не повернувши позивачу, у встановлений договором строк, загальну суму позики у вищевказаному розмірі. А тому, враховуючи, що на день подачі позову офіційний курс НБУ за 100 доларів США становить 801,48 грн., сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідачки за договором позики становить 801480 грн., що є еквівалентом 100000 доларів США на день подачі позову.

Вищенаведене підтверджується даними копії вищевказаного договору позики від 03.12.2007р., укладеного між сторонами (а.с.26).

Твердження представника відповідачки щодо удаваності договору позики є безпідставним, оскільки відповідно ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, а з зустрічного позову вбачається, що сама відповідачка визнає факт укладення договору позики, вказуючи, що його укладення було передумовою укладення договору купівлі-продажу. Таким чином, укладення договору позики з метою укладення іншого правочину, не може свідчити про укладення та приховування сторонами іншого, будь-якого, правочину та спростовувати факт укладення договору позики, і виключає застосування правових наслідків удаваного правочину.

А тому, за таких обставин, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до ст.526, 625, 1046, 1049 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві суму позики (грошові кошти) в такій самій сумі та в порядку та у строк, встановлені договором, що є укладеним з моменту передання грошей, і боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Тому, враховуючи, що відповідачка своєчасно не повернула суму позики, у встановлений договором строк, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача, загальну суму позики в розмірі 801480 грн., що є еквівалентом 100000 доларів США, враховуючи, що на день подачі позову офіційний курс НБУ за 100 доларів США становить 801,48 грн.

Оскільки рішення винесено не на користь відповідачки, з останньої слід стягнути, на користь позивача, понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також слід стягнути з відповідачки недоплачені нею витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст.524, 526, 625, 1046, 1049ЦК України, ст.ст. 57, 60, 62, 64, 212-215 ЦПК України,

суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 801 480 грн. боргу та 1820 грн. судових витрат, а всього стягнути 803 300 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Київської області через Бориспільський міськрайсуд, на протязі 10 днів, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження, з подальшим поданням, на протязі 20 днів, з дня подачі заяви, апеляційної скарги.

Суддя О.О.Мельник