АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2945/09 Головуючий у 1-й інстанції Хіль Л.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі головуючої судді Акопян В.І. суддів Лобова О.А., Петренка В.М. при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційними скаргами Полтавської центральної районної лікарні, Станції швидкої медичної допомоги, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 17 вересня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Полтавської центральної районної лікарні, Станції швидкої медичної допомоги про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2008 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовами, обєднаними в одне провадження, і просили ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів солідарно по 100 000 грн. кожному у рахунок відшкодування моральної шкоди, судові витрати, а також на користь ОСОБА_3 - 35 227 грн. 90 коп. матеріальної шкоди, і починаючи з березня 2008 року - довічно 909 грн. 05 коп. щомісячно, на користь ОСОБА_2 - 3 000 грн. матеріальної шкоди.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивачі вказували, що у грудні 2004 року з вини працівників відповідачів, лікарів ОСОБА_4 і ОСОБА_5, помер ОСОБА_6, їх чоловік і батько.

Винними діями працівників відповідачів позивачам завдана моральна шкода, окрім того позивач ОСОБА_2 витратив кошти на поховання батька, а позивачка ОСОБА_3, як утриманець померлого чоловіка, має право на відшкодування шкоди у виді щомісячних платежів довічно у розмірі нарахованої померлому пенсії, починаючи з грудня 2004 року.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17 вересня 2009 року позови задоволені частково: стягнуто з Полтавської центральної районної лікарні, Станції швидкої медичної допомоги м.Полтави солідарно на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_2 по 25 000 грн. кожному у рахунок відшкодування моральної шкоди, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_2 1 974 грн. витрат на проведення експертизи.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 02 жовтня 2009 року виправлена описка у рішенні суду, а саме вказано, що рішення ухвалене 17 вересня 2009 року.

ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в апеляційних скаргах, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просять рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовів у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг зазначено, що суд необгрунтовано та безпідставно зменшив суму відшкодування моральної шкоди у порівнянні з тією, що визначена у висновках експерта.

ОСОБА_3 вказувала, що суд усупереч наданим доказам безпідставно відмовив у задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат.

ОСОБА_2 стверджував, що ним надані докази відносно витрат на поховання батька, проте суд необгрунтовано відкинув ці докази.

Станція швидкої медичної допомоги м.Полтави та Полтавська центральна районна лікарня у апеляційних скаргах, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просять рішення місцевого суду скасувати, ухвалити нове про відмову у позовах.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг зазначено, що у матеріалах справи відсутні докази вини відповідачів у смерті ОСОБА_6, а відповідальність має нести саме та особа, яка заподіяла шкоду.

Окрім того, висновок суду про солідарну відповідальність суперечить встановленим обставинам та вимогам закону.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що

апеляційні скарги Станції швидкої медичної допомоги м.Полтави та Полтавської центральної районної лікарні слід задовольнити, а апеляційні скарги ОСОБА_3 і ОСОБА_2 задовольнити частково з наступних підстав:

Відповідно до п.2 ч.І ст. 307, п.4 ч.І ст.309 ЦПК України апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі скасувати рішення і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог у разі порушення норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 21 грудня 2004 року помер ОСОБА_6 - чоловік ОСОБА_3 та батько ОСОБА_2

ОСОБА_6 помер у приміщенні Полтавської центральної районної лікарні, куди був доставлений з місця свого помешкання автомобілем швидкої допомоги.

Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 04 червня 2007 року кримінальна справа про обвинувачення лікаря виїзної бригади Станції швидкої допомоги м.Полтави ОСОБА_4 і лікаря-хірурга Полтавської центральної районної лікарні ОСОБА_5 за ч.І ст.140 КК України закрита з передачею обвинувачених на поруки трудовим колективам за місцем роботи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності вини обох лікарів, а тому визнав необхідним покласти солідарну відповідальність за спричинену моральну шкоду позивачам на лікувальні заклади, де працювали зазначені лікарі станом на грудень 2004 року.

З такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони зроблені з порушенням вимог ст.213, ст.214 ЦПК України.

За загальним правилом у межах деліктних правовідносин для покладення відповідальності за завдану матеріальну чи моральну шкоду необхідно встановити наявність чотирьох елементів: шкода, неправомірні рішення, дії чи бездіяльність певної особи, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою, а також вина у завданні шкоди.

Відшкодування шкоди за відсутності вини здійснюється у випадках, спеціально передбачених законом.

Виходячи із встановлених судом обставин справи цей спір підлягає вирішенню на підставі загальних правил відшкодування шкоди - ст.1166, ст.1167, ст.1172 ЦК України.

Визнаючи лікарів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 винними у смерті ОСОБА_6, суд першої інстанції послався на постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 04 червня 2007 року.

Ў?*г

Проте, відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України лише вирок у кримінальній справі, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду,

який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, матеріали кримінальної справи відносно лікарів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за відсутності обвинувального вироку слід розцінювати на загальних підставах відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Перевіряючи доводи і заперечення осіб, які приймають участь у справі, колегія суддів дослідила висновки комісійних судових медичних експертиз, які проводилися у межах розгляду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за ч.І ст.140 КК України (т.1 а.с.132-155, т.4 а.с. 19-24 кримінальної справи №1-06/07), а також допитала членів комісії судових експертів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10

Проаналізувавши наведені докази, колегія суддів дійшла висновку, що висновки комісійних судових медичних експертиз є необгрунтованими, а показання експертів - суперечливі і неоднозначні.

З огляду на такі обставини, у справі призначена судова медична експертиза.

Згідно висновків судово-медичної (комісійної) експертизи (а.с.464-475) причиною смерті ОСОБА_6 була не масивна крововтрата, як встановлено експертами у межах розслідування кримінальної справи, а хронічна ішемічна хвороба серця; станом на ранок 21 грудня 2004 року (до приїзду бригади швидкої допомоги) прогноз для життя у ОСОБА_6 вже був вкрай неблагоприємний; між діями (бездіяльністю) лікарів на всіх етапах надання медичної допомоги ОСОБА_6 та смертю останнього причинно- наслідковий зв'язок відсутній.

Таким чином, чином твердження позивачів про винні дії лікарів ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які потягнули смерть ОСОБА_6, спростовуються об'єктивним належним доказом.

Позивачами суду не надано інших належних доказів винності працівників відповідачів у смерті ОСОБА_6

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.І ст. 307, п.4 ч.І ст.309, ст. 316, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги Станції швидкої медичної допомоги м.Полтави та Полтавської центральної районної лікарні задовольнити, апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2009 року скасувати, ухваливши нове рішення.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити у задоволенні позовів за недоведеністю.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В.І.Акопян

Судді: О.А.Лобов

ОСОБА_11