Справа № 22ц-6326/2010 Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.М. Категорія: 53 Доповідач апел. ін-т.: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Зубарєвої К.П.,

суддів: Монастирецького Д.І., Бакуса В.Я.,

секретаря Панчука І.С.,

з участю представників - ОСОБА_2 ОСОБА_3, ТзОВ "Дрогобицька інкубаторна станція", ТзОВ "Разом" ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2010 року та додаткове рішення суду від 09 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрогобицька інкубаторна станція" в особі керівника ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Разом" про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та стягнення компенсації за завдану моральну шкоду, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду від 10 червня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов"язано відповідача ОСОБА_4 видати ОСОБА_2 належним чином оформлену її трудову книжку заповнену відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", починаючи з 16 березня 1994 року до дня її звільнення 15 квітня 2003 року, у решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням суду від 09 липня 2010 року у задоволенні заявленої вимоги представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в частині залучення до участі у справі в якості співвідповідача ТзОВ "Разом" та його відповідальності перед позивачем стосовно виплати заробітної плати та стягнення компенсації за завдану моральну шкоду, відмовлено.

Рішення суду від 10 червня 2010 року та додаткове рішення від 09 липня 2010 року оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, неповно з"ясовані обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, які суд вважав встановленими. Суд не взяв до уваги представлені нею належні докази, а натомість взяв до уваги сфальсифіковані накази № 1 та № 2, які надав керівник відповідача ОСОБА_4

Посилається на те, що суд, залучивши до участі в справі ТзОВ "Разом" як співвідповідача, не ухвалив жодного рішення щодо цього товариства, яке являється правонаступником ТзОВ "Дрогобицька інкубаторна станція". Також, частково задовольнивши позов в частині видачі належно оформленої трудової книжки, суд не дослідив, що згідно актів перевірок Держнаглядпраці, саме керівником ОСОБА_4 було загублено її трудову книжку, і записи в ній повинні бути відновлені з 03.12.1979 року по 15.04.2003 року.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду від 19 липня 2010 року покликається на порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки залучивши до участі в справі ТзОВ "Разом" як співвідповідача 19 квітня 2010 року, суд, вже у своєму додатковому рішенні 9 липня 2010 року відмовляє в такому залученні.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позов до ТзОВ "Дрогобицька інкубаторна станція" та ТзОВ "Разом" в повному обсязі.

Представник ТзОВ "Дрогобицька інкубаторна станція" ОСОБА_5 у своїх запереченнях на скаргу її доводи не визнав, вказавши на безпідставність скарги, законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представників ТзОВ "Дрогобицька інкубаторна станція", ТзОВ "Разом" - ОСОБА_4, ОСОБА_5, які заперечують проти неї, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Міськрайонний суд, відмовляючи в позові ОСОБА_2С про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, виходив із того, що з дня поновлення позивачки на посаді касира ТзОВ "Дрогобицька інкубаторна станція" 18 жовтня 2002 року, вона не з»являлась на роботу до дня звільнення 15 квітня 2003 року.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Згідно ст. 367 ЦПК України, ст. 25 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-ХІV «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі працівника, незаконно звільненого з роботи підлягає негайному виконанню.

У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення відповідно до виконавчого документа.

Колегія суддів установила, що згідно з виконавчим листом примусовому виконанню підлягало рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2001 року про поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді касира.

Однак, в добровільному порядку дане рішення боржником виконано не було.

Згідно акту державного виконавця Грінченко С.С. була примусово поновлена на роботі лише 18 жовтня 2002 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов»язків на підставі відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення.

Судова колегія встановила, що видання 18 жовтня 2002 року головою ліквідаційної комісії ТзОВ "Дрогобицька інкубаторна станція" ОСОБА_4 наказу про поновлення ОСОБА_2 на роботі не є виконанням рішення суду про поновлення її на роботі, оскільки, як установлено фактично їй не було надане робоче місце та вона не була допущена до виконання попередніх обов»язків.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення з відповідача заробітної плати за спірний період (вимушені прогули) міськрайонний суд не взяв до уваги, що законодавець пов»язує момент виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника з фактичним допущенням його до виконання попередніх обов»язків на підставі акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення працівника з роботи. Фактичне допущення ОСОБА_2 до виконання обов»язків касира не відбулося. Цього факту суд першої інстанції не спростував, до протилежного висновку не дійшов, а, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з обставин, з якими законодавець не пов»язує моменту виконання рішення про поновлення незаконно звільненого працівника на роботі.

Наведене дає підстави для задоволення вимог ОСОБА_2 про стягнення в її користь заробітної плати за спірний період.

Згідно ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку, або різниці в заробітку за час затримки.

Визначена позивачкою сума 2 531,12 грн. відповідачами не оспорюється.

Підлягає до задоволення і вимога позивачки про видачу належно оформленої трудової книжки, однак зважаючи на вимоги чинного законодавства і, зокрема, п. 2.10 та розділ 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерствами юстиції та соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, відсутність даних про попередні місця праці позивачки, тривалість роботи на тих чи інших підприємствах, в установах, - слід зобов»язати відповідача видати її дублікат, за наявності представлення позивачкою підтверджуючих документів про її працю в таких підприємствах, установах, організаціях.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача в її користь 5 000 грн. моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити, оскільки, власне, факт задоволення вимог про відновлення порушених прав ОСОБА_2 є достатньою моральною компенсацією її переживань.

Безпідставною, на думку колегії суддів, є позовна вимога про зобов»язання відповідача провести нарахування внесків на ім»я позивачки до Пенсійного фонду та фонду соціального страхування населення, оскільки ці установи не приймали участі у справі, не заявляли таких вимог і не позбавлені такого права у випадку невідрахувань таких платежів відповідачем.

Як підтверджується матеріалами даної цивільної справи і, зокрема, листами територіальної Державної інспекції праці «Держнаглядпраці» у Львівській області за 2003 рік, Дрогобицької об»єднаної державної податкової інспекції Львівської області, Державного реєстратора Дрогобицької районної державної адміністрації, управління Пенсійного фонду України в Дрогобицькому районі Львівської області, витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Головного управління статистики у Львівській області - за період з 2002 по 2009 роки, процедура ліквідації на ТзОВ "Дрогобицька інкубаторна станція" не розпочиналась, Товариство є платником ПДВ та єдиного податку, звітність подається своєчасно, заробітна плата нараховується ОСОБА_4, заяви щодо проведення державної реєстрації змін чи припинення підприємницької діяльності не надходило, керівник юридичної особи - ОСОБА_4 (а.с. 7-10, 28-38).

Наведене спростовує твердження представника ТзОВ "Дрогобицька інкубаторна станція" ОСОБА_4 про відсутність (ліквідацію) Товариства.

Згідно п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалами Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня та 30 листопада 2009 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, а також заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження з ТзОВ "Дрогобицька інкубаторна станція" на ТзОВ «Разом» (а.с. 95, 96). Дані ухвали є чинними і не скасовані.

Тому належним відповідачем по справі є ТзОВ "Дрогобицька інкубаторна станція".

Крім зазначеного, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке виразилось в тому, що своїм додатковим рішенням від 09 липня 2010 року (а. с. 178) відмовив у задоволенні вимоги представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в частині залучення до участі у справі в якості співвідповідача ТзОВ "Разом", у той час як своєю ухвалою від 19 квітня 2010 року задовольнив клопотання представника позивача ОСОБА_3 і залучив до участі у даній справі в якості співвідповідача ТзОВ «Разом» (а.с. 76).

Викладене свідчить, що міськрайонний суд неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, які вважав встановленими, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, у зв»язку з чим судове рішення відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2010 року та додаткове рішення цього ж суду від 09 липня 2010 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрогобицька інкубаторна станція» в користь ОСОБА_2 2531 (дві тисячі п»ятсот тридцять одну) гривню 12 копійок заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 18 жовтня 2002 року по 15 квітня 2003 року (сума визначена без відрахувань обов»язкових платежів).

Зобов»язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Дрогобицька інкубаторна станція» видати ОСОБА_2 дублікат трудової книжки з внесенням записів про її трудову діяльність за весь період її роботи за наявності представлення ОСОБА_2 підтверджуючих документів про таку діяльність.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Зубарєва К.П.

Судді: Монастирецький Д.І.

ОСОБА_6