АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2010 року м.Чернівці

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого: Височанської Н.К.

суддів: Кулянди М.І., Міцнея В.Ф.

секретар: Скрипник С.В.

за участю: сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по неповернутому кредиту, відсотків за користування кредитом та пені і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль», треті особи приватний нотаріус Вижницького районного нотаріального округу ОСОБА_4, орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 червня 2010 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2010 року ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по неповернутому кредиту, відсотків за користування кредитом та пені.

Посилалося на те, що 5.02.2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/0006/82/44851, за умовами якого банк надав позивальнику кредит у сумі 160 000 гривень під 16,5% річних строком повернення до 4.02.2018 року.

Одночасно з метою забезпечення виконання за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

Оскільки ОСОБА_2 своїх зобов»язань за кредитним договором не виконує і ОСОБА_3 не виконує своїх зобов»язань за договором поруки, банк просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на їх користь заборгованість за кредитним договором в сумі 187 182, 40 гривень та судові витрати по справі.

В травні 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до ВАТ «ОСОБА_1 Аваль», ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Вижницького районного нотаріального округу ОСОБА_4»юк Н.В., орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними, застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Посилався на те, що 5.02.2008 року між ним та Банком укладено кредитний договір, згідно якого йому надано кошти в сумі 160 000 гривень на строк з 05.02.2008 року по 4.02.2018 року. Зазначав, що вказану суму грошей він не отримав, а цю суму отримав в банку ОСОБА_3 А тому просив визнати договір кредиту недійсним.

В забезпечення виконання кредитного договору між ним та Банком в цей же день було укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку було передано житловий будинок, розташований в с.Мілієво Вижницького району, по вул..Молодіжній, 479, в якому він проживає разом з дружиною та неповнолітнім сином. Посилаючись на те, що під час укладення договору іпотеки не була отримана згода органу опіки та піклування в порушення вимог Закону України «Про охорону дитинства», просив визнати договір іпотеки недійсним.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 червня 2010 року позов ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 187182,40 гривень та судові витрати по справі: 1700 гривень за сплату судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В решті позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Договір іпотеки від 5.02.2008 року, укладений між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 визнано недійсним.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

На вказане рішення суду ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» задовольнити повністю та відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви. Посилалося на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 5 лютого 2008 року між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/0006/82/44851, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав від банку кредит в сумі 160 000 гривень під 16,5% строком повернення до 4.02.2018 року.

В цей же день в забезпечення виконання кредитного договору між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 взяв на себе зобов»язання перед банком відповідати по зобов»язанням боржника ОСОБА_2

Також в цей же день в забезпечення виконання кредитного договору між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться по вул..Молодіжній, 479 в с.Мілієво Вижницького району Чернівецької області.

Задовольняючи частково вимоги ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» та стягуючи заборгованість за кредитним договором лише з поручителя ОСОБА_3 та відмовляючи при цьому в стягненні з ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із встановленості факту отримання грошей за кредитним договором саме ОСОБА_3, а не ОСОБА_2

Проте такий висновок суду є помилковим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов»язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно п.6.6 кредитного договору у випадку порушення позичальником будь-якої з умов договору ОСОБА_1 вправі вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки.

З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний кредитний договір був підписаний особисто позичальником відповідачем по справі ОСОБА_2 Свій підпис на кредитному договорі він не заперечував.

Разом з тим, в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що кошти, отримані за кредитним договором він віддав ОСОБА_5

Колегія суддів вважає, що дане твердження ОСОБА_2 не звільняє його від відповідальності повернення коштів за кредитним договором, оскільки договір про отримання кредитних коштів був підписаний ним особисто і він за цим договором взяв на себе зобов»язання його виконання. То, як він розпорядився кредитними коштами, зокрема передав їх ОСОБА_3 є його правом.

Заява ОСОБА_6 на а.с.52 про те, що кошти за кредитом в сумі 160 000 гривень у ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» були отримані її чоловіком ОСОБА_3, а тому відповідати за зобов»язаннями повинен він, а не ОСОБА_2 не може бути прийнята до уваги, оскільки оспорюваний кредитний договір з підстав, що він підписаний не позичальником, а іншою особою в установленому законом порядку не був визнаний недійсним.

За таких підстав відмовляти в задоволенні позову ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у суду не було підстав.

Відповідно до вимог ст..554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 та в частині відмови в задоволенні позову ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати з ухваленням у цій частині нового рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суми боргу за кредитним договором на користь ВАТ «ОСОБА_1 Аваль».

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині визнання договору іпотеки недійсним, суд першої інстанції виходив із того, що договір іпотеки укладено з порушенням Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», оскільки житловий будинок, який є предметом іпотеки, є єдиним місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому договір повинен бути визнаний недійсним як такий, що укладений без згоди органу опіки та піклування.

Проте такий висновок суду є помилковим.

Так, відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов»язуватись від імені дитини порукою, видавати зобов»язання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності ОСОБА_2 є єдиним власником будинку №479 по вул..Молодіжній в с.Мілієве Вижницького району Чернівецької області (а.с.98).

З довідки Міліївської сільської ради від 4 лютого 2008 року №415 (а.с.66) вбачається, що у житловому будинку по вул..Молодіжній, 479 в с.Мілієве проживає ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_7 Бездомні громадяни, неповнолітні та малолітні діти не зареєстровані, не проживають та не користуються вказаним житловим будинком.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами, що на час укладання договору іпотеки спірний житловий будинок був місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_7.

А тому рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору іпотеки також підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст..ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» задовольнити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 червня 2010 року скасувати.

Позов Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» заборгованість за договором кредиту в сумі 187182,40 гривень та судові витрати по справі за сплату судового збору в сумі 2550 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 240 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль», ОСОБА_3 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, скасування реєстраційних записів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно:

Апеляційний суд Чернівецької області

м. Чернівці, вул. Емінеску, 4, 58002, (0372) 55-34-03