Справа № 2-262/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2010 року

Сарненський районний суд Рівненської області

головуючий суддя - БОЛОТВІНА Л.О.

при секретарі - МАРТИНЮК І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності частини житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах двох неповнолітніх дітей заявили позов до ОСОБА_3 визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.07.2001 р. в частині спадкування відповідно 4/6 та 1/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що в м.Сарни по вул. Гагаріна № 126, видане на ім.»я ОСОБА_3 та визнати за ними та неповнолітніми дітьми право власності на вказані частини домобудівлі. Позивачки посилаються на те ,що після смерті ОСОБА_4 20.10.1992 р. відкрилась спадщина на 1/2 частину будівлі,оскільки 1/2 частина належала ОСОБА_1 як дружині в спільній сумісній власності подружжя. Спадщину прийняла вона та їхні діти, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, оскільки проживали в будинку і кожен з них мав успадкувати по 1/3 частині половини домобудівлі.

24.03.1997 р. помер ОСОБА_5 і після його смерті право на належну йому частину спадщини в розмірі 1/6 від усієї будівлі мали його дружина,ОСОБА_2 та двоє дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

В листопаді 2009 р. позивачкам стало відомо про те,що 25.07.2001 р. на ім.»я відповідачки було видане свідоцтво про право власності на всю будівлю і підставою стала заява ОСОБА_1 про відмову від спадщини після смерті чоловіка від 5.07.2001 р., однак ця заява була написана через дев»ять років після відкриття спадщини за проханням відповідачки і ОСОБА_1 не роз»яснили правові наслідки такої заяви. Крім того, ОСОБА_5 після смерті батька заяви про відмову від спадщини не подавав.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, оскільки свідоцтво про її право на спадщину після батька видане на законних підставах, її мати відмовилась від спадщини, а дружина та діти померлого брата ОСОБА_5 після його смерті виїхали з будинку і до 2009 р. в ньому не проживали.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку,що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а позов ОСОБА_2 повністю підлягає задоволенню.

Судом встановлено і цього не заперечила відповідачка, що на момент смерті 20.10.1992 р. ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги були ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5,які прийняли спадщину,оскільки фактично вступили в управління житловим будинком, так як проживали в ньому відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 р. На думку суду кожен із спадкоємців мав право на 1/3 частину будинку, в т.ч. і ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_5 24.03.1997 р. право на прийняття його частки в спадщині, відповідно до ст.551 ЦК України 1963 р.,перейшло на його дружину ОСОБА_2,з якою він перебував у шлюбі з 24.04.1993 р. та на дочок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2; оскільки на день смерті вони проживали в будинку, це свідчить про прийняття ними спадщини.

Суд погоджується з позивачками,що відповідно до ст.553 ЦК України 1963 р. спадкоємець по закону мав право відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини,тобто протягом шести місяців від дня смерті ОСОБА_4, тоді як заяву про відмову від спадщини, яка міститься в спадковій справі № 244 ОСОБА_4, ОСОБА_1 подала в 2001 р., що суперечить вимогам закону.

2.04.2001р. було видано свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на домоволодіння в м.Сарни по вул. Гагаріна № 126 на підставі рішення виконкому Сарненської міської ради від 15.03.2001 р. № 132,яке ніким не оспорювалось і є чинним.

Тому,враховуючи вище наведене, суд вважає,що усім сторонам має належати по 1/3 частині домобудівлі, як спадкового майна після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 25.07.2001 р. на ім»я ОСОБА_8 підлягає визнанню недійсним в частині спадкування 2/3 частин житлового будинку.

На час видачі свідоцтва відповідачка перебувала у шлюбі з 12.12.1997 р. з ОСОБА_9 і набула прізвище «Андреєва-Вакулко», про що свідчить свідоцтво про одруження.

Суд вважає,що позивачкам стало відомо про вказане свідоцтво в листопаді 2009 р.,коли вони звернулись до адвоката за адвокатським запитом до нотаріальної контори у зв»язку з приведенням ОСОБА_3 житлового будинку в аварійний стан і їм не було відомо про її право на будинок. А тому ними не пропущений строк звернення до суду.

На підставі ст.ст. 48,525,527,529,548,549,551,553 ЦК України 1963 р., керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 липня 2001 р.,видане на ім.»я ОСОБА_8 про спадкування житлового будинку з господарськими будівлями в м.Сарни по вул.. Гагаріна № 126 після смерті ОСОБА_4 в частині спадкування 2/3 частини даної домобудівлі.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями в м.Сарни по вул..Гагаріна № 126 Рівненської обл. в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_4,який помер 20 жовтня 1992 р.

Визнати за ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_6 право спільної сумісної власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями в м.Сарни по вул. Гагаріна № 126 Рівненської обл. в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та батька, ОСОБА_5,який помер 24 березня 1997 р.

Сторони від сплати судового збору звільнити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської обл. через районний суд з поданням протягом 10 днів заяви про апеляційне оскарження з послідуючим поданням протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя підпис копія вірно

Суддя Сарненського

Районного суду