Справа №22-ц-234/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

Головуючого: Попруги С.В.

суддів: Криворотенка В.І., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сумського районною суду Сумської області від 30 листопада 2009 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Сумської районної державної адміністрації Сумської області, державного підприємства «Сумській науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», ОСОБА_3, треті особи: Северинівська сільська рада Сумського району Сумської області, відділ Держкомзему у Сумському районі Сумської області, про визнання недійсними державною акту про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,3777 га від 24 вересня 1999 року та державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,1281 га від 22 липня 2001 року та зобов'язання до виконання робіт по розробці технічної документації з землеустрою щодо встановлених меж земельної ділянки та складання державних актів про право приватної власності на землю,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сумського районного суду від 30 листопада 2009 року відмовлено в позові ОСОБА_2 до Сумської районної державної адміністрації Сумської області, державного підприємства «Сумській науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». ОСОБА_3, треті особи: Северинівська сільська рада Сумського району Сумської області, відділ Держкомзему у Сумському районі Сумської області, про визнання недійсними державного акту про право приватної власності на земельну ділянку площею 0.3777 га від 24 вересня 1999 року та державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,1281 га від 22 липня 2004 року та зобов'язання до виконання робіт по розробці технічної документації з землеустрою щодо встановлених меж земельної ділянки та складання державних актів про право приватної власності на землю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 356, 58 гри. судового збору та 82,50 грн. на оплату витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до викладення тих обставин, якими позивачка ОСОБА_2 обгрунтовувала свої позовні вимоги, і яким, на її думку, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки, не застосував до спірних правовідносин ст. 120 ЗК України, не дотримався вимог ч.4 ст. 10 , ст. 213 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, з цими доводами погодився і представник третьої особи: Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області - ОСОБА_4, а представник відповідача ДП «Сумський науково-дослідний та проектний інститут землестрою» - ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3 заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважали рішення суду законним і обгрунтованим.

Судом першої інстанції фактично встановлено, що в 1998 році на підставі рішення виконкому Северинівської сільської ради від 14 жовтня 1993 року ДП «Сумській науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» був виготовлений акт про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_2 в с. Гриценкове Сумського району Сумської області.

За рішенням Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області від 22 грудня 1998 року було затверджено технічний звіт по складанню державних актів на право приватної власності на землю мешканців с. Гриценкове, внесені уточнення в площі їх земельних ділянок і виданої громадянам, зазначеним в додатках, державні акти про право приватної власності на землю, в т.ч. ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0, 3777 га: 0,10 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0, 2777 га - для веденя особистого селянського господарства.

У 1999 році ОСОБА_2 отримала державний акт про право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0, 3777 га в с. Гриценкове Сумського району від 24 вересня 1999 року па підставі вказаного вище рішення Северинівської сільської ради від 22 грудня 1998 року що підтверджується його копією.

У 1998 році на підставі рішення виконкому Северинівської сільської ради від 14 жовтня 1993 року ДП «Сумській науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» був виготовлений акт про погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельної ділянки ОСОБА_6 в с. Гриценкове по вул. Свердлова, 60 Сумського району загальною площею 0,6014 га., що підтверджується його копією.

За рішенням Северинівської сільської ради від 22 грудня 1998 року ОСОБА_7 були уточнені площі її земельної ділянки і виданий державний акт про право приватної власності на землю на земельну ділянку загальною площею 0, 6014 га, яка розташована в с. Гриценкове по вул. Свердлова, 60 Сумського району, на яку вона отримала державний акт про право власності на дану земельну ділянку.

За договором дарування від 17 жовтня 2003 року ОСОБА_7Д подарувала відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,8218 га.. в тому числі 0,6938 га. ріллі та 0,1280 га під будівлями, лісами та іншими угіддями.

22 липня 2004 року на підставі цього договору дарування, відповідач ОСОБА_3 отримав два державні акти про право приватної власності на земельні ділянки, розташовані в с.Гриценкове по вул. Свердлова, 26 (60), Сумського району: площею 0, 4750 га. для ведення особистого селянського господарства та площею 0, 1281 га, вартістю 33 958, 01 гри. для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель, який оспорюється позивачкою ОСОБА_2

Згідно акту обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 від 05 березня 2009 року, вона фактично користується земельною ділянкою загальною площею 0, 3913 га., яка межує з земельною ділянкою ОСОБА_3 в с. Гриценкове Сумського району.

Позивачка ОСОБА_8 не заявляла позовних вимог про визнання недійсними чи частково недійсними: рішення Северинівської сільської ради від 22 грудня 1998 року про внесення уточнення в площу земельної ділянки ОСОБА_7 та видачу останній державного акту про право приватної власності на землю, державного акту про право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_7 та договору дарування земельної ділянки відповідачеві ОСОБА_3 від 17 жовтня 2003 року; рішення Северинівської сільської ради про внесення уточнення в площу земельної ділянки ОСОБА_8 та видачу їй на цю земельну ділянку державного акту про право приватної власності на землю, в звязку з чим неможливо вирішити по суті її позовні вимоги про визнання недійсними; державного акту про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,3777 га від 24 вересня 1999 року на її імя та державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,1281 га від 22 липня 2004 року на імя відповідача та зобов'язання вчинити дії, оскільки при вирішенні даного спору суд не може виходити за межі її позовних вимог.

Виходячи з розміру фактично заявлених ОСОБА_2 вимог з позивачки необхідно стягнути на користь держави 356, 58 грн. недосплаченого нею судового збору та 82,50 гри. недосплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колег ія суддів вважає, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з насту пних підстав.

Ухвалюючи рішення по суті спору, суд першої інстанції врахував всі факги. що входять до предмета доказування, обставини, якими мотивовано рішення підтверджені належними й допустимими доказами, заперечення проти позову доведені згідно вимог процесуального закот. Висновки суду щодо неможливості задоволення позову в межах заявлених ОСОБА_2 вимог, відповідають правильно встановленим фактичним обставинам справи, цих висновків суд дійшов з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги мотивів та висновків суду викладених в рішенні не спростовують, з наступних підстав.

Так, до прийняття Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року, земельні ділянки, право власності на які посвідчено спірними державними актами, перебували в державній власності, і суб'єктом цього права в даному випадку, виступила Северинівська сільська рада Сумського району, яка 14 жовтня 1993 року та 22 гру дня 1998 року прийняла рішення про передачу у власність відповідних земельних ділянок ОСОБА_2, а також мазері відповідача ОСОБА_7, з видачею державних актів, із зазначенням розмірів і меж цих земельних ділянок.

Вищезгадані рішення виконкому та сесії Северинівської сільської ради Су мського району, і на даний час є чинними, не переглядались та не скасовувались. Позовних вимог до названої сільської ради ОСОБА_2 не заявляла, і ця сільська рада має в даній справі процесуальний статус третьої особи.

Як убачається з фотокопії нотаріально посвідченого договору земельної ділянки від 17 жовтня 2003 року (а.с. 63), ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у дар по даному договору земельну ділянку площею 0. 8218 га, з яких: 0,6938 га - ріллі: 0,1280 га - під будівлями, лісами та іншими угіддями.

Дана земельна ділянка була надана у власність ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, ведення особистого підсобною господарства за адресою с. Гриценкове, вул. Свердлова, 26 (60) Сумського району, і належала ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності не землю, виданого Северинівською сільською радою 28 січня 1999 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за №273.

Відповідно до ч.І ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно ч.З ст. 133 ЗК України угоди про перехід права власності на земельїгі ділянки вважаються укладеними з дня їх нотаріального посвідчення.

Позивачка не оспорила вищезгадані державний акт на ім'я ОСОБА_7. договір дарування, будь-яких вимог до попереднього власника земельної ділянки - ОСОБА_7. не заявляє.

Отже, рішення суду першої інстанції у вищезгаданій частині підлягає залишенню без змін.

У ст. 80 ЦПК України йдеться про те, як визначається ціна позову, тобто грошовий вираз матеріально-правової вимоги позивача до відповідачів.

Позивачка не заявляла вимог матеріально-правового характеру до відповідачів, її позовна заява носить немайновий характер, і оплачена відповідно до законодавства судовим збором та витратами на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, тому суд першої інстанції безпідставно достягнув з відповідачки на користь держави 356, 58 грн. судового збору та 82, 50 грн. на оплату витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, тому в цій частині рішення суду в зв'язку з порушенням норм процесуального права підлягає зміні шляхом виключення з рішення висновків про стягнення з ОСОБА_9 на користь держави недоплачених нею 356, 58 грн. судового збору та 82, 50 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 303, 307 п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 316, 319 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від ЗО листопада 2009 року в частині розподілу судових витрат змінити: виключити з рішення висновки щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь держави недоплачені нею 356, 58 грн. судового збору та 82. 50 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині рішення Сумського районного суду Сумської області від 30 листопада 2009 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може буди оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді