Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-883/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 лютого 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Чоха К.О.

за участю : представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

30 липня 2008 року ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП (а.с. 2-4).

02 квітня 2009 року ухвалою суду вказану справу було передано по підсудності до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 48).

Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні посилались на те, що 14 травня 2008 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Опель Вектра» (д/н НОМЕР_1), порушив правила дорожнього руху та скоїв ДТП, внаслідок якого пошкодив автомобіль «Шевроле» (д/н НОМЕР_2), яким керував позивач, чим завдав останньому матеріальної та моральної шкоди, добровільно відповідач заподіяну шкоду не відшкодував, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 25810,49 грн., моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. та 5791,10 грн. у рахунок відшкодування судових витрат.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та на їх задоволені наполягав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся судом належним чином, враховуючи вищезазначені обставини суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до ОСОБА_5 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а.с. 60, 66).

Третя особа ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлась судом належним чином (а.с. 52, 59, 65).

Вислухавши пояснення сторони, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 14 травня 2008 року о 10 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем «Опель Вектра» (д/н НОМЕР_1) рухався по пр. Ювілейному в м. Дніпродзержинську, де недотримався безпечної дистанції скоїв зіткнення з автомобілем «Шевроле» (д/н НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_2, який внаслідок чого автомобіль «Шевроле» скоїв наїзд на стоячий автомобіль «ГАЗ» (д/н НОМЕР_3), чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України, ці обставини підтверджуються копією довідки № 203 та копією постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 травня 2008 року (а.с. 5, 6).

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зазначені обставини підтверджується копією постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 травня 2008 року (а.с. 6).

Судом встановлено, що автомобіль «Шевроле» (д/н НОМЕР_2), на момент дорожньо-транспортної пригоди належав ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЯАА № 837535, виданого Дніпропетровським МРЕВ УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 04 березня 2003 року, що підтверджується копією зазначеного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 17).

У судовому засіданні встановлено, що на момент, коли сталася вищезазначена дорожньо-транспортна пригода, автомобіль «Шевроле» (д/н НОМЕР_2), перебував у фактичному володінні позивача на підставі довіреності на право розпорядження зазначеним автомобілем, виданої позивачу 14 березня 2008 року від імені ОСОБА_4 її представником ОСОБА_6, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за № 1407, ця обставина підтверджується копією зазначеної довіреності (а.с. 19).

Судом встановлено, що автомобіль «Опель Вектра» (д/н НОМЕР_1), яким керував ОСОБА_3, на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у його фактичному володінні позивача, що підтверджується копією постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 травня 2008 року (а.с. 6).

Також встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Шевроле» (д/н НОМЕР_2), в результаті його пошкодження при ДТП складає 25810,49 грн., що підтверджується відповідним висновком спеціаліста (а.с. 7-14).

У судовому засіданні також встановлено, що позивачем за послуги з оцінки розміру заподіяних збитків було сплачено 500,00 грн., що підтверджується копією квитанції від 23 червня 2008 року (а.с. 16).

Судом встановлено, що позивачем за отримання ним правової допомоги при розгляді даної справи було сплачено 5000,00 грн., що підтверджується копією квитанції №21 від 25 липня 2008 року (а.с. 15).

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року зазначено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем джерела підвищеної небезпеки.

Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності, щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення з відповідача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14 травня 2008 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди, а саме стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14 травня 2008 року 25810,49 грн. (двадцять пять тисяч вісімсот десять грн. 49 грн.).

Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача стосовно завданої моральної шкоди, яка полягає у перенесених душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна, внаслідок вказаної транспортної пригоди. Таким чином, враховуючи ступінь душевних страждань позивача, суд вважає можливим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн., а у задоволенні іншої частини позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивачу - відмовити.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме: 261,10 грн. державне мито, 30,00 грн. збір за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 500,00 грн. витрати на оплату експертної оцінки, позовні вимоги в частині стягнення витрат на юридичну допомогу у розмірі 5000 грн., суд вважає задовольнити частково, оскільки, позивачем відповідно до квитанції було сплачено кошти за ведення справи в суді, проте адвокат ОСОБА_5, не був присутній у судових засіданнях.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_3 (51900, м. Дніпродзержинськ, пр. Металургів, 80/47) на користь ОСОБА_2 (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 14а/146) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 травня 2008 року 25810,49 грн. (двадцять пять тисяч вісімсот десять грн. 49 коп.), у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. (одну тисячу грн. 00 коп.), у рахунок повернення судових витрат 1291,10 грн. (одну тисячу двісті девяносто одну грн. 00 коп.), а разом 28101,59 грн. (двадцять вісім тисяч сто одну грн. 59 коп.).

ОСОБА_2 у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем у Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ф.Ф. Маймур