У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Луньо К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно аналітичне агентство "Остро" на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 квітня 2010 року, -

ВСТАНОВЛЕНО:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Престайм.Ком.Юа", Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно аналітичне агентство "Остро" про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

Визнано недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інформацію, поширену 25.09.2010 року в 14 год. 12 хв. на Інтернет сторінці Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно аналітичне агентство "Остро" http://www.ostro.org/articles/article-70799 під заголовком "Україна феодальна. Царі місцевого розливу".

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційно аналітичне агентство "Остро" видалити з Інтернет сторінки http://www.ostro.org/articles/article-70799 статтю під заголовком "Україна феодальна. Царі місцевого розливу".

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційно аналітичне агентство "Остро" опублікувати спростування недостовірної інформації, що була опублікована 25.09.2010 року в 14 год. 12 хв. під заголовком "Україна феодальна. Царі місцевого розливу" на Інтернет сторінці Інтернет видання "Остро" http://www.ostro.org/articles/article-70799.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно аналітичне агентство "Остро" в користь ОСОБА_1 1 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно аналітичне агентство "Остро" в користь ОСОБА_2 10000 грн. моральної шкоди.

Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційно аналітичне агентство "Остро" просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянти вважають, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Стверджують, що оскаржуване рішення прийняте по відношенню до неналежного відповідача по справі, так як вони не є ні власниками, ні адміністраторами сайту, через який розповсюджено недостовірну інформацію. Судом першої інстанції не приймалося заходів для встановлення особи автора статті, який згідно чинного законодавства повинен бути залучений до участі у справі в якості співвідповідача. Також покликаються на те, що судом першої інстанції прийнято рішення про стягнення моральної шкоди за заявою неналежного позивача. Позивачами не представлено суду належних доказів заподіяння моральної шкоди.

Крім того, покликаються на те, що опублікована на Інтернет сторінці стаття є оціночним судженням автора.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 201 ЦПК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до ст.297 ЦПК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

В п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» розяснено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації;поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало, але відомості про них не відповідають дійсності(неповні або перекручені).

Судом та матеріалами справи встановлено, що 25.09.2009 року о 14 год. 12 хв. на інтернет сторінці інтернет видання "Остров" (http://www.ostro.org/articles/article-70799) було опубліковано статтю ОСОБА_3 під назвою "Україна феодальна. Царі місцевого розливу". 17.11.2009 року на інтернет сторінці інформаційного агентства "РRESSTIME.COM.UA" (http://www.presstime.com.ua/news/view/32841.html) було опубліковано статтю аналогічного змісту також ОСОБА_3 під назвою "Україна феодальна. Царі місцевого розливу".

Частково задовільняючи позовні вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов'язання вчинити дії, суд першої інстанції вірно виходив з того, що стаття під назвою "Україна феодальна. Царі місцевого розливу", автором якої є ОСОБА_4, розміщена на інтернет сторінці http://www.ostro.org/articles/article-70799 не відповідає дійсності та ганьбить честь, гідністъ, ділову репутацію позивачів.

Таким чином відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

А тому суд дійшов до вірного висновку, що ці відомості повинні бути видалені з Інтернет сторінки та спростовані шляхом опублікування відповідачем спростування, наданого позивачами.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Задовільняючи позов в часині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з того, що поширенням недостовірної інформації про ОСОБА_2, принижено його ділову репутацію, викликало недовіру з боку колег та ділових партнерів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначено судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань та було враховано вимоги розумності і справедливості.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що вони не є належними відповідачами по справі, оскільки відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.09.2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної та юридичної особи", належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Відповідно до листа відповіді №240310/1 від 24.03.2010 року на адвокатський запит представника позивачів адвоката ОСОБА_5, організація, що надавала послуги по створенню веб сайту http://www.ostro.org та на даний момент здійснює адміністрування даного веб сайту (ПП "Рулєс"), підтвердила ту обставину, що власником веб сайту http://www.ostro.org є Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційно аналітичне агентство "Остро".

Апелянтами не представлено суду належних доказів того, що не вони, а інші особи є власниками вказаного веб сайту.

Згідно ч. 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.09.2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної та юридичної особи" якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови поширення недостовірної інформації. А тому покликання апеляційної скарги на те, що до участі у справі не було залучено автора статті, є безпідставними, оскільки вирішення спору без участі автора статті не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем по справі доведено факт поширення недостовірної інформації відповідачем шляхом використання свого інтернет ресурсу http://www.ostro.org, а також те що внаслідок цього було порушено його немайнові права. Натомість відповідачами не було підтверджено достовірність оспорюваної позивачами інформації.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно аналітичне агентство "Остро" відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: