№ 2-121/10
№ -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2010 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Шостак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа відділ громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області, - про усунення перешкод у користуванні житлом, яке знаходиться у приватній власності, виселення та визнання особи такою, що втратила право користування житлом зі зняттям з реєстрації, та за зустрічним позовом Полив`яної ОСОБА_5 у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої Полив`яної ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська як орган опіки та піклування, - про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні житлом та виділення у користування окремої кімнати у спірній квартирі, визнання місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2009 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до Полив`яної ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом, яке знаходиться у приватній власності, визнання особи такою, що втратила право користування житлом та виселення зі спірної квартири зі зняттям з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що спірна квартира АДРЕСА_1 належить їм як членам однієї родини ( ОСОБА_1 - мати, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - її рідні сини ), - на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.10.1999, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська. Відповідачка ОСОБА_7 з 18 березня 2006 року по листопад 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, у звязку з чим була зареєстрована та оселилась у спірній квартирі ; 18 серпня 2006 року у них народилася донька ОСОБА_9, яку теж було зареєстровано за вказаною адресою.

Однак з часом подружнє життя ОСОБА_3 разом з відповідачкою не склалося, у звязку з чим рішенням суду від 21.11.2008 року шлюб між ними було розірвано, але відповідачка зі спірної квартири не виїхала, віддала неповнолітню доньку на виховання своїй матері, а сама залишилась проживати у спірній квартирі, де створила умови, які унеможливлюють проживання у квартирі її власників, тобто позивачів : почала приводити до квартири своїх друзів, зловживати спиртним, порушувати правила співжиття, що змусило позивачів залишити спірну квартиру і мешкати у іншому місці. При цьому відповідачка має власне житло, але добровільно залишити спірну квартиру не бажає, за комунальні послуги не сплачує. На теперішній час відповідачка не є членом родини позивачів, її проживання та реєстрація перешкоджають їм у користуванні та розпорядженні квартирою, яка належить їм на праві власності, тому просять суд винести рішення, яким усунути їм перешкоди у користуванні власностю, виселити відповідачку і зняти її з реєстрації у спірній квартирі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлений позов з наведених вище підстав, повідомила, що спірна квартира складається з трьох кімнат, одна з яких прохідна; в результаті приватизації квартира належить чотирьом особам - їй та її синам, а також її батькові ОСОБА_10, який помер у 2000 році і після смерті якого вона є спадкоємцем першої черги, однак нотаріально спадщину не оформила, вважає, що фактично її прийняла. Відповідачка не є членом їх сім`ї, до числа власників квартири не відноситься, не сплачує за комунальні послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яку змушена була сплачувати позивачка. У звязку з агресивною поведінкою відповідачки, котра провокує сварки, постійно влаштовує у квартирі розпиття спиртних нопоїв, приводить сторонніх осіб, не враховує при цьому думку її та її синів, завдає шкоди майну, яке знаходиться у квартирі, спільне проживання з нею у спірній квартирі стало неможливим, тому разом з сином ОСОБА_8 позивачка мешкає за іншою адресою; позивач ОСОБА_2 працює та мешкає тимчасово у ОСОБА_10. При цьому у відповідачки є у власності житло, до якого вона має можливість виселитись, однак добровільно зробити це не бажає. Так як онука позивачки, неповнолітня ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає разом з відповідачкою, а син позивачки як батько дитини сплачує на її утримання аліменти на користь відповідачки, тому місцем проживання дитини вважається місце проживання її матері. Позивачка просить позов задовольнити та усунути їй перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірною квартирою, виселення її разом з неповнолітньою дитиною та зняття їх з реєстрації у спірній квартирі у звязку з систематичним порушенням відповідачкою правил співжиття та неможливістю спільного проживання; судові витрати вважає можливим віднести на рахунок позивачів і не стягувати з відповідачки.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що з березня 2006 року по листопад 2008 року перебував у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають неповнолітню доньку, яка мешкає з відповідачкою і на утримання якої він сплачує аліменти на користь відповідачки. З відповідачкою Полив`яною М.Б. після розірвання шлюбу у нього склались неприязні стосунки, в результаті чого періодично у них виникають сварки, які провокує відповідачка, тому він з 2008 року проживає окремо, а у спірній квартирі зберігає деякі власні речі у окремій кімнаті, яку закриває на замок, при цьому відповідачка продовжує жити у квартирі і користуватись нею на власний розсуд. Він періодично відвідує квартиру і у листопаді 2008 року виявив, що двері у його кімнату вибиті, майно, яке там зберігалось, пошкоджено, частину речей та особистих документів відповідачка викинула на вулицю та зіпсувала. З цього приводу він звертався до міліції, про що свідчать висновки дільничого інспектора, але поведінка відповідачки не змінилась. Крім того, інші члени його сімї - мати та брат, теж з вини відповідачки не можуть користуватись спірною квартирою, тому просить заявлений позов в частині визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірною квартирою і виселення зі зняттям з реєстрації її разом з донькою, на утримання якої він платить на користь відповідачки аліменти, задовольнити, так як сумісне проживання з відповідачкою вважає неможливим; судові витрати вважає можливим віднести на рахунок позивачів і не стягувати з відповідачки.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримав у повному обсязі, про що повідомив письмово.

Відповідачка ОСОБА_12 в судовому засіданні позов не визнала та подала зустрічний позов про усунення їй перешкод у користуванні жилим приміщенням квартирою № 16 у будинку № 1 по вул.Б. Хмельницького у м. Дніпродзержинську, у якому просила зобов'язати позивачів за первісним позовом не чинити їй та її малолітній доньці Полив`яній А.В. перешкод у користуванні спірною квартирою та виділити їй разом з дитиною у користування кімнату у спірній квартирі площею 10 м кв., визнавши місце проживання дитини. В обгрунтування зустрічного позову посилається на те, що не має іншого житла, достатнього для проживання за розмірами та умовами; наполягає, що згідно ч.4 ст.156 Житлового кодексу України розірвання її шлюбу з ОСОБА_3 не позбавляє її права користуватись квартирою, яка належить ОСОБА_3 та членам його сім`ї на праві власності. Також у судовому засіданні відповідачка визнала, що дійсно спірна квартира належить позивачам на праві власності, між нею і відповідачем ОСОБА_3 та його матір`ю ОСОБА_1 склались неприязні стосунки, часто виникали конфлікти; вважає, що правил співжиття у спірній квартирі не порушувала, а позивачі не користуються квартирою з 2008 року, так як мають інше місце проживання; визнає, що з приводу конфліктів з позивачами мали місце звернення до міліції як з боку відповідачів, так і з її боку; також не заперечує, що позивач ОСОБА_3 сплачує аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, котра за їх взаємною домовленістю залишилась мешкати після розірвання шлюбу разом з нею. Також пояснила, що оплату за комунальні послуги здійснювала частково в межах наявних коштів; не заперечує, що має частку у праві спільної сумісної власності трьох осіб на квартиру АДРЕСА_2, але пояснила, що у цій квартирі мешкають її родичі: мати з чоловіком, брат, ІНФОРМАЦІЯ_3, та бабуся, ІНФОРМАЦІЯ_4, тому їй незручно буде проживати разом з ними у одній квартирі.

Представник відповідачки ОСОБА_13 у судовому засіданні теж проти первісного позову заперечувала, просила суд задовольнити зустрічний позов, однак у подальшому у судові засідання не з`являлась, у звязку з чим судовий розгляд закінчено без участі представника відповідача за первісним позовом згідно ч.2 ст.169 ЦПК України.

Представник третьої особи без самостійних вимог - відділу громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області, - в судове засідання не з`явився, листом повідомив про відсутність заперечень проти позовних вимог, просив розглянути справу без участі представника.

Представник третьої особи без самостійних вимог за зустрічним позовом - виконавчого комітету Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська як органу опіки та піклування ОСОБА_14 в судовому засіданні підтримала висновок, наданий у справі виконавчим комітетом, згідно якого на думку органу опіки та піклування задоволення первісного позову щодо випселення малолітньої Полив`яної А.В. зі спірної квартири порушує права малолітньої.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_15 пояснив, що він знає родину ОСОБА_3 і йому відомо, що після розірвання шлюбі муж ОСОБА_3 та відповідачкою між ними склались відверто неприязні стосунки, виникали скандали і мати ОСОБА_3, ОСОБА_1 опечатала двері двох суміжних кімнат; на початку листопада 2008 року ОСОБА_3 разом зі свідком прийшов до спірної квартири і знайшов двері до цих кімнат вибитими, а речі були викинуті та зіпсовані; свідкові відомо, що з цього приводу ОСОБА_3 звертався до дільничого інспектора, а потім встановлював новий замок на двері, але восени 2009 року усе повторилось і знову двері до кімнат, де знаходяться речі ОСОБА_3 були пошкоджені, все було розбито і розкидано, пошкоджений його музичний центр, особисті документи ОСОБА_3 теж зіпсовані. Йому особисто ОСОБА_3 пояснив, що це могла вчинити тільки його колишня дружина, так як він з матірю у квартирі не живуть у звязку з конфліктними стосунками з відповідачкою, а брат ОСОБА_3 знаходиться у ОСОБА_10.

Суд, вислухавши сторони, свідка, взявши до уваги позицію третіх осіб, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з наступних підстав.

Ст.391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Ст.156 Житлового кодексу України встановлено, що члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітнії дітей згоди власника не потрібно. Повнолітні члени сім`ї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку.Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки її внесення квартирної плати, як і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно ст.157 Житлового кодексу України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до змісту ст.116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; згідно ч.2 ст.406 ЦК України сервітут (право користування чужим майном) може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки; сім`я створюється в тому числі на підставі кровного споріднення.

Згідно ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці до 10 років є місце проживання її батьків.

Спірна квартира АДРЕСА_3. Хмельницького у м. Дніпродзержинську належить на праві власності ОСОБА_10, який помер (л.с.17), позивачам за первісним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.10.1999, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська (л.с.19), свідоцтва про розірвання та реєстрацію нового шлюбу ОСОБА_16, у звязку з чим нею змінено прізвище на "Дерацуянц" (л.с.16-17). Спірна квартира згідно технічного паспорту складається з трьох кімнат, дві з яких суміжні (л.с.13-14); згідно довідки про реєстрацію у спірній квартирі зареєстровано п`ять осіб - позивачі та відповідачка з малолітньою дитиною. Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_7 згідно копії особового рахунку на спірну квартиру (л.с.10) 05.05.2006 року зареєстрована як член сім`ї власника квартири у звязку з реєстрацією шлюбу з позивачем ОСОБА_3 (л.с.42), рішенням Баглійського районного суду від 21.11.2008 року шлюб розірвано, рішення набрало чинності 02 грудня 2008 року і сторонами не оскаржувалось (л.с.20). 18.08.2006 року народилась ОСОБА_9, батьками якої є сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (л.с.43); 28.08.2006 року дитину зареєстровано у спірній квартирі. Після набрання рішенням суду законної сили ОСОБА_7 з дитиною залишилась мешкати у ізольованій кімнаті площею 10 кв.м у спірній квартирі, де і мешкає дотепер, інші дві кімнати, котрі є прохідними, були закриті позивачами і відповідачкою за її словами не використовувались. При цьому позивач за первісним позовом ОСОБА_3 з 2008 року не мешкає у спірній квартирі, що підтверджується актом житлово-комунального органу (л.с.102) і не оспорюється відповідачкою Полив`яною М.Б., місцем реєстрації та проживання якої залишилася спірна квартира. Як встановлено у судовому засіданні між сторонами у справі склались неприязні стосунки, що час від часу призводило до сварок та конфліктів, з приводу яких обидві сторони неодноразово звертались до міліції і що стало причиною виїзду ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з даного місця проживання. Таким чином відповідачка та ОСОБА_3 на теперішній час не складають сім`ю і обставини, на які посилаються позивачі, суд визнає достатніми для прийняття рішення щодо припинення права користування відповідачки спірною квартирою.

Зазначені обставини підтверджуються свідченнями свідка ОСОБА_15 і не спростовані відповідачкою. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачці за первісним позовом Полив`яній М.Б. належить на праві власності частка у праві спільної сумісної власності трьох осіб на квартиру АДРЕСА_4, де зареєстровані як два інших власника цієї квартири - мати та брат відповідачки, а також інші повнолітні члени сімї відповідачки - відчим та бабуся (л.с.11, 54). Вказана квартира складається з двох кімнат (л.с.52-53). Слід зазначити, що вказані особи виходячи зі змісту ст.3 Сімейного кодексу України продовжують залишатись членами родини відповідачки, тоді як з позивачами її вже не пов`язують сімейні відносини.

З висновків та постанов Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління УМВС України у Дніпропетровській області від 05.11.2008, 24.02.2008, 15.12.2008, 25.03.2009, 26.03.2009 06.08.2009 (л.с. 12, 29, 30, 68, 90) видно, що як позивачі за первісним позовом, так і відповідачка звертались до органів внутрішніх справ з приводу вжиття заходів до винної у конфлікті сторони, але у порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України. З зазначених постанов та висновків видно, що дійсно між сторонами склались неприязні стосунки, котрі стали причиною непроживання позивачів за первісним позовом у спірній квартирі, що частково підтверджується і актами житлово-комунального органу (л.с.7,55). З показів свідка ОСОБА_15 вбачається, що дійсно мали місце випадки пошкодження майна (дверей, особистих речей, зокрема, музичного центру, документів) ОСОБА_3 з боку відповідачки. Питання про поділ майна набутого під час подружнього життя сторони в судовому порядку не вирішували, позивач ОСОБА_3 надав кредитний договір, згідно якого музичний центр, який пошкодила відповідачка, купував у 2004 році його брат ОСОБА_17 та сплачував за нього кредит з власних коштів (л.с.80-84). Зазначені обставини не спростовані належними доказами з боку відповідачки.

У відповідності до ст.131 ЦПК Україны сторони зобов`язані подати свої докази чи повідомити суд про них до або під час попереднього судового засідання; згідно ст.60 ЦПК України сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачкою за первісним позовом Полив`яною М.Б. в судовому засіданні надано квитанції про оплату житлово-комунальних послуг (л.с.46-49), однак з цих квитанцій не вбачається що оплату здійснено саме відповідачкою, крім того, вони частково відносяться до 2005 року, заповнені на прізвище ОСОБА_1 та ОСОБА_3; при цьому з претензії від 22.11.2008 року та договору про реструктуризацію боргу складеного ОСОБА_1 та житлово-комунальним органом вбачається, що станом на 01.11.2008 року утворилась заборгованість 621 грн. по квартирній платі, квитанції та оригінали квитанційних книжок, які знаходяться у позивачки ОСОБА_1, свідчать, що за 2008-2009рр. оплату за надані послуги за адресою вул.Хмельницького, 1-16 сплачувала саме вона (л.с.8-9, 103-114). З урахуванням обставин справи, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_7, котра має у власності інше житло, підлягає виселенню зі зняттям з реєстрації зі спірної квартири у звязку з неможливістю співжиття з позивачами, з наданням їй для проживання іншого житлового приміщення - квартири, у праві спільної сумісної власності на яку відповідачці належить частка.

Згідно ст.47 Житлового кодексу Української РСР норма житлової площі встановлено в розмірі 13, 85 квадратного метра на одну особу; відповідно до ст . 104 Житлового кодексу УРСР суд вправі задовольнити вимоги члена сімї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

Як видно з копії плану спірної квартири спірна квартира складається з трьох кімнат наступною жилою площею : 18, 4 кв.м, 13.6 кв.м, які є суміжними, та ізольованої кімнати площею 10, 0 кв.м, які відповідачка просить виділити їй та малолітній доньці у користування. Таким чином позивачам за первісним позовом у кількості трьох осіб залишиться у користування решта квартири, а саме дві кімнати площею 18, 4 кв.м, 13,6 кв.м, які є суміжними, що на думку суду порушуватиме як права самої Полив`яної М.Б. щодо забезпечення житлом, так і житлові права позивачів щодо забезпечення їх житлом, яке повинно відповідати встановленим вимогами ст. 47 Житлового кодексу Української РСР нормам, а також порушуватиме їх права як власників спірної квартири щодо користування нею і можливості розпорядження.

З рішення суду про стягнення аліментів, довідки з місця роботи ОСОБА_3 (л.с.100) вбачається, що з його заробітної плати регулярно утримуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та перераховуються на користь матері дитини відповідачки Полив`яної М.Б., з якою і проживає дитина. Ці обставини відповідачкою в суді визнані і не оспорюються, таким чином місце проживання неповнолітньої Полив`яної А.В. вже визначено існуючим рішенням про стягнення аліментів, спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній.

У зв`язку з викладеним вважає необхідним відмовити у зустрічному позові Полив`яній М.Б. про зобов'язання відповідачів за зустрічним позовом не чинити їй перешкод у користуванні житлом - належною їм спірною квартирою, та виділення у користування їй разом з дитиною окремої кімнати площею 10 м кв. у спірній квартирі, визнання місця проживання дитини, а первісний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом, яке знаходиться у приватній власності, виселення зі зняттям з реєстрації, задовольнити та виселити ОСОБА_7 разом з неповнолітньою донькою Полив`яною А.В., ІНФОРМАЦІЯ_2, зі спірної квартири зі зняттім з реєстрації за вказаною адресою.

Судові витрати, які складаються з витрат на інформаційне забезпечення розгляду справи в розмірі 07 грн. 50 коп., судового збору в розмірі 08 грн. 50 коп. з урахуванням позиції позивачів, віднести на рахунок позивачів.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 29, 391, 405 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 116, 156, 157, 162 Житлового кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 131, 212 216 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа відділ громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області, - про усунення перешкод у користуванні житлом, яке знаходиться у приватній власності, виселення та визнання особи такою, що втратила право користування житлом зі зняттям з реєстрації, задовольнити.

Визнати Полив`яну ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою № 16 у будинку № 1 по вул. Б.Хмельницького у м. Дніпродзержинську та виселити її разом з неповнолітньою донькою Полив`яною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з вказаної квартири до іншого жилого приміщення - квартири АДРЕСА_5, одним зі співвласників якої є Полив`яна ОСОБА_5.

Зобов`язати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області скасувати запис про реєстрацію Полив`яної ОСОБА_5, Полив`яної ОСОБА_6 за адресою квартира АДРЕСА_6.

У задоволенні зустрічного позову Полив`яної ОСОБА_5 у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої Полив`яної ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська як орган опіки та піклування, - про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні житлом, визнання місця проживання дитини та виділення у користування окремої кімнати у квартирі АДРЕСА_6, відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий у справі ОСОБА_18