РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2010 року Волноваський районний суд

Донецької області

в складі: головуючого - судді Голуб Т.І.

при секретарі Метьолкіной О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування жилого будинку, третя особа: Волноваська державна нотаріальна контора,

ВСТАНОВИВ:

14.07.2010 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.03.2001 року вона уклала з відповідачкою договір довічного утримання і остання в обмін на будинок, який належить їй на праві власності та розташований у с. Чичерино Волноваського району по вул. Губенко, 49, обіцяла піклуватися про неї. Пізніше їй стало відомо, що у нотаріальній конторі фактично був зареєстрований договір дарування жилого будинку. Відповідачка не піклується про неї, у 2007 році забрала її майно, періодично відключає у її будинку електроенергію, до неї нікого не пускає і сама їй не допомагає по-господарству. У неї неодноразово зникали гроші, відповідачка її била. Вважає, що вона уклала договір під дією обману із сторони відповідачки, яка не виконує свої обов*язки, У судовому засіданні представник позивачки звернувся до суду із додатковими позовними вимогами та просить суд визнати договір дарування спірного жилого будинку недійсним у зв*язку з тим, що позивачка під час укладення договору у зв*язку із станом свого здоров*я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати.

Позивачка у судове засідання не з*явилась, надала письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, на їх задоволенні наполягає.

Відповідачка та її представник позов не визнали та пояснили, що позивачка по своїй волі у 2001 році подарувала свій жилий будинок відповідачці, яка довгий час, як сусідка, допомагала їй по-господарству. Ніяких обіцянок по здійсненню догляду за позивачкою ОСОБА_2 останній не надавала. З 2008 року позивачка не впускає відповідачку до себе в будинок.

Третя особа, представник Волноваської державної нотаріальної контори, позовні вимоги не визнає, оскільки договір дарування спірного жилого будинку був укладений між сторонами по справі 14.03.2001 року за їх волевиявленням.

Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.ст. 203, 204, 215 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин с правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п*ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Судом встановлено, що 14.03.2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування жилого будинку, розташованого у с. Чичеріно по вул. Губенко,49, згідно з яким позивачка, маючи на праві власності жилий будинок, добровільно його подарувала, а відповідачка прийняла у дар спірний жилий будинок. Право власності у обдарованої виникло з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Складений та посвідчений у нотаріальній конторі договір дарування був виданий обдарованій, відповідачці по справі. Із змісту договору не вбачається коли продавець зобов*язаний передати товар покупцеві і останній на час слухання справи не вимагав і не вимагає його виконання. Позивачка продовжує користуватися жилим будинком.

Вказані відповідачкою та її представником обставини були підтверджені у судовому засіданні поясненнями третьої особи та свідка ОСОБА_5, які не були спростовані позивачкою та її представником.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили у судовому засіданні, що позивачка іноді зверталась до них за наданням допомоги по-господарству. У її будинку було завжди прибрано. Заборгованості по сплаті за комунальні послуги не було.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні не було встановлено судом та не було доведено позивачкою та її представником, що договір дарування жилого будинку, укладений між нею та відповідачкою по справі 14.03.2001 року, не відповідає вимогам ст.ст. 203,215 ЦК України.

Не доведені позивачкою та її представником і ті обставини, що позивачка уклала вказаний договір дарування жилого будинку під впливом обману із сторони відповідачки та що у момент його вчинення позивачка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Від призначення та проведення судом судово-психіатричної експертизи відносно позивачки її представник відмовився.

На підставі ст.ст. 203, 204, 215, 530, 655, 662 ЦК України, керуючись ст.ст. 212- 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування жилого будинку, розташованого у с. Чичерино, Волноваського району, Донецької області, по вул. Губенко, 49, укладеного між ними 14.03.2001 року та зареєстрованого у Волноваській державній нотаріальній конторі, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: