РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-515/10

Провадження № 2-515/10

27.09.2010 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко І.О.

при секретарі Мушаровій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП «Харківське міське бюро інвентаризації», 3-я особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

8 грудня 2008 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати договір купівлі-продажу домоволодіння по вул. Бакуліна,19 в м. Харкові , укладений 28.09.2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , недійсним. Також, позивач просить суд у випадку визнання правочину недійсним, дозволити йому, як зацікавленій особі повернути ОСОБА_2 вартість домоволодіння по вул.Бакуліна,19 в м. Харкові в сумі 30 440 грн з у рахуванням інфляції. Після внесенн6я вказаної суми просить визнати за ним право власності на зазначене домоволодіння.

В провадженні суду з грудня 2001 року знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про знесення прибудови та усунення інших порушень прав власності. В рамках цієї справи в 2002 році ОСОБА_1 було заявлено зустрічні позовні вимоги про виділення надлишків земельної ділянки та визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Ухвалою суду позовні вимоги ОСОБА_1 було роз»єднано в окремі провадження.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що договір купівлі-продажу домоволодіння було зареєстровано нотаріусом на підставі довідки-характеристики КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 31.08.2000 року № 1602552, в якій не вказані самовільні захвати землі та самочинно збудовані споруди, що є порушенням Інструкції про порядок видачі довідок-характеристик на обєкти нерухомого майна, яке знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб і зареєстровані в бюро технічної інвентаризації», затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства 30.04.1996 року. Вважає, що в результаті неправильно виданої довідки-характеристики нотаріусом було неправильно засвідчено договір відчуження спірного житлового будинку та порушено п.50 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року № 18/5. Крім того, вважає, що в договорі купівлі-продажу від 28.09.2000 року твердження продавця стосовно того, що житловий будинок не перебував у спорі на час засвідчення правочину не відповідають дійсності, оскільки з 1997 року в Дзержинському районному суді м. Харкова знаходилася в провадженні цивільна справа за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в реалізації права власності, провадження по якій було зупинено лише 19.11.2000 року. Одночасно на його думку , нотаріусом незаконно включено надлишки землі у розмірі 341 кв.м в предмет договору купівлі-продажу домоволодіння № 19 по вул. Бакуліна в м. Харкові, так як на це потрібно було відповідне рішення Харківської міськради, що теж є підставою для визнання правочину недійсним.

У судовому засіданні позивач, його представник ОСОБА_6В, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представники відповідача ОСОБА_7, та ОСОБА_8 , які діють на підставі довіреностей, у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та заперечували проти їх задоволення. ОСОБА_8 в обґрунтування своєї позиції пояснила, що довідка-характеристика № 1602552 від 31.08.2000 року повністю відповідає вимогам „Інструкції про порядок видачі довідок-характеристик на обєкти нерухомого майна і містить в собі інформацію, яка була відображена в технічній документації на вказаний будинок і на момент укладення договору самочинних будівель на земельній ділянці, побудованих ОСОБА_4 , не було. При посвідчені вказаного договору нотаріус ОСОБА_3 діяла в рамках цивільного законодавства та Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року № 18/5. Зазначила, що договір купівлі-продажу домоволодіння по вул.Бакуліна,19 в м. Харкові укладений 28.09.2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є двостороннім правочином, який з огляду на норми діючого на той час цивільного законодавства України, породжує відповідні права та обовязки для ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Договір купівлі -продажу укладено згідно вимог чинного законодавства України, при оформлені договору волевиявлення учасників правочину було вільним, правочин учинено у формі, встановленій законом і спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, зміст правочину не суперечить нормам Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Також, представник відповідача вважає, що при укладенні даного договору жодного права позивача не порушено, а тому й підстав для захисту його прав судом не має.

Представник відповідача - КП «Харківське міське бюро інвентаризації» до судового засідання не заявився, надав суду листа, в якому зазначив, що довідка-характеристика № 1602552 від 31.08.2000 року повністю відповідає вимогам „Інструкції про порядок видачі довідок-характеристик на обєкти нерухомого майна і містить у собі інформацію, яка була відображена в технічній документації на вказаний будинок на момент видачі. Просив справу слухати за його відсутності , та відмовити в задоволені позову ОСОБА_1

Приймаючи до уваги , що рішення суду може вплинути на права або обов»язки приватного нотаріуса, якою було посвідчено оспорюваний правочин, її залучено до участі у справі в якості 3-ї особи.

3-я особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, в судовому засіданні пояснила, що при посвідчені договору купівлі-продажу домоволодіння по вул.Бакуліна,19 в м. Харкові, укладеного 28.09.2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, не було порушено жодного припису Цивільного Кодексу України та дотримано всіх вимог Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо відчуження нерухомого майна. Припускає, що після укладення вказаного договору і були зроблені прибудови, зведені будівлі за земельній ділянці, тощо. Вважає, що підстав для визнання угоди недійсною не вбачається, у зв»язку з чим, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень на позовні вимоги, дійшов наступного.

Судом встановлені наступні факти і правовідносини:

Відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння по вул.Бакуліна,19 в м.Харкові , укладеного 28.09.2000 року та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3І, реєстровий номер № 1-1164, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 купив домоволодіння по вул.Бакуліна,19 в м. Харкові, розташоване на земельній ділянці площею 1 159 кв.м, окрім того надлишок 341 кв.м. На зазначеній земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ А-1 з пристойкою, житловою площею 44,2 кв.м, Б-сарай, Г-погріб, Д-вбиральня, І-душ, № 1-3-огорожа.

Вказаний житловий будинок 04.10.2000 року зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2, реєстровий № 200.

З технічного паспорту на будинок від 11.04.2000 року вбачається, що на земельній ділянці площею 1 159 кв.м., що зареєстрована за домоволодінням 19 по вул. Бакуліна в м.Харкові, самовільних забудов, зведених ОСОБА_4, не має. Однак, є забудова з боку домоволодіння по вул.Леніна,25, розміром 12,5м на 7,25м що розташована на земельній ділянці з числа надлишків, визначених рішенням виконкому Дзержинської райради депутатів трудящих № 20 від 26.07.1955 року. Як встановлено вироком Дзержинського районного суду від 25.02.2000 року, самовільну забудову і захват земельної ділянки було зроблено ОСОБА_6 та ОСОБА_1 Вирок суду набрав законної сили. Позивач в обґрунтування своєї позиції посилається на той факт, що вказаний вирок суду втратив свою законну силу у зв»язку з декриміналізацією злочину, який йому та його дружині було інкриміновано, через що, ніяких дії по самозахвату земельної ділянки та самочинному будівництву на ній , ні він, а ні його дружина, не вчиняли. Суд не погоджується з такими твердженнями позивача, тому що сам факт самозахвату земельної ділянки та самочинному будівництву на ній було встановлено вказаним вище вироком суду.

Згідно з рішенням виконкому Дзержинської райради депутатів трудящих № 20 від 26.07.1955 року за домоволодінням по вул.Бакуліна,19 (колишня Інженерна,13) закріплено земельну ділянку, що підлягає реєстрації у розмірі 1 159 кв.м та виявлені надлишки в розмірі 341 кв.м.

З відповіді КП «Харківське міське БТІ» від 28.09.2000року б/н , направленої на адресу начальника Харківського міського управління земельних ресурсів, земельна ділянка площею 1 159 кв.м зареєстрована за домоволодінням № 19 по вул. Бакуліна в м. Харкові на підставі вищезазначеного рішення виконкому, фактична площа ділянки складає 1 339 кв.м. , в тому числі надлишок 341 кв.м та переуступка 171 кв.м, з них 135 кв.м в сторону домоволодіння № 25 по вул.Леніна.

Як вбачається з заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.10.2005 року, ОСОБА_6, власниці частки домоволодіння по вул. Леніна, 25 в м. Харкові, виділено із числа надлишків, площею 341 кв.м, що перебувають усередині земельних ділянок домоволодінь по вул. Леніна, 25, вул. Бакуліна, 19 і вул .Коломенській, 16 в м. Харкові, земельна ділянка 319 кв. м під самочинно побудовані нею двоповерхову прибудову, надвірні будівлі, а ОСОБА_9 власнику домоволодіння по вул.Коломенській, 16 в м.Харкові , земельну ділянку, площею 22 кв.м. Вказане рішення набрало законної сили.

З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 26.10.07 року а також з матеріалів перевірки Дзержинським РО ХГУ УМВС України фактів за заявою ОСОБА_1 про незаконне оформлення довідки КП «Харківське міське БТІ» 28.09.2000 року, що на його думку призвело до незаконного посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння № 19 по вул. Бакуліна в м. Харкові, оглянутих у судовому засіданні, вбачається, що орган, який здійснював перевірку, дійшов висновку, що підстав для порушення кримінальної справи не має, оскільки договір купівлі-продажу вказаного домоволодіння між ОСОБА_10 і ОСОБА_2 укладений у відповідності з цивільним законодавством України. Вказана постанова ніким не оскаржувалась.

Сторона по договору купівлі-продажу ОСОБА_4 помер в 2004 року. За своє життя правочин не оскаржував.

Посилання позивача на те, що договір купівлі-продажу від 28.09.2000 року є недійсним у звязку з тим, що з 1997 року в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходилась справа за позовом ОСОБА_4Г, ОСОБА_5, до ОСОБА_6 про усунення перешкод в реалізації права власності і провадження по якій було зупинено лише 19.11.2000 року, судом не приймаються, оскільки спір , що виник між сторонами щодо усунення перешкод в реалізації права власності, ніяким чином не міг бути підставою для відмови в посвідченні вказаного вище договору купівлі-продажу. З змісту договору вбачається, що жилий будинок, який є предметом цього договору, на момент його укладення нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, не заставлений, в спорі і під забороною ( арештом) не перебуває, прав щодо нього у третіх осіб немає. Таким чином, у продавця, в особі ОСОБА_4 , не було перешкод в реалізації свого права на розпорядження належним йому на праві власності жилим будинком.

Відповідно до вимог с. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.

Вивчивши доводи, наведені позивачем в обгрунтування заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необгунтовані, не підтверджені належними доказами, а тому підстав для визнання оспорюваного позивачем договору купівлі-продажу недійсним, немає.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що договір купівлі-продажу домоволодіння по вул.Бакуліна,19 в м. Харкові, укладений 28.09.2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3І, реєстровий номер № 1-1164, укладено з додержанням вимог, необхідних для чинності правочину.

Відповідно до вимог ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивачем ОСОБА_1 не визначено, яке його право було порушено укладанням оспорюваного договору і має бути захищено судом, а також не надано суду доказів про те, що договором купівлі-продажу домоволодіння по вул.Бакуліна,19 в м. Харкові, укладеним 28.09.2000 року між відповідачем та ОСОБА_4 порушені будь-які права та інтереси ОСОБА_1, які підлягають судовому захисту.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині надання дозволу заінтересованій особі повернути ОСОБА_2 вартість домоволодіння по вул.Бакуліна,19 в м. Харкові у сумі 30 440 гривень з у рахуванням інфляції та визнати за позивачем право власності на зазначене домоволодіння, не підлягають задоволенню, оскільки гл.10 ЦК України (в редакції 1963 року), гл. 24 ЦК України не передбачають визначених позивачем підстав набуття права власності.

Таким чином, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10,11, 57-60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст..ст.41, 42, 47 ЦК України ( в редакції 1963 року), суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння № 19 по вул.. Бакуліна в м. Харкові, укладеного 28 вересня 2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, надання дозволу на повернення вартості домоволодіння та визнання права власності на домоволодіння № 19 по вул.. Бакуліна в м. Харкові- відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду харківської області шляхом подачі через суд 1 інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: І.О.Грищенко