Справа № 22ц-839/10р. Головуючий у І-й інстанції Ніткевич А.В.
Категорія справи 52 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Безпятко О.І.,

за участю представників позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та представника ВАТ „Сокальський тепличний комбінат ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 грудня 2009 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні її позову до ВАТ „Сокальський тепличний комбінат, третя особа ОСОБА_6, про: 1) визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року в частині звільнення позивачки з посади Голови правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат та в частині обрання на цю посаду ОСОБА_6; 2) поновлення позивачки на посаді Голови правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат; 3) скасування наказу про призначення Головою правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат ОСОБА_6; 4) стягнення з відповідача на користь позивача середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 01.07.2006 року та 5) моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

Дане рішення оскаржила позивачка ОСОБА_2

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Висновок суду про преюдиційність рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10.01.2007 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ВАТ „Сокальський тепличний комбінат про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року вважає помилковим, оскільки вона участі у вищезгаданій справі не брала і щодо неї у цій справі жодні обставини встановлені не були.

Висновок суду про те, що позивачка була звільнена з посади Голови правління відповідно до наказу відповідача № 7 від19.09.2006 року, виданого на виконання рішення загальних зборів акціонерів ВАТ від 18.09.2006 року, також вважає помилковим, оскільки вважає, що згаданий наказ у вересні 2006 року не видавався, а був створений лише у серпні-вересні 2009 року, що стверджується цілим рядом наявних у матеріалах справи доказів, які не були прийняті до уваги судом.

Також вважає помилковим висновок суду про законність прийнятого на загальних зборах акціонерів ВАТ від 18.09.2006 року рішення про звільнення позивачки, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів невиконання позивачкою її посадових обовязків, порушення статуту і чинного законодавства на момент прийняття цього рішення на зборах і не вказав у чому саме це полягало. При цьому поза увагою суду залишились надані позивачкою переконливі докази того, що жодних порушень у сфері господарської діяльності нею вчинено не було, що стверджується довідками ДПІ у Сокальському районі і Прокуратури Сокальського району Львівської області.

Звільнення її з роботи на підставі наказу № 22 від 20.11.2006 року вважає заходом дисциплінарного стягнення, однак в порушення вимог ст.149 КЗпП України жодних пояснень у неї витребувано не було, а також не було подано до суду будь-яких доказів про те, що такі пояснення від неї вимагались.

Вважає, що судом не зясовано, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору (зокрема за п.4 ст.40 КЗпП), чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода.

Вважає, що судом не було дано належної оцінки тому, що відповідачем не було вручено позивачці копії наказу про її звільнення на підставі рішення загальних зборів та не проведено з нею повного розрахунку по заробітній платі; тому, що під час перебування позивачки на лікарняному в табелі обліку робочого часу проставлено „прогул; тому, що 1 і 2 липня 2006 року були вихідними днями (субота і неділя), хоча в Запереченнях відповідача на позов зазначено, що „позивач припинила роботу 01-02.07.06.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, відмову у задоволенні позовних вимог суд мотивував тим, що:

-у відповідності до ч.3 ст.99 ЦК України загальні збори акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат вправі були своїм рішенням від 22.07.2006 року усунути позивачку, як голову правління ВАТ, із займаної посади;

-рішення загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року (яким позивачку було звільнено з посади голови правління згаданого ВАТ, а ОСОБА_6 обрано новим головою правління) вже було предметом судового розгляду по справі за позовом ОСОБА_7, однак рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 10.01.2007 року (яке набрало законної сили) ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні його позову до ВАТ „Сокальський тепличний комбінат про визнання загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року недійсними, а відтак всі рішення, які приймались на згаданих зборах акціонерів, є правомочними, а обставини, встановлені рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 10.01.2007 року, у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, не підлягають встановленню і доказуванню по даній справі;

-позивачкою не оскаржувались 1) протокол № 1 засідання Спостережної ради ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 19.09.2006 року, яким новообраного голову правління ОСОБА_6 було зобовязано видати наказ про розірвання контракту з головою правління ВАТ ОСОБА_2 та звільнення її з займаної посади згідно рішення загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року та 2) наказ голови правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат ОСОБА_6 від 19.09.2006 року № 7, яким було розірвано контракт з головою правління ВАТ ОСОБА_2 та звільнено її з займаної посади з 19.09.2006 року;

-припинення трудових відносин з позивачкою, як головою правління ВАТ, згідно рішення загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року відбулось відповідно до вимог ст.7 КЗпП України, ст.65 ГК України, п. „г ч.5 ст.41 Закону України „Про господарські товариства та п.8.3.5 „г Статуту товариства (в редакції 1999 року).

Однак, колегія суддів вважає, що з вище наведеними висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно з ч.4 ст.65 Господарського кодексу України у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обовязки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін, а згідно ч.6 ст.65 ГК керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону.

Як вбачається з вище наведених норм законодавства, керівник підприємства перебуває з власником (власниками) підприємства у трудових відносинах.

Статтею 4 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього, тобто основним законодавчим актом, що регулює трудові та повязані з ними відносини, є Кодекс законів про працю України, відповідно до ст.3 якого до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності.

Статтею 36 КЗпП України встановлені підстави припинення трудового договору, зокрема підстави, передбачені контрактом (п.8).

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів міститься розяснення про те, що:

- на підставі п.8 ст.36 КЗпП трудовий договір припиняється за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання, а оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством статті 36, 39-41 КЗпП (п.13);

- при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові і що суд не вправі визнати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не повязували звільнення (п.18);

що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 і п. 1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника (п.22).

Позивач ОСОБА_2 працювала головою правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат з 27.12.1996 року (т.1, а.с.137).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачку звільняли з займаної нею посади декілька разів, в той же час судом першої інстанції (виходячи з мотивувальної частини оскаржуваного рішення) так і не було встановлено, коли саме її було звільнено, яким саме органом управління ВАТ і з яких підстав відповідно до закону, хоча ці обставини мають визначальне значення для правильного вирішення спору.

Як вбачається з повідомлення за підписом голови Комісії з припинення ВАТ „Сокальський тепличний комбінат ОСОБА_6 від 24.07.2006 року, перший раз позивачку було звільнено з роботи на підставі рішення загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 22.07.2006 року „про припинення ВАТ „Сокальський тепличний комбінат шляхом його перетворення (у ТзОВ „Сокальський тепличний комбінат) „в порядку статті 40 КЗпП України …з 22 вересня 2006 року у звязку з припиненням Товариства (т.1, а.с. 5).

Статутом ВАТ „Сокальський тепличний комбінат в редакції від 10.09.1999 року (чинній станом на 22.07.2006 року - на час проведення вище згаданих зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат) питання обрання та відкликання Голови Правління ВАТ віднесено до виключної компетенції Загальних Зборів акціонерів Товариства (підпункт „г п.8.3.5 Статуту т.1, а.с. 256-275).

В матеріалах справи, які надійшли до суду апеляційної інстанції, був відсутнім протокол вище згаданих загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 22.07.2006 року.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представниками кожної із сторін спору були подані свої копії Протоколів № 1 загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 22.07.2006 року, які в частині формулювання п.1.2 містять розбіжності: в копії протоколу поданій представниками позивачки зазначено про „звільнення із займаних посад відповідних посадових осіб ВАТ (в т.ч. і позивачки, як голови Правління), а в копії протоколу поданій представником відповідача про „усунення із займаних посад цих же осіб без жодного посилання на норму ч.3 ст.99 ЦК України.

Крім цього, для такого члена виконавчого органу ВАТ (Правління), як голова Правління, питання усунення від виконання обовязків є рівнозначним до звільнення згаданої посадової особи з роботи, а відтак положення трудового законодавства поширюються і на випадок „усунення із займаної посади позивачки (як голови Правління ВАТ), однак зі сторони відповідача цих положень дотримано не було.

Принагідно слід зауважити, що ВАТ „Сокальський тепличний комбінат до цього часу так і „не припинено та не перетворено у ТзОВ.

Крім цього, вище згадані загальні збори акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 22.07.2006 року рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 24.01.2007 року визнані недійсними (т.1, а.с.62-63), а відтак у суду не було правових підстав посилатись в оскаржуваному рішенні на те, що „усунення голови правління ОСОБА_2 із займаної посади було правомірним та відповідало вимогам ст.99 ЦК України.

Другий раз позивачка була звільнена з посади голови правління ВАТ рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року.

Як вбачається зі змісту протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року, підставою для звільнення позивачки стала пропозиція доповідача по даному питанню, акціонера ОСОБА_8, який запропонував звільнити позивачку з займаної посади „в звязку з невиконанням посадових обовязків та грубим порушенням положень статуту Товариства, чинного законодавства (т.1, а.с. 48-54) без зазначення умов контракту (який мав би бути укладеним з позивачкою, як головою правління ВАТ), як підстави для його розірвання, а також будь-яких інших правових підстав, передбачених законодавством, як підстави для припинення трудового договору так само, як і у вище згаданому рішенні загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року.

Контракт, який мав би бути укладений з позивачкою, як головою правління ВАТ, в матеріалах справи відсутній.

Як пояснили представники позивачки в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, такий контракт з нею укладався, обидва його примірники були на підприємстві і примірник позивачки залишився у її службовому кабінеті, доступу до якого вона була позбавлена у звязку з усуненням її з посади.

Як вбачається зі змісту Протоколу № 1 засідання Спостережної ради ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 19.09.2006 року та наказу голови правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат ОСОБА_6 від 19.09.2006 року № 7, примірник контракту, укладеного з позивачкою, був у розпорядженні відповідача (т.1, а.с. 240-241, 242), однак його копії до суду він не подав, посилаючись на викрадення документації з ВАТ.

В той же час, Протокол № 1 засідання Спостережної ради ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 19.09.2006 року, яким новообраного голову правління ОСОБА_6 було зобовязано видати наказ про розірвання контракту з головою правління ВАТ ОСОБА_2 та звільнення її з займаної посади згідно рішення загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року, та наказ голови правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат ОСОБА_6 від 19.09.2006 року № 7, яким було розірвано контракт з головою правління ВАТ ОСОБА_2 та звільнено її з займаної посади з 19.09.2006 року, також не містять посилання на будь-які умови контракту, який було розірвано з позивачкою, які б передбачали підстави для його розірвання, а також на будь-які інші правові підстави, передбачені законодавством, як підстави для припинення трудового договору.

Як вбачається зі змісту вище згаданих Протоколу № 1 засідання Спостережної ради ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 19.09.2006 року та наказу голови правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат ОСОБА_6 від 19.09.2006 року № 7, ці рішення були прийняті на виконання рішення загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року і є похідними від цього рішення (т.1, а.с. 240-241, 242).

Частиною 3 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Як вбачається зі змісту рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10.01.2007 року, предметом даного спору були порядок скликання і проведення загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 рок при цьому ОСОБА_2 не брала участі у розгляді цієї справи та взагалі не була її учасником і питання підставності припинення з нею трудового договору, як з головою правління згаданого ВАТ (і, відповідно, питання правомірності обрання на цю посаду ОСОБА_6Л.), не були предметом, ні позовних вимог, ні предметом дослідження судом (т.1, а.с. 57-60).

З урахуванням вище наведеного, у суду не було правових підстав для застосування до позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року в частині звільнення позивачки з посади Голови правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат та в частині обрання на цю посаду ОСОБА_6 норми ч.3 ст.61 ЦПК України, так само, як неправомірним є посилання суду на ту обставину, що позивачкою не оскаржувались протокол № 1 засідання Спостережної ради ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 19.09.2006 року та наказ голови правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат ОСОБА_6 від 19.09.2006 року № 7, оскільки ці рішення є похідними від рішення загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року і були прийнятими на його виконання.

Крім цього, вище згадані протокол № 1 засідання Спостережної ради ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 19.09.2006 року та наказ голови правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат ОСОБА_6 від 19.09.2006 року № 7, всупереч вимог ст.131 ЦПК України, були подані до суду лише 30.09.2009 року (разом з наказом по ВАТ від 21.08.2009 року № 1 (???) „Про скасування наказу від 20.11.2006 року № 22, яким позивачку було звільнено з роботи з 20.11.2006 року по п.4 ст.40 КЗпП України (за прогули третє звільнення ! - т.1, а.с. 55, 56, 225-229 + 240-241, 242, 251) без пояснень щодо їх несвоєчасного подання, а також без будь-яких доказів про ознайомлення з ними позивачки або доказів про її відмову від ознайомлення або доказів про їх надіслання позивачці.

В той же час, як вбачається з доповідної від 01.11.2006 року (т.1, а.с. 252), листа за підписом ОСОБА_6 на імя прокурора Сокальського району (т.1, а.с. 200), а також вище згаданого наказу від 20.11.2006 року № 22 (т.1, а.с. 55), сам відповідач позивачку ОСОБА_2 вважав такою, що „станом на 17.11.2006 року перебувала „у трудових відносинах з ВАТ „Сокальський тепличний комбінат.

З урахуванням всіх вище наведених факторів в їх сукупності, колегія суддів знаходить обґрунтованими сумніви позивачки (апелянта) щодо наявності вище згаданих протоколу № 1 та наказу № 7 станом на вересень 2006 року (т.2, а.с. 35-36).

Як зазначалось вище, стороною відповідача контракт, який згідно протоколу № 1 засідання Спостережної ради ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 19.09.2006 року та наказу голови правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат ОСОБА_6 від 19.09.2006 року № 7 було розірвано з головою правління ВАТ ОСОБА_2, до суду подано не було, а відтак відповідачем не доведено наявність умов, визначених сторонами в контракті, як умови для його розірвання, а також не наведено інших правових підстав для припинення трудового договору (статті 36, 39-41 КЗпП).

Статтею 7 КЗпП України передбачено, що законодавством можуть бути встановлені додаткові (крім передбачених у статтях 37 і 41 цього Кодексу) підстави для припинення трудового договору деяких категорій працівників за певних умов (порушення встановлених правил прийняття на роботу та ін.).

В той же час, ні доводи відповідача, ні оскаржуване рішення суду, не містять посилання на спеціальні норми законодавства України, які б дозволяли застосувати до спірних правовідносин ст.7 КЗпП України.

За вище наведених обставин, висновок суду про те, що „припинення трудових відносин із головою правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат згідно рішення загальних зборів акціонерів від 18.09.2006 року відбулося відповідно до вимог ст.7 КЗпП України, ст.65 ГК України, п. „г ч.5 ст.41 Закону України „Про господарські товариства та п.8.3.5 „г Статуту товариства (в редакції 1999 року), не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

Частиною 1 ст.233 КЗпП України встановлено, що у справах про звільнення працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або дня видачі трудової книжки.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів погоджується з висновками оскаржуваного рішення суду щодо поважності пропуску позивачкою встановлених ст.233 КЗпП України строків на звернення до суду.

За вище наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про незаконність рішення загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року в частині звільнення ОСОБА_2 з посади Голови правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат і в частині обрання на цю посаду ОСОБА_6 та про необхідність задоволення позовних вимог про поновлення позивачки на посаді Голови правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат з 22 липня 2006 року і стягнення з відповідача на її користь середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Ст. 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як вбачається з довідки про заробітну плату позивача, її середній заробіток за 1 (один) робочий день становив 97 грн. 56 коп. (т.2, а.с. 195), а згідно з Запереченнями відповідача „позивач припинила роботу 01-02.07.06 (т.1, а.с. 114-115) доказів про те, що після 01.07.2006 року їй виплачувалась заробітна плата, відповідачем до суду подано не було.

А тому на користь позивачки слід стягнути її середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 липня 2006 року по 22 березня 2010 року включно в сумі 91 511 грн. 28 коп. з розрахунку:

97 грн. 56 коп. / за 1 робочий день х 938 робочих днів = 91 511 грн. 28 коп.

Колегія суддів також вважає, що поновлення на роботі позивачки і стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу самі по собі є достатніми факторами відшкодування моральної шкоди, а тому приходить до висновку, що у позовній вимозі про стягнення моральної шкоди позивачці слід відмовити.

Позивачкою в обґрунтування позовної вимоги про скасування наказу про призначення Головою правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат ОСОБА_6 не подано до суду будь-яких доказів про існування такого, а відтак і ця позовна вимога не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 3 і 4, 314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 грудня 2009 року скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 частково задовольнити.

Визнати недійсним рішення загальних зборів акціонерів ВАТ „Сокальський тепличний комбінат від 18.09.2006 року в частині звільнення ОСОБА_2 з посади Голови правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат та в частині обрання на цю посаду ОСОБА_6.

Поновити ОСОБА_2 на посаді Голови правління ВАТ „Сокальський тепличний комбінат з 22 липня 2006 року.

Стягнути з ВАТ „Сокальський тепличний комбінат на користь ОСОБА_2 її середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 липня 2006 року по 22 березня 2010 року включно у розмірі 91 511 грн. 28 коп. (з урахуванням всіх обовязкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: (п і д п и с)

Судді: (п і д п и с и)