РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Кота І.Н., Шашкіної С.А.

При секретарі: Качмар М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Управління культури і туризму Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Вільної профспілки Першого українського театру для дітей та юнацтва на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 грудня 2009 року, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду частково задоволено позов ОСОБА_1 до Управління культури і туризму департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, третя особа - Вільна профспілка Першого українського театру для дітей та юнацтва про скасування наказу про відсторонення від роботи, скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Скасовано наказ заступника начальника Управління культури Львівської міської ради №139-К від 22 травня 2006 року про оголошення відсторонення від виконання обов'язків генерального директора Першого українського театру для дітей та юнацтва ОСОБА_1.

Скасовано наказ виконуючого обов'язки начальника Управління культури Львівської міської ради №141-К від 23 травня 2006 року про звільнення генерального директора Першого українського театру для дітей та юнацтва ОСОБА_1.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді генерального директора Першого українського театру для дітей та юнацтва з 23 травня 2006 року.

Стягнуто з Управління культури і туризму департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 59 578, 80 грн. середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з Управління культури і туризму департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 1 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з Управління культури і туризму департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь держави 51 гривню державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 1615 грн. 10 коп. допущено до негайного виконання.

Рішення суду оскаржили Управління культури і туризму Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Вільна профспілка Першого українського театру для дітей та юнацтва. В апеляційних скаргах просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, покликаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. При цьому Управління культури і туризму Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради стверджує, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи на вимогу органу первинної профспілкової організації у зв'язку з порушенням ним законодавства про працю, про колективні договори та угоди. Вважають, що звільнення позивача відбулося з чітким дотриманням норм чинного законодавства.

Вільна профспілка Першого українського театру для дітей та юнацтва стверджує, що Наказ про звільнення з роботи ОСОБА_1 із займаної посади повністю відповідає вимогам ст. 45 КЗпП України. Твердження позивача про те, що він не знав про подання вимоги про розірвання з ним трудової угоди та те, що йому на було надано йому копії вимоги, що позбавило його можливості оскаржити її у встановленому законом порядку до суду, не відповідає дійсності і спростовується актом про відмову від отримання копії вимоги від 17.05.2006 року. Також судом не враховано те, що наказ про звільнення №141-К від 23.05.2006 року не є наказом про дисциплінарне стягнення, оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулося не за порушення трудової дисципліни, а за порушення законодавства. Крім того, зазначають, що рішення суду є неточним щодо розрахунку середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання апеляційних скарг, заперечення вимог останніх, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 працював на посаді генерального директора Першого українського театру для дітей та юнацтва.

Наказом заступника начальника управління культури Львівської міської ради №139 к від 22 травня 2006 року його відсторонено від виконання обов'язків генерального директора на час роботи комісії, утвореної розпорядженням міського голови для вивчення конфліктної ситуації в театрі.

Наказом виконуючого обов'язки начальника управління культури Львівської міської ради №141 к від 23 травня 2006 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з 24 травня 2006 року на підставі ст. 45 КЗпП України. В наказі зазначено, що такий винесений на підставі вимоги виборного органу первинної профспілкової організації від 06 травня 2006 року про звільнення генерального директора ОСОБА_1 із займаної посади у зв'язку із порушенням ним законодавства про працю, про колективні договори і угоди, закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Статтею 46 КЗпП України передбачений вичерпний перелік підстав відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим органом.

В наказі №139 к від 22 травня 2006 року відповідач не зазначив, а в судовому засіданні не довів з яких передбачених законом підстав позивача було відсторонено від роботи.

А відтак суд скасував даний наказ, як такий що суперечить вимогам закону.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності. Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред'явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.

Судом встановлено, що вимогу виборного органу первинної профспілкової організації від 06 травня 2006 року ОСОБА_1 отримав лише 01 червня 2006 року, тобто після винесення наказу про його звільнення з роботи, чим фактично був позбавлений можливості оскаржити таку у встановленому порядку передбаченому ч. 2 ст. 45 КЗпП України. Безпідставними є покликання апелянтів про те, що ОСОБА_1 відмовився від копії вимоги, яка йому надавалась ще до видачі наказу про його звільнення, так як дані твердження суперечать встановленими судом обставинам справи.

Крім того, позивачем спростовані, а відповідачем та третьою особою не доведено підставності всіх пунктів вимоги профспілкового комітету Вільної профспілки Першого українського театру для дітей та юнацтва від 06 травня 2006 року, щодо порушення ним законодавства про працю.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 з роботи та поновив його на посаді генерального директора Першого українського театру для дітей та юнацтва з часу винесення незаконного наказу.

Стягуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу в користь ОСОБА_1 в сумі 59 578 грн. 80 коп., судом не було враховано те, що позивач при поновленні його на роботі за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03 червня 2008 року отримав середньомісячний заробіток в сумі 1630 грн. 36 коп., а також судом помилково визначено кількість днів вимушеного прогулу 786, замість 780. Чого не заперечують сторони.

А отже, 59 578, 80 (1630,36 + 6 * 75,80) 59 578, 80 2085,16 = 57 493, 64, сума яка підлягає стягненню.

Тому рішення суду в цій частині слід змінити.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, то в цій частині слід ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є сатисфакцією моральної шкоди.

В решті, судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п.2, 309 ч.1 п. п. 1-4, 314 ч. 2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги Управління культури і туризму Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Вільної профспілки Першого українського театру для дітей та юнацтва задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 грудня 2009 рокув частині стягнення з Управління культури і туризму Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 змінити, стягнувши в його користь 57 493 грн. 64 коп.

В частині стягнення з Управління культури і туризму Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 1000 грн. моральної шкоди скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: