Справа №22-ц-562/10 Суддя-доповідач - Ільченко
УХВАЛА

06 квітня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Смирнової Т.В.

суддів - Ільченко О.Ю., Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2010 року

про повернення позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до адміністрації муніципального утворення селища Сангар Кобяйського району Республіки Саха (Якутія), державної установи - регіонального ввідділення Фонду соціального страхування Російської Федерації по Республіці Саха (Якутія) про стягнення боргу,

встановила:

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2010 року відмовлено визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до адміністрації муніципального утворення селища Сангар Кобяйського району Республіки Саха (Якутія), державної установи - регіонального ввідділення Фонду соціального страхування Російської Федерації по Республіці Саха (Якутія) про стягнення боргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просять зазначену ухвалу скасувати і передати питання на новий розгляд. При цьому зазначають, що відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах всі витрати мають прийняти на себе Україна та Російська Федерація, тому позовна заява безпідставно була визнана неподаною.

Дослідивши доводи скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких

підстав.

Згідно зі ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без ння вимог, викладених у ст.ст.119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. Якщо позивач не виконає вимоги ухвали заява вважається неподаною та повертається йому.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 січня 2010 року позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2Т залишено без руху у зв'язку з тим, що у заяві не зазначено ціни позову, обставин, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги, доказів, що підтверджують ці обставини перелік документів, що додається, і крім того, не додано документів, що підтверджують сплату судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У позовній заяві зазначено вимоги як немайнового, так і майнового характеру.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2009 року №825, опублікованої 13 серпня 2009 року, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи за позовом майнового характеру становить 120 грн.

Згідно з п.п. «а», «д» ч.І ст.З Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» судовий збір із позовних заяв становить 1% ціни позову, але не менше 3 і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а з позовних заяв немайнового характеру - 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Проте, до позовної заяви не додано документів на підтвердження сплати зазначених судових витрат.

В апеляційній скарзі вказано, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, а ОСОБА_2 - інвалідом третьої групи.

П.18 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мите» передбачено звільнення від сплати судового збору інвалідів першої та другої груп, однак ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 пільг щодо сплати судового збору не надано.

Що ж стосується витрат на інформаційно-технічне забезпечення, то звільнення від їх сплати постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2009 року №825 не передбачено.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позову ОСОБА_1 без руху.

Зважаючи на те, що протягом встановленого ухвалою від 04 січня 2010 року строку недоліки нею не усунуто, суд обґрунтовано визнав її позовну заяву неподаною.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на Конвенцію про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифіковану Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, не є слушними, оскільки ст.2 Конвенції передбачає звільнення від сплати мита та відшкодування витрат громадян кожної з країн-учасниць на тих же умовах, що і власні громадяни, ОСОБА_1 проживає на території України і звернулась до суду на території України, тому при вчиненні процесуальних дій має право користуватись пільгами, встановленими законодавством України для її громадян.

Таким чином, доводи апелянтів про те, що витрати по цій справі мають прийняти на себе Україна та Російська Федерація, також є безпідставними, незважаючи на те, що відповідачем у справі є державна установа Російської Федерації.

Однак, що стосується позову ОСОБА_2, то ним заявлено вимогу про стягнення недоплаченої пенсії по інвалідності і згідно з п.4 ч. 1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» він звільнений від сплати судового збору, а відповідно до ч.З ст.81 ЦПК України витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи зазначеної категорії не підлягають оплаті при зверненні до суду і стягуються за результатами її розгляду.

Колегія суддів не може погодитися з висновком судді про те, що позов ОСОБА_2 підлягав залишенню без руху у зв'язку з ненаданням доказів, оскільки відповідно до п.4 ч.6 ст.130 ЦПК України суддя у попередньому судовому засіданні з'ясовує, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, та встановлює строки їх подання.

Отже, ухвала суду від 21 січня 2010 року в частині повернення позову ОСОБА_1 постановлена з дотриманням норм процесуального права і підлягає залишенню без зміни, а в частині повернення позову ОСОБА_2 - підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд зі стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви.

У зв'язку з наведеним апеляційну скаргу слід частково задовольнити.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.І п.1, 313 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2010 року в частині визнання неподаним позову ОСОБА_2 скасувати з направленням справи в цій частині до того ж суду для вирішення питання зі стадії прийняття.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий -

Судді -