Справа № 22ц-403 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Категорія: 34 Доповідач: Штефаніца Ю.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Федоришина А.В.

при секретарі: Гарванко М.М.

за участі позивачки ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 23 листопада 2009 року, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданої залиттям квартири АДРЕСА_1 в якій вони проживають та просили стягнути з відповідачки завдані їм майнові збитки, які остаточно визначили в сумі 1756 грн. та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 3000 грн..

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2009 року позовні вимоги задоволені повністю та постановлено стягнути із ОСОБА_3 на користь позивачів 1756 грн. матеріальної шкоди, 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 1280 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи, а також 81 грн. на відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, вказуючи на те, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, ухвалене внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт, визнаючи факт залиття квартири позивачів внаслідок витікання води з її квартири №87 через незакритий кран, зазначає, що встановлений судом розмір відшкодування матеріальних збитків не відповідає фактичній шкоді є завищеним та ґрунтується на висновках судової будівельно-технічної експертизи, обєктивність якої є сумнівною. На думку апелянта, позивачі не надали суду доказів заподіяння їм моральної шкоди, а встановлений розмір такого відшкодування значно перевищує розмір прямої шкоди. Просить оскаржуване рішення змінити та зменшити суму відшкодування матеріальних збитків, а у відшкодуванні моральної шкоди відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції, в супереч доводам апелянта, з достатньою повнотою та всебічністю дослідив надані сторонами докази, вірно встановив фактичні обставини справи, спірні правовідносини та правильно застосував матеріальне і процесуальне право при вирішенні даного позову.

Судом першої інстанції встановлено, і апелянтом не оспорюються наступні обставини. Позивачі є наймачами квартири АДРЕСА_1, а відповідачка квартири №87 в цьому ж будинку, яка розташована поверхом вище над квартирою позивачів.

З акту про залиття від 09 травня 2006 року квартири АДРЕСА_2 та акту обстеження і фіксації стану квартири №83 від 15 травня 2006 року, схематичного плану залиття квартири та фотознімків видно, що квартира позивачів була затоплена власником квартири №87 внаслідок витікання води через незакритий водопровідний кран в цій квартирі, що призвело до затоплення приміщень кухні, холу, вітальні, ванни і туалету в цій квартирі та заподіяння матеріальних збитків (а.с.6-18).

Відповідності до вимог ст.ст. 10, 177 ЖК України, громадяни зобовязані забезпечувати схоронність жилих приміщень. Бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, додержуватися правил утримання жилого будинку та користування жилими приміщеннями.

Відповідачка ОСОБА_3 не заперечила того факту, що залиття квартири сусідів Бевз відбулось внаслідок витікання води з її квартири з незачиненого крану, та не спростувала своєї вини в завданні шкоди майну позивачів в наслідок недбалості, погодившись відшкодувати завдані збитки, але в меншій сумі ніж визначив суд.

Таким чином, задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що внаслідок залиття квартири позивачів, останнім було заподіяно з вини відповідачки матеріальну шкоду, а тому при вирішенні спірних правовідносин вірно застосував ст.1166 ЦК України.

При визначенні розміру відшкодувань майнової шкоди, суд вірно виходив із висновків судової будівельно-технічної експертизи за №439 від 19.06.2009 року, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту становить 1756 грн., яка визначена за результатами експертного дослідження, проведеного за ухвалою суду, експертом з належним фаховим рівнем щодо дослідження обєктів нерухомості, будівельних матеріалів, оцінки будівельних обєктів та споруд (а.с.90-99), здійснено на основі безпосереднього візуального огляду, обстеження та обміру квартири, вивчення матеріалів справи, щодо обставин та обсягів залиття приміщень, в тому числі з урахуванням пояснень відповідачки, та не викликає сумніву в своїй достовірності. Враховуючи, що дані висновки зроблені на основі більш повного і всебічного зясування обставин, що стосуються предмета проведення експертизи, суд цілком обгорунтовано поклав ці експертні висновки в основу свого рішення.

Таке рішення суду відповідає розясненням п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року (із змінами і доповненнями), відповідно до яких потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ.

Що стосується підстав та розміру відшкодувань немайнової шкоди, то враховуючи, що затоплення квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_5. призвело до зміни звичного їм способу життя, душевних переживань, повязаних з пошкодженням житла внаслідок залиття та необхідністю проведення його ремонту, колегія суддів вважає, що матеріалами справи доведена підставність заподіяння позивачам моральної шкоди з вини відповідачки. В той же час, колегія суддів не вбачає обґрунтованим рішення суду щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 3000 грн. та, виходячи з конкретних обставин справи, засад розумності, виваженості і справедливості вважає, що розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню позивачам, слід визначити в сумі 1000 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні із зменшенням суми відшкодувань позивачу моральної шкоди.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст. ст.,309, 313, 314, 316,319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 23 листопада 2009 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, зменшивши суму відшкодувань моральної шкоди, яку визначити в 1000 (тисячу) грн., що підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_1.

В іншій частині це рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Федоришин А.В.

ОСОБА_6Г