РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Качмар М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2010 року, -

ВСТАНОВЛЕНО:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування своїх вимог покликалася на те, що 21.08.2001 року позивач та відповідач уклали шлюб. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачкою. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24.06.2009 року шлюб між сторонами було розірвано. За час перебування у шлюбі, у травні 2003 року сторони придбали квартиру по вул. Зеровій, 1/5 в м. Львові. Оскільки сторони не можуть добровільно здійснити поділ квартири, позивачка змушена звернутися до суду.

Просила поділити спільно нажите майно квартиру АДРЕСА_1, виділивши їй у власність ? спільної квартири.

В подальшому позивач збільшила свої позовні вимоги і просила виділити їй у власність ? даної квартири, покликаючись на те, що відповідач не сплачує у повному розмірі аліменти на утримання дітей, яких не вистарчає на їх утримання, а також діти проживають з нею.

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна.

Здійснено поділ спільної квартири АДРЕСА_1, виділивши у власність ОСОБА_2 ? вказаної квартири.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Стверджує, що судом не було взято до уваги те, що хоча квартира була придбана під час шлюбу, однак за кошти, які він заробив будучи на заробітках в РФ до шлюбу та за кошти його батьків, а тому є його особистою приватною власністю. Також судом неправомірно було збільшено частку позивачки, оскільки він сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі визначеному рішенням апеляційного суду Львівської області від 28.09.2009 року.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.08.20001 року по вересень 2009 року. Від подружнього життя у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачкою. За час спільного проживання, у відповідності до договору купівлі продажу від 22 травня 2003 року, сторони набули майно квартиру у м. Львові по вул. Зерова, 1/5, яка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_1

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, відступаючи від рівності часток при поділі майна та збільшуючи її частку у цьому майні, суд виходив з того, що з позивачем проживають двоє неповнолітніх дітей, тому для фізичного, духовного і морального розвитку, необхідно створення додаткових умов його проживання, а аліментів які виплачує відповідач ОСОБА_1 на двох дітей у розмірі по 350 грн. щомісячно гривень недостатньо для забезпечення лікування, фізичного та духовного розвитку дітей.

З таким висновком суду першої інстанції, судова колегія погодитися не може, оскільки він не відповідає обставинам справи, судом при вирішення спору, неправильно застосовані норми матеріального права, у зв'язку з чим рішення суду підлягає зміні на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Відповідно ст.. 60,63 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і вони мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном.

У відповідності з нормами ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частка майна одного із подружжя може бути збільшена, якщо з ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно рішення апеляційного суду Львівської області від 28.09.2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, з ОСОБА_1 стягнуто в користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3, 12.04.2000 року та ОСОБА_4, 03.05.2004 року по 350 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.2008 року і до досягнення дітьми повноліття. ОСОБА_1 не ухиляється від сплати аліментів.

Судом достовірно встановлено, що спірна квартира набута сторонами під час їхнього подружнього життя.

Апелянтом не представлено належних доказів того, що така була куплена ним за власні заощадження. Після купівлі квартири сторони зареєструвалися в ній і стали там проживати , що в черговий раз свідчить про те, що дана квартира була придбана для їхньої сім'ї.

А тому безпідставними є покликання апелянта на те, що дана квартира є його одноособовою власністю.

Збільшивши розмір частки в спірному майні позивача ОСОБА_2, суд не з'ясував, чи є розмір аліментів, які одержує позивач недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку дітей та їх лікування. А позивач не представила тому жодних належних доказів.

Таким чином, судова колегія вважає, що відсутні підстави для збільшення розміру частки ОСОБА_2 у спільно нажитому майні, тому частки подружжя є рівними і кожному із них належить по 1/2 частці майна квартири АДРЕСА_1.

За таких обставин, колегія суддів, враховуючи наведені обставини справи, та оцінивши їх в сукупності згідно вимог цивільного процесуального законодавства, приходить до висновку про поділ майна подружжя в рівних частках.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч.2 ст. 314 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2010 року в частині виділення у власність ОСОБА_2 ? частини квартири АДРЕСА_1 змінити, виділивши їй у власність ? частини вказаної квартири.

В решті рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: