РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 2-2126/10

провадження у справі № 2-2126/10

30 листопада 2010 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В. Б.,

при секретарі Палашкевич М. В.,

з участю позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новограді-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу укладеного без наміру створення сімї, недійсним, -

в с т а н о в и в:

В листопаді до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про визнання шлюбу укладеного без наміру створення сімї, недійсним. В обґрунтування позову зазначає, що разом з відповідачкою ОСОБА_2 вони спільно прожили девять днів. За весь час він не відчув ніяких сімейних стосунків. Його життя не набуло ознак подружжя. Тому вважає, що оскільки спільне проживання було не тривалим та враховуючи характер їхніх з відповідачкою стосунків, розуміє, що шлюб з боку відповідачки ОСОБА_2 був укладений без наміру створення сімї, а тому просить суд визнати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2, зареєстрований 13 липня 2010 року у міському відділі РАЦС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №134, недійсним з моменту його укладення.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Встановлено, що сторони з 13.07.2010 року перебувають у зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Новоград-Волинського міськвиконкому Житомирської області, актовий запис №134, шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину Артема, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвами про шлюб та про народження дитини (а.с.4, 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

В юридичному розумінні вільна згода жінки та чоловіка на укладення шлюбу означає, що кожен з них розуміє значення своїх дій та їхні наслідки і свідомо приймає рішення утворити сім'ю.

Відповідно до ч.2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. При цьому фіктивність намірів може мати місце як щодо обох сторін, так і щодо однієї з них.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Позивачем в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів того, що у відповідачки була фіктивність намірів на укладання шлюбу. Крім того доводи позивача щодо фіктивності шлюбу спростовуються показами як самого позивача так і показами свідків, які показали, що сторони у справі мали намір створити сімю, перед укладанням шлюбу тривалий час зустрічалися, мали один до одного почуття поваги і любові.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час укладення та реєстрації шлюбу волевиявлення сторін було вільним, без фізичного чи морального примусу. В момент укладення шлюбу позивач та відповідачка, як окремо кожний так і разом усвідомлювали значення своїх дій і могли керувати ними.

Доказів укладення шлюбу відповідачкою з метою заволодіння майном, задоволення або використання інших майнових чи особистих інтересів за рахунок позивача, останній в судове засідання не представив.

Твердження позивача про те, що після реєстрації шлюбу позивач та відповідачка не тривалий час могли бути разом і відразу після реєстрації шлюбу відповідачка переїхала з дитиною до батьків, суд не приймає до уваги, оскільки воно немає юридичного значення. Як вже зазначалось, закон передбачає намір створення сім'ї та набуття права та обов'язків подружжя, а не тривалість сімейно-шлюбних відносин після реєстрації шлюбу.

Крім того, суд вважає, що перебуваючи короткий термін у шлюбі сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що останні спільно не проживають і не підтримують шлюбних відносин. Різні погляди на права та обовязки подружжя, нерозуміння один одного, призвели лише до припинення подружніх відносин, а не до недійсності шлюбу.

Таким чином у суду немає жодних підстав для задоволення позову.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст..ст.22, 24, 27, 38 СК України, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу укладеного без наміру створення сімї, недійсним відмовити.

Сторони можуть ознайомитись з повним рішенням суду 03 грудня 2010 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: