Справа №22ц-110/10 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Категорія: 39 Доповідач: Крайник Н.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Каблака П.І.

суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

при секретарі: Гарванко М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та немайнової шкоди, заподіяної внаслідок порушення авторського права та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Редакції газети "Галицька Зоря", ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,-

в с т а н о в и л а:

22.05.2006 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 в свою користь 7000 грн. матеріальної та 5000 грн. моральної шкоди за порушення авторського права.

ОСОБА_1 подав зустрічний позов в якому просив визнати відомості, викладені ОСОБА_3 в статті «Критикам про критику або як і коли плюються професори», опублікованій в газеті «Галицька Зоря» такими, що не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність та ділову репутацію.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення авторського права задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 7000 гривень та моральну шкоду в сумі 500 гривень, внаслідок порушення авторського права, а всього 7500 гривень.

В задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_1 до Редакції газети "Галицька Зоря", ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Суд, покликаючись на факт видання ОСОБА_1 брошури «Що таке філологія, або відповідь Олегові Баганові» та опублікування в ній статті ОСОБА_3 «Критикам про критику або як і коли плюються професори» прийшов до помилкового висновку, що відповідач ОСОБА_1 порушив право позивача, як автора , а відтак йому діями відповідача спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Зазначає, що відповідач не порушив права позивача, як автора зазначеної статті, так як в брошурі зазначив, що « ….зберігаючи авторські права, подає текст ОСОБА_3 як своєрідну цитату із газети «Галицька Зоря» від 29 вересня 2005 року, залишаючи орфографічні огріхи».

Суд безпідставно відмовив в задоволенні зустрічного позову, прийшовши до помилкового висновку, що поширена інформація щодо ОСОБА_1 носить критичний та оціночний характер, а тому не є предметом судового захисту. Суд не застосував ст.ст. 297, 298 ЦК України, які слід було застосувати при вирішенні спору та неправильно застосував ст.ст. 1, 47-І Закону України "Про інформацію", які регулюють дані правовідносини, у зв»язку з чим ухвалив незаконне рішення.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог та задоволити зустрічний позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону «Про авторське право і суміжні права» у випадку порушення авторського права, що дає підстави для судового захисту, суд має право постановити рішення про відшкодування збитків, завданих порпушенням авторського права, відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням авторського права, виплату компенсації, що визначається судом у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При визначенні розміру компенсації за порушення авторського права слід враховувати суть порушення, необхідність судового захисту прав позивача, стан взаємовідносин сторін, мету створення твору, можливість його вільного використання, кількість допущених порушень авторського права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач ОСОБА_3 відповідно до вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права» є автором статті «Критикам про критику або як і коли плюються професори» та зазначена стаття є об»єктом авторського права, а тому право позивача підлягає судовому захисту відповідно до ст. 50 цього Закону.

Районним судом вірно застосовано норми матеріального права, однак не враховано, що розміщення в брошурі «Що таке філологія, або відповідь Олегові Баганові» статті ОСОБА_3 «Критикам про критику або як і коли плюються професори» не мало на меті використання даної статті в інтересах наукових розробок відповідача ОСОБА_1, а навпаки, підготовка та випуск самої брошури з розміщенням в ній статті ОСОБА_3 поряд зі статтями ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (які є об»єктом критики в статті ОСОБА_3Р.) була викликана необхідністю спростування викладених у статтті ОСОБА_3 тверджень стосовно професорів - відповідача Р.ОСОБА_1 та ОСОБА_4, з метою ознайомлення з усіма статтями загалом науковців та студентів.

Тому, на думку колегії суддів, рішення районного суду в частині розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 слід змінити та стягнути з відповідача в користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 10 мінімальних заробітних плат (мінімальна заробітна плата на день постановлення рішення складала 350 грн.), що становить 3500 грн.

Крім того, районний суд прийшов до помилкового висновку, що діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає в приниженні його в очах громадськості міста, співпрацівників та студентів навчального закладу в якому він працює та що негативні емоції та переживання, що були викликані порушенням його авторського права вплинули на його спокій та стан здоров»я, а також погіршились його ділова активність та громадські зв»язки.

З матеріалів справи вбачається, що стаття ОСОБА_3 «Критикам про критику або як і коли плюються професори» була опублікована за подачею автора в газеті «Галицька Зоря» від 29 вересня 2005 року, а відтак була доступна широкому загалу читачів за бажанням самого автора. Крім того, позивач не надав суду доказів того , що опублікування зазначеної статті в брошурі «Що таке філологія, або відповідь Олегові Баганові» порушило його нормальні життєві зв»язки та вплинуло на його стан здоров»я.

Тому, на думку колегії суддів, рішення суду в цій частині слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

Суд вірно відмовив в задоволенні зустрічного позову та прийшов до правильного висновку, що поширена в статті ОСОБА_3 «Критикам про критику або як і коли плюються професори» інформація є оціночними судженнями з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири, а тому відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту.

Тому в решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.п.п.2,3 ст.307, ст..309, ст.ст. 316, 317,319 ЦПК України колегія суддів ,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2009 року в частині розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 змінити. Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 3500 грн. матеріальної шкоди.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2009 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 500 грн. моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В решті рішення злишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий :

Судді :