Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2- 589/2010р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

17 травня 2010р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі Омарбековій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

28.01.2009р. за підсудністю з АНД районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ( а.с. № 29).

Позивач у позовній заяві та в судовому засіданні 17.05.2010р. разом із представником ОСОБА_3. , яка діє на підставі ордера № НОМЕР_1 Індустріального району м. Дніпропетровська (а.с. № 40,41) в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 11.08.2006р. у Красногвардійському відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні стосунки з відповідачкою припинено з листопада-грудня 2006р., коли відповідачка зібравши речі виїхала з квартири до м. Харкова. Причиною припинення шлюбних відносин стало небажання відповідачки миритися з тривалими відрядженнями позивача по роботі до Грузії, через що в родині виникали конфлікти. З березня 2008р. позивач знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою - ОСОБА_4, з якою бажає створити нову родину. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Протягом часу, який був наданий для примирення, сторони не відновили подружні стосунки. Просили шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні .

Відповідачка та її представник - ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності від 10.02.2010р. ( а.с. № 76) в судовому засіданні 17.05.2010р. не заперечували проти розірвання шлюбу, підтвердили, що наданий судом шестимісячний термін для примирення позитивних результатів не дав та остаточного примирення не відбулося. Проте відповідачка не визнала вказаний позивачем термін припинення шлюбних відносин, наполягала на тому, що вони (відносини) припинено з травня 2008р., а причиною припинення шлюбних відносин вважала погані побутові умови з урахуванням незавершеного ремонту в придбаній квартирі, що унеможливило сумісне проживання з позивачем. Просили шлюб розірвати.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через неможливість спільного проживання, розбіжності та неможливість ведення сумісного господарства, через що виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин з осені 2007р. Строк на примирення позитивних результатів не приніс, відновлення подружніх стосунків у подружжя не відбулося. На день розгляду цивільної справи позивач вже знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою ОСОБА_6

Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

При винесенні даного рішення, суд вважає за можливе визначити що шлюбні стосунки між сторонами припинено восени 2007р. (не приймаючі до уваги ані період припинення шлюбних відносин, вказаний позивачем, ані відповідачкою, оскільки між двома періодами є велика різниця, та дані періоди не підтверджено жодними доказами, ані показаннями свідків, ані іншими письмовими доказами), оскільки згідно із закордонним паспортом, ще в серпні 2007р. сторони разом знаходились в Грузії, чого не заперечували ані позивач, який лише зазначив, що хоча й вони були разом, проте ця поїздка була суто ділова, ані відповідачка, яка зазначила, що до Грузії вони їздили відпочивати у статусі подружжя. Крім того, сумісне знаходження в Грузії в серпні 2007р. підтверджується фотографіями, наданими відповідачкою, дійсність яких не оспорював позивач.

Що стосується інших письмових доказів, наданих відповідачкою, а саме: роздрукування sms повідомлень, то суд їх не може покласти в основу висновку про остаточний розрив подружніх стосунків, оскільки вони не містять будь-якої інформації, яка б була підтвердженням причини та остаточного періоду припинення шлюбних відносин. Крім того, походження роздрукування таких sms повідомлень, як зазначила відповідачка це інтернет. З клопотанням про відповідні запити суду до оператора мобільного звязку зацікавлена сторона до суду не зверталась.

Суд, в якості доказу періоду припинення подружніх стосунків, не може прийняти пластикову картку страхової компанії на ім,я ОСОБА_2, оскільки без додавання полісу про страхування вона не містить інформації про період її видачі та іншу суттєву інформацію.

Показання всіх допитаних у судовому засіданні 17.05.2010р. свідків з боку позивача ОСОБА_6 (співмешканка), ОСОБА_7 (мати співмешканки), ОСОБА_8І.(двоюрідний брат),з боку відповідачки - ОСОБА_9А.(мати), ОСОБА_10І.(подруга по навчанню в інституті, свідок на свадьбі), ОСОБА_11А.(близький друг), суд оцінює критично, оскільки показання свідків як з боку позивача, так і з боку відповідачки містять протиріччя, крім того свідками виступали або близькі родичі сторін, або такі особи які знаходяться зі сторонами в особливих відносинах, які позбавляють їх можливості давати обєктивні свідчення.

Таким чином, єдиним безспірним доказом останнього часу, коли сторони ще підтримували подружні стосунки, є сторінки закордонного паспорту відповідачки, де вони разом перетинали кордон між Грузією та Україною 30.08.2007р. Заперечення позивача щодо того, що під час цієї поїздки їх стосунки вже мали суто ділове підґрунтя, суд оцінює критично, оскільки ці ствердження спростовуються фотознімками подружжя ОСОБА_2 під час поїздки, які долучені до матеріалів справи.

З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені більше двох с половиною років тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка не заперечувала проти того, що сторони дійсно не підтримують подружніх стосунків, термін для примирення позитивних результатів не приніс, позивач знаходиться у цивільному шлюбі із жінкою, дітей у ОСОБА_2 від шлюбу не має, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 10, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 11.08.2006р. Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, під актовим записом № 519 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які не мають дітей - розірвати.

Стягнути при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС на користь держави з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 8грн. 50 коп. з кожного.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя : Н.В.Ткаченко