АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Буленка О.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Панчснка О.О.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 листопада 2010 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_4 - 325 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням злочину; 5 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди; 200 грн. - витрат на юридичну допомогу.

Стягнуто з відповідачів, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави по 29 грн. 75 коп. зі сплати судового збору.

В іншій частині позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 я Анатоліївна та ОСОБА_3 звернулися з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, прохають рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4.

В апеляції зазначили, що судом, при ухваленні рішення, не прийнято до уваги вимоги ст. 1179 ЦК України, відповідно до якої неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах, а у разі відсутності у неї майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, ця шкода відшкодовується батьками даної неповнолітньої особи, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Колегія судців, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав для задоволення скарги не знаходить.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, позивачка має малолітню дитину, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається в Кременчуцькій спеціалізованій школі №7.

27.04.2009року приблизно о 11 год., знаходячись в коридорі ЗОШ №7 в м. Кременчуці, неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, побачивши учнів 4-го класу, які бігли по шкільному коридору і намагаючись їх зупинити, для цього виставив ліву руку І передпліччя, чим наніс удар ОСОБА_5 в область тулубу, від якого останній упав на підлогу. В результаті падіння у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини, що викликала компресійний перелом тіл 4-го та 5- го грудних хребців, що по ступеню тяжкості відносяться до пошкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоровя, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи за № 1005 від 29 липня 2009 року.

13.07.2009року СВ Крюківського РВ по даному факту було порушено кримінальну справу за ознаками ст.122 ч.1 КК України.

01.09.2009року діяння ОСОБА_6 було перекваліфіковане на ст.128 КК України, тобто спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень з необережності.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від

03.11.2009року, закрито кримінальну справу відносно ОСОБА_6 і застосовано заходи виховного характеру до неповнолітньої особи у вигляді передачі його під нагляд батьків: ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Відповідно до довідки від 02.11.2009 року за №02-10/1447, виданої Кременчуцькою міською дитячою лікарнею, ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні ДМЛ з 28.04. по 22.05.2009 року з діагнозом компресійний перелом тіл 4-го та 5-го хребців. Рекомендовано організувати школу в дома (б місяців), продовжити ЛФК, препарати кальцію, вітамінотерапія, виготовити коректор осанки.

Згідно фіскальних чеків, на лікування позивачкою ОСОБА_5С, було затрачено 325 гри. 00 коп.

Згідно довідки, виданої директором спеціалізованої школи №7, ОСОБА_5 учень 5-го класу та з 01.09.2009 року по 29.01.2010 року навчався за індивідуальною формою навчання (заняття на дому).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Факт нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 також не заперечувався відповідачами по справі, що відображено у рішенні місцевого суду.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, отже на момент заподіяння тілесних ушкоджень мав 14 років.

Згідно ч.3 ст. 33 ЦК України, неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього Кодексу.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо відшкодування позадоговірної шкоди, а саме шкоди щодо завданої здоровю неповнолітньою особою.

Відповідно до статті 1179 ч.2 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами).

В даному випадку неповнолітній ОСОБА_6 немає особистого майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, тому позовні вимоги було предявлено до його батьків.

Місцевим судом також вірно встановлено, що внаслідок необережних дій зі сторони ОСОБА_6С, в наслідок суспільно-небезпечного діяння, було заподіяно шкоду здоровлю малолітній дитині позивача, іДо спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження, які викликали тривалий розлад здоровя.

Виходячи зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди моральна шкода може полягати, зокрема : у приниженні честі, гідності, порушенні стосунків з оточуючими людьми, моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, що потребує додаткових зусиль для організації свого життя, тощо.

Враховуючи саму поведінка відповідачів, які в добровільному порядку не відшкодували завданих збитків, завдали позивачці моральних страждань, оскільки вона змушена була вишукувати додаткові кошти та витрачати додаткові зусилля на організацію свого життя, внаслідок чого її дитина потрапила до лікарні в звязку з необережними діями сина відповідачів, що виразилось у фізичному болю та стражданнях малолітньої дитини позивачів, яких вона зазнала, додаткових коштів на її харчування, перебування в медичному закладі, суд прийшов до вірного висновку щодо стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, зменшивши її розмір, у відповідності до встановлених судом обставин.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду,

Ухвалене судом рішення є законним, обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -

відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 листопада 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: О.О.Буленко

Судді: С.М.ОСОБА_7Панченко