Справа № 2-266/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2010 року смт. Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Морозова О.Б.

при секретарі Костюк Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Куликівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області про визнання неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії (а.с .4-6), мотивуючи вимоги наступним.

Він має статус «дитини війни» та відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 р. йому повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Вказує, що державні соціальні гарантії «дітям війни», встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені чи скасовані іншими нормативно-правовими актами. Посилається, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 350 грн., з 01 квітня 359 грн., з 01 жовтня 366 грн., Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 380 грн., з 01 квітня 406 грн., з 01 жовтня 411 грн., Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 470 грн., з 01 квітня 481 грн., з 01 липня 482 грн., з 01 жовтня 498 грн. Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» установлено у 2009 р. прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 р.. Зазначає, що рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 та від 09.07.2007 р. та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» і Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», якими обмежуються виплати «дітям війни». Просив визнати дії відповідача неправомірними щодо нарахування та виплати йому підвищення до пенсії як дитині війни в розмірах, менших ніж передбачено Законом України «Про соціальний захист дітей війни»; зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни у розмірах, передбачених вищевказаним Законом за період з 01.01.2006 по 01.06.2010 року.

В судове засідання позивач, представник відповідача не з'явились, про розгляд справи повідомлені у встановленому порядку. Позивачем подана заява про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача надав суду заперечення (а.с.11-12). Суд розглядає справу у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Правовий статус дітей війни, основи їх соціального захисту встановлюються Законом України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-ІV від 18.11.2004 (із змінами та доповненнями). ОСОБА_3 гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 1 вищевказаного Закону дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (02 вересня 1945 року) Другої світової війни було менш 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 має пільги, визначені ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", що підтверджується пенсійним посвідченням.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.

Згідно п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим законом, зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст. 111 цього Закону, відповідно якої у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року, було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), такі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» , як п. 12 ст. 71, яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього закону.

Згідно п. 41 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2008 року текст ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни» викладено у новій редакції, відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідно до п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пунктів 36-100 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" ЗУ " Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2008 року.

Положення статей, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення

Конституційним Судом України цього рішення - тобто з 09 липня 2007 року і 22 травня 2008 року відповідно.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнанні неконституційними. Відповідне рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України Закони, ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Законами України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" і "Про Державний бюджет

України на 2010 рік" положення ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинялось, а отже допомога в цей період мала нараховуватись у визначених цим Законом розмірах.

Відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо виплати позивачу державної соціальної допомоги не у розмірі визначеному ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" та Рішень Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-пр/2008.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач щомісячно отримує пенсію, а тому мав змогу знати, що надбавку у вигляді щомісячної соціальної допомоги дітям війни у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком він не отримує.

У нього виникло право після 01.01.2006 року звернутися до суду з відповідним позовом.

Позивач звернувся до суду лише 02.07.2010 року року. Відповідач наполягає на застосуванні до вимог позивача за 2006 рік строку давності, оскільки він не заявив клопотання про поновлення строків на звернення до суду, а також не надав доказів, що цей строк пропущений з поважних причин. Заперечення відповідача наявними у справі матеріалами не спростовуються. В звязку з цим вимоги позивача за 2006 рік задоволені бути не можуть.

Аналізуючи правові норми в сукупності з рішеннями Конституційного Суду України, що наведені вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Потрібно визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати позивачу щомісячної соціальної допомоги за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р., з 22 травня 2008 р. по 27 липня 2010 р. у меншому розмірі ніж визначено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; зобовязати відповідача провести перерахунок та здійснити виплату позивачу щомісячної соціальної допомоги відповідно до вказаного Закону за період з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р., з 22 травня 2008 р. по 27 липня 2010 р.(день винесення рішення суду) з урахуванням виплаченої щомісячної соціальної допомоги.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 40,40 грн. (37+3,40).

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 57-61, 79-88, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 19, 22, 152 Конституції

України, ст.ст. 15-16 ЦК України, Законом України „Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р.

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області щодо виплати ОСОБА_2 щомісячної соціальної допомоги за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 21 липня 2010 року у меншому розмірі ніж визначено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_2 щомісячної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 21 липня 2010 року з урахуванням виплаченої щомісячної соціальної допомоги.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити .

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 40 грн. 40 коп..

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Куликівський районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня його проголошення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Куликівського районного суду О.Б.Морозов