АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.і.

Суддів: Карнауха П.М. , Дорош А.І.

при секретарі Ткаченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі , гідності , ділової репутації та відшкодування шкоди,

колегія суддів , заслухавши доповідь судді - доповідача Обідіної О.І.

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Карлівського районного суду від 30.08.2010 р. в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати , справу направити на новий розгляд.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

По справі встановлено, що 10.02.2010 р. ОСОБА_3 звернувся до начальника УБОЗ ГУМВС України із заявою про загрозу рейдерського захвату ВАТ «Ланнівський цукровий завод» невідомими особами , до яких , на його думку причетний ОСОБА_2 У зв»язку з чим просив захистити його права та не допустити правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з роз»яснення Постанови ПВСУ № 1 від 27. 02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» , згідно з якими не є підставою для задоволення позову звернення особи до органів, в компетенцію яких входить перевірка такої інформації.

При цьому, судом першої інстанції вірно звернуто увагу на положення ст. 40 Конституції України та враховані висновки Рішення Конституційного суду України від 10.04.2003 р. у справі про поширення відомостей.

З вказаними висновками погоджується колегія суддів , оскільки в даному випадку в діях відповідача має місце реалізація свого конституційного права, а не намір поширити недостовірну інформацію з метою приниження честі, гідності та ділової репутації позивача.

Беручи до уваги , що по справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність в заяві ОСОБА_4 завідомо неправдивих відомостей, а також те, що в ході судового розгляду не було встановлено , що вказане звернення до правоохоронних органів було здійснено не з метою захистити свої права та свободи , а з наміром поширити щодо ОСОБА_2 негативну інформацію , суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Так, посилання апелянта на роз»яснення положень вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України не дає підстав для висновку, що останні були невірно застосовані судом першої інстанції до спірних правовідносин.

Керуючись ст. 303, 308 , 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних спав протягом 20 днів.

С У Д Д І :

Згідно.