Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2-540/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2010 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: ПозивачаОСОБА_3
представника позивачаОСОБА_4
ВідповідачівОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
представника відповідачів ОСОБА_8
представника третьої особиОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Комсомольську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відібрання дитини, відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про встановлення місця проживання малолітньої дитини, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

В грудні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відібрання малолітньої дитини та відшкодування моральної шкоди, в якій прохала суд відібрати малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, від відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за місцем його фактичного перебування, та передати його їй - матері дитини, а також стягнути з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на її користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Ухвалою суду від 12.03.2010 р. до участі у справі в якості співвідповідача залучено батька дитини ОСОБА_7 (а.с.55).

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що у серпні 2007 р. фактично припинилися шлюбні відносини між нею та її чоловіком - відповідачем ОСОБА_7 Від шлюбу з останнім позивачка має двох дітей: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Починаючи з серпня 2007 р. позивачка разом з дітьми проживала окремо від батька дітей ОСОБА_7 Згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30.10.2007 р. син ОСОБА_10 та донька ОСОБА_3 залишені проживати з нею. Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є дідом та бабою дітей, батьками колишнього чоловіка позивачки - ОСОБА_7 Після припинення у серпні 2007 р. спільного проживання з ОСОБА_7, відносини між позивачкою і відповідачами погіршилися. Спілкування відповідачів з дітьми негативно впливало на останніх. Але, не дивлячись на це, вона не заперечувала дітям спілкуватися з ними. На початку листопада 2009 р. у звязку із шкільними канікулами та подальшим карантином вона дозволила сину ОСОБА_10 пожити у діда з бабою - відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 в будинку останніх по вул. Лиманна, 65 в с. Піддубне м. Комсомольськ до завершення карантину. Але після завершення карантину відповідачі утримують у себе її сина, переконавши його, що він може жити з ними, а не з матірю. Після завершення карантину син відвідує школу, але продовжує мешкати у відповідачів, які доставляють його до школи та забирають із школи автомобілем. Позивачка неодноразово телефонувала сину, а також відповідачам з тим, щоб вони повернули їй сина і не утримували його. Особисто вона не може прийти у дім відповідачів по вул. Лиманна, 65 щоб забрати сина, оскільки побоюється фізичного насильства з боку відповідача ОСОБА_5, який раніше застосував до неї фізичну силу, виштовхавши з двору дому по вул. Лиманна, 65.

В березні 2010 року до суду із зустрічним позовом звернувся ОСОБА_7, в якому просив усунути перешкоди щодо його участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду в сумі 100 000 грн., визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем його проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.64).

Прохаючи у зустрічному позові визначити місце проживання малолітнього сина з батьком, відповідач ОСОБА_7 фактично заявляє вимогу про зміну місця проживання дитини, на задоволенні якої наполягав в судовому засіданні.

Свої позовні вимоги ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що протягом 2008-2010 років позивачка ОСОБА_3 чинила йому перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_10. З цього приводу він звертався до органу опіки та піклування, рішенням якого були встановлені часи спілкування його з сином. Однак ОСОБА_3 продовжувала перешкоджати йому спілкуватися з сином. Вважає, що відповідачка не здатна в повному обсязі виконувати покладені на неї чинним законодавством обовязки щодо виховання та розвитку сина ОСОБА_10 внаслідок того, що дуже багато уваги приділяє своєму дозвіллю, часто відсутня за місцем проживання, залишає дітей на своїх батьків або на стороннього чоловіка. Застосовувала до сина ОСОБА_10 фізичне покарання за провину. У жовтні 2009 р. син ОСОБА_10 прийшов до нього та його батьків в будинок по вул. Лиманна, 65 та заявив, що бажає жити з ними, а не зі своєю матірю. Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_7 також стверджував, що має можливість утримувати сина, бо має постійний стабільний дохід, а на період його періодичних командировок його батьки допомагають синові робити домашні завдання та займатись музикою.

Ухвалою суду від 22.03.2010 року зустрічний ОСОБА_7 прийнято до спільного розгляду з первинним позов ОСОБА_3 (а.с.155).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 підтримала свої позовні вимоги та заявила, що не визнає повністю позовних вимог ОСОБА_7, пояснивши, що після припинення у серпні 2007 р. спільного проживання з ОСОБА_7 відносини між нею і батьками чоловіка погіршилися. Вони вважають її винною у розпаді сім»ї, в чому переконують її сина ОСОБА_10, а також в тому, що коли він буде жити у діда мати з сестрою також повернуться до батька, дають йому викривлену оцінку подій. Вважає, що вихованням та утриманням її сина займаються лише дід та баба ОСОБА_7 і саме вони є ініціаторами того, щоб ОСОБА_11 проживав з ними, батько дитини ОСОБА_7 не проживає в будинку по вул.Лиманна, 65, живе окремо, має іншу сімю, вихованням та утриманням дитини не займається. Відповідачі, не забезпечивши повернення її сина додому після завершення строку, на який вони домовилися, що ОСОБА_11 буде проживати у них, чим перешкоджають поверненню сина, переконуючи сина, що він може жити не з матірю, а з бабою і дідом, самовільно змінили його місце проживання, визначене судовим рішенням. Вважає, що проживання сина у відповідачів суперечить його інтересам, оскільки дід та баба виховують його у неповазі та ненависті до рідної матері, виховання відповідачів сприяє розвитку підвищеної тяги до задоволень, ледарства, не цілеспрямованості, зниження відповідальності. Заперечуючи проти вимог ОСОБА_7 усунути перешкоди щодо його участі у спілкування та вихованні сина ОСОБА_10, позивачка зазначила, що не перешкоджала відповідачу, навпаки, саме відповідач доволі часто не зявлявся у визначені часи і дні для спілкування з сином, внаслідок чого син ОСОБА_10 дуже переживав. Були непоодинокі випадки, коли відповідач ОСОБА_7 зявлявся для побачень з дітьми у нетверезому стані. За таких обставин вона дійсно не дозволяла побачень.

Факт заподіяння моральної шкоди та її розмір ОСОБА_3 обґрунтовує неправомірною поведінкою відповідачів, яка виразилася у тому, що вони самовільно змінили місце проживання неповнолітнього сина та чинять перешкоди у його вихованні.

Відповідач ОСОБА_7 позов ОСОБА_3 не визнав повністю та пояснив, що протягом 2008-2010 років позивачка ОСОБА_3 чинила йому перешкоди у спілкуванні з сином, його вихованням не займалася, постійно його ображала, тому ОСОБА_11 у листопаді 2009 року прийшов до батька та заявив, що бажає жити з ним. ОСОБА_12 ніхто не утримував.

Факт заподіяння моральної шкоди та її розмір ОСОБА_7 обґрунтовує неправомірною поведінкою позивачки, яка виразилася у тому, що вона чинила перешкоди у спілкування батька із сином.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позов ОСОБА_3 не визнали повністю та підтвердили, що у них та ОСОБА_7 виникли неприязні відносини з позивачкою ОСОБА_3 після того як у 2007 року з її вини розпалася сім»я. З того часу діти ОСОБА_7 та ОСОБА_3 постійно проживали з останньою. Позивачка чинила перешкоди у спілкуванні малолітнього ОСОБА_5 із дідом та бабусею, а також з його батьком ОСОБА_7 Наприкінці 2009 року малолітній ОСОБА_5 прийшов до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і за власним бажанням залишився жити з ним по вул.Лиманній,65. Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позов ОСОБА_7 підтримали повністю та пояснили, що малолітній ОСОБА_5 проживає за вказаною адресою разом із своїм батьком.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_9 вважала, що позов ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини є обґрунтованим та наполягала на його задоволенні, проти позову ОСОБА_7 про зміну місця проживання дитини заперечувала. Пояснила суду, що батько дитини ОСОБА_7, належним чином та у повному обсязі не виконує свої батьківські обовязки, а мати дітей ОСОБА_3 сумлінно й відповідально ставиться до своїх обовязків по вихованню дитини. За письмовою заявою від 18.05.2009 р. відповідача ОСОБА_7 орган опіки та піклування вивчав питання щодо застосування з боку матері дитини фізичного насильства. Під час бесіди у службі у справах дітей у присутності батька - відповідача ОСОБА_7 малолітній ОСОБА_5 пояснив, що у травні 2009 р. мама вдарила його рукою по обличчі у відповідь на його штовхання. Конфлікт закінчився тим, за словами дитини, що ввечері того ж дня мати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 попросили один у одного вибачення. Пригадати інших випадків фізичного насильства по відношенню до нього ОСОБА_1 не зміг. За таких обставин орган опіки та піклування вважав питання вичерпаним.

Малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснив суду, що мешкає удвох з батьком в будинку по вул. Лиманна, 65, баба з дідом інколи до них приїздять допомогти у господарстві. Він бажає жити з батьком у будинку по вул. Лиманна, 65, бо йому там комфортно. За умови, якщо до мами не буде приходити її знайомий чоловік, він був би не проти того, щоб жити з мамою та сестрою. Він хоче, щоб їх сімя жила разом, як раніше.

Свідок ОСОБА_13 /брат відповідача ОСОБА_6Д./ в судовому засіданні показав, що проживає по сусідству із сімєю ОСОБА_6. Останнім часом неповнолітній ОСОБА_5 поживає разом із бабою та дідом по вул.Лиманній,65. Стверджувати те, що відповідач ОСОБА_7 проживає за цією ж адресою ОСОБА_13 не може, але показав, що ОСОБА_7 приїздить до своїх батьків досить часто і спілкується із сином.

Свідок ОСОБА_14 /який є працівником приватного підприємства відповідача/ показав, що останні три місяці неповнолітній ОСОБА_14 майже кожного дня буває на станції технічного обслуговування батька. ОСОБА_15, батьком, дідусем та бабусею склалися добрі відносини.

Свідок ОСОБА_16 показав, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, в будинку, де мешкають ОСОБА_3 та її діти. ОСОБА_17 завжди був охайною та доброзичливою дитиною, у нього з батьком склалися добра відносини. Останнім часом ОСОБА_17 в цій квартирі не проживає.

Свідок ОСОБА_18 підтвердив в судовому засіданні, що досить часто бачив як ОСОБА_7 вранці та у вечорі відвозить та привозить неповнолітнього ОСОБА_17 в будинок діда та баби по вул.Лиманній,65.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню частковому, а зустрічний позов ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 09.07.1994 р. по 20.11.2007 р. позивачка перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_7 Від шлюбу ОСОБА_3 і ОСОБА_7 мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, та доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.10).

Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є батьками відповідача ОСОБА_7 та відповідно дідом та бабою дітей подружжя ОСОБА_7.

В серпні 2007 р. ОСОБА_3 і ОСОБА_7 припинили шлюбні відносини та починаючи з серпня 2007 р. позивачка ОСОБА_3 разом з дітьми проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30.10.2007 р. шлюб між позивачкою і відповідачем ОСОБА_7 розірваний. За рішенням суду син ОСОБА_10 та донька ОСОБА_3 залишені проживати з позивачкою ОСОБА_3 (а.с.11, 79).

Син позивачки ОСОБА_5 навчається у 5-Б класі гімназії ім. Ніжниченка В.О. у м. Комсомольськ. В судовому засіданні сторони не заперечували, що на початку листопада 2009 р. у звязку зі шкільними канікулами та подальшим карантином позивачка дозволила сину пожити у діда з бабою - відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у їх будинку по вул. Лиманній, 65 в с. Піддубне м. Комсомольськ до завершення карантину. Але після закінчення карантину і шкільних канікул у листопаді 2009 р. син позивачки ОСОБА_5 додому у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 не повернувся. На телефонні дзвінки позивачки до відповідачів останні відповідали, що ОСОБА_14 хоче жити з ними. Син ОСОБА_10 на вимоги матері позивачки ОСОБА_3 повернутися додому відповідав, що хоче, щоб вона жила разом з батьком - відповідачем ОСОБА_7 в будинку по вул. Лиманна, 65 і тому не повернеться до неї.

Згідно висновку органу опіки та піклування батько відповідач ОСОБА_7 мало уваги приділяє вихованню сина, мати ОСОБА_3 завжди цікавиться поведінкою і навчанням сина, приділяє йому достатньо уваги, дід і баба ОСОБА_5, ОСОБА_6 багато уваги приділяють онуку. Мати ОСОБА_3 до виховання сина підходить з відповідальністю та вимогливістю. З боку матері ОСОБА_3 мають місце підтримка, турботливе ставлення до ОСОБА_14, матірю створені всі необхідні умови для навчання, відпочинку, дозвілля та повноцінного розвитку дитини. Мати сумлінно виконує обовязки по вихованню свого сина ОСОБА_10. Взаємовідносини між ОСОБА_14 і матірю значно погіршилися саме з листопада 2009 р., коли ОСОБА_14 став проживати разом зі своїми дідом та бабою ОСОБА_3. В інтересах малолітнього ОСОБА_5, враховуючи, що батько дитини ОСОБА_7, належним чином та у повному обсязі не виконує свої батьківські обовязки, а також зважаючи на сумлінне й відповідальне ставлення матері ОСОБА_3 до своїх обовязків по вихованню дитини, орган опіки та піклування вважає недоцільним визначати місце проживання малолітнього ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_7 (а.с.112).

З тексту заяви від 18.11.2009 р. вбачається, що ОСОБА_3 зверталася до органу опіки та піклування з приводу вжиття заходів щодо повернення сина ОСОБА_10 від діда з бабою за адресою: вул. Лиманна, 65 (а.с.13, 151).

Листом від 20.11.2009 р. № 03-32/1074 заступник міського голови міста Комсомольськ повідомила ОСОБА_3 про те, що орган опіки та піклування не має повноважень щодо передачі дитини від одного з батьків до іншого (а.с.16).

Постановою ДІМ Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області від 08.10.2007 р. відмовлено в порушенні кримінальної справи за ознаками ст.ст. 296 та 356 КК України. Зазначеною постановою встановлено, що 28.09.2007 р. під час проведення опису майна виконавчою службою м. Комсомольськ ОСОБА_7 перешкодив доступ до двору будинку № 65 по вул. Лиманна в м. Комсомольськ заявниці ОСОБА_3, штовхнувши її у груди (а.с.14).

Згідно довідки ПП «СЕРВІС-ЖИТЛО» від 02.02.2010 р. № 94 за адресою: вул. Лиманна, 65 в м. Комсомольськ Полтавської області мешкає та зареєстрований ОСОБА_5 зі складом сімї: ОСОБА_6 - дружина, ОСОБА_7 - син, ОСОБА_11 онук, ОСОБА_19 онука, ОСОБА_3 колишня невістка (а.с.32).

Згідно довідки про заробітну плату ВКП «Магнолія» від 15.03.2010 р. № 15/03 ОСОБА_7 є власником ВКП «Магнолія» та працює на посаді заступника керівника з 03.01.2005 р. За період з жовтня 2009 р. по лютий 2010 р. ОСОБА_7 нарахована заробітна плата в сумі 4 140 грн., вирахувані аліменти в сумі 1 764, 23 грн., фактично виплачена заробітна плата в сумі 1 764, 23 грн. (.а.с.83).

Згідно рішення виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області від 24.03.2009 р. №107 встановлений час зустрічей гр. ОСОБА_7: 1) з його малолітнім сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижня: у вівторок та четвер з 16 00 до 17 00; у суботу з 10 00 до 15 00; 2) з його малолітньою донькою ОСОБА_19 щотижня у присутності матері ОСОБА_3: у вівторок та четвер з 16 00 до 17 00; у суботу з 10 00 до 12 00 (а.с.95).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сімї ОСОБА_5 від 17.03.2010 р., складеного Комсомольською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 4, санітарно - гігієнічні умови будинку за адресою: вул. Лиманна, 65 хороші. За даною адресою фактично проживають 4 особи: дід ОСОБА_5, баба ОСОБА_6, батько ОСОБА_7, дитина ОСОБА_5 (1999 р.н.). Для виховання, розвитку та проживання дитини створені належні умови. ОСОБА_20 має окрему кімнату, де є все необхідне для навчання та відпочинку; забезпечений музичним інструментом, усіма необхідними власними речами. Характеристика батьків: батько ОСОБА_7 мало уваги приділяє вихованню сина; мати ОСОБА_3 завжди цікавиться поведінкою і навчанням сина, приділяє йому достатньо уваги; бабуся і дідусь ОСОБА_6, ОСОБА_5 багато уваги приділяють онуку (а.с.94).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.120), складеного працівниками служби у справах дітей виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області 02.04.2010 р., встановлено, що санітарно-гігієнічні умови житла є добрі. У квартирі зроблений капітальний ремонт, а також перепланування. Для виховання, розвитку, проживання дитини створені відповідні умови. У дитей є окреме місце для сну, відпочинку та занять. Мати до виховання сина підходить з відповідальністю та вимогливістю. Для занять музикою також створено відповідні умови у наявності фортепіано, баян, синтезатор. Сукупний дохід сімї: ОСОБА_3 фізична особа субєкт підприємницької діяльності, дохід за І квартал 2010 р. 35 046, 0 грн. У квартирі проживають: без реєстрації: ОСОБА_3 мати дитини, ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_2, молодша сестричка, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з листопада 2009 р. у дідуся з бабусею за адресою: вул. Лиманна, 65 (а.с.112).

Згідно інформації ОСОБА_21 ступенів № 4 щодо ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31.03.2010 р. №124 (а.с.122) на момент складання інформації ОСОБА_5, учень 5 класу, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 з дідусем ОСОБА_5, бабусею ОСОБА_6 та батьком ОСОБА_7 Проживання за даною адресою батька, ОСОБА_7, відомо зі слів дідуся. Батьківські збори відвідують мати ОСОБА_3, дідусь ОСОБА_5 Батько дитини був присутній на зборах один раз. Успіхами хлопчика в навчанні, його поведінкою завжди цікавляться мати ОСОБА_3 та дідусь ОСОБА_5, рідко батько ОСОБА_7 Незалежно від того, з ким проживає ОСОБА_14, він завжди доглянутий, охайно одягнений, має усе необхідне для навчання. У цьому навчальному році, як і в минулому, ОСОБА_14 навчається на відмінно. Пропусків уроків без поважних причин не має. ОСОБА_22 не змінилася. ОСОБА_20 найбільш прихильний до дідуся і бабусі. Відношення до батька неоднозначне, але воно значно краще, ніж відношення до матері. До матері ОСОБА_20 ставиться то зневажливо, то сердито, іноді навіть агресивно. На питання, чому він так ставиться до матері, ОСОБА_22 висловлює різні версії, серед яких найчастіше звучать такі: вона ображає дідуся і бабусю; її часто немає вдома (а.с.122).

Згідно психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_22 більше часу проводить з дідом та бабусею, взаємовідносини з мамою значно погіршились. Маленьку сестричку ОСОБА_22 не відвідує. Дід, бабуся і мама приділяють достатньо уваги поведінці та навчанню ОСОБА_14, створюють належні умови для його розвитку. Самооцінка у дитини завищена. Емоційний стан нестабільний. Для гармонійного розвитку дитини необхідно створити середовище миру серед близьких для нього людей (а.с.124).

Як вбачається з листа директора КПСМНЗ «Дитяча музична школа» від 01.10.2009 р. №34, ОСОБА_5 навчається в ПСМНЗ «Дитяча музична школа» з 01.09.2005 р., заняття в школі відвідує регулярно, вчасно, до уроків готується добре. До школи дитину приводять дідусь і мама. Відвідують заходи, що проводяться у школі, цікавляться успіхами хлопчика у навчанні його мама, дідусь та бабуся. Успіхи у навчанні постійні, хороші. Змін в поведінці учня в цьому навчальному році не помічалось (а.с.126).

Згідно розпорядження державного виконавця ВДВС Комсомольського МУЮ від 19.03.2009 р. № 2833 станом на 01.04.2009 р. ОСОБА_7 мав заборгованість за аліментами на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини щомісячно в сумі 8 659, 27 грн. (а.с.133).

Згідно розпорядження державного виконавця ВДВС Комсомольського МУЮ від 01.04.2009 р. № 3709 станом на 01.04.2009 р. ОСОБА_7 мав заборгованість за аліментами на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини щомісячно в сумі 4 304, 15 грн. (а.с.132).

Згідно листа ВДВС Комсомольського МУЮ від 03.07.2009 р. № 7534 станом на 01.07.2009 р. залишок заборгованості ОСОБА_7 за аліментами на двох малолітніх дітей та на особисте утримання дружини ОСОБА_3 становить 2 827, 36 грн. (а.с.128).

Згідно довідки ВКП «Магнолія» без вихідного номеру та дати ОСОБА_7 працював на посаді керівника ВКП «Магнолія», звільнений 26.02.2009 р. З період січень-лютий 2009 р. ОСОБА_7 була нарахована заробітна плата в сумі 1 144, 52 грн., утримані аліменти в сумі 500, 79 грн., фактично виплачена заробітна плата в сумі 494, 02 грн. (а.с.142).

Згідно характеристик за місцем роботи та місцем проживання (с. Салівка Кременчуцького району Полтавської області) дід та бабуся малолітнього ОСОБА_5 з боку матері ОСОБА_23 та ОСОБА_24 характеризуються позитивно (а.с.134-137).

Як вбачається із заяви ОСОБА_7 від 03.03.2009 р. на адресу міського голови міста Комсомольськ, ОСОБА_7 прохав встановити дні та часи зустрічей зі своїми дітьми, сином ОСОБА_5, по середам та пятницям з 15 год. до 19 год., у вихідний день (неділю) з 9 год. до 19 год., та донькою ОСОБА_19 два рази на тиждень, забираючи дитину з садочка, з 16 год. до 18 год. по понеділках та четвергах, у вихідний день (субота) з 15 год. до 18 год.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 від 25.03.2009 р. на адресу міського голови міста Комсомольськ, остання зверталася з проханням допомогти у захисті прав своїх малолітній дітей, зазначаючи, що батько дітей недобросовісно використовує свої батьківські права, не має постійного місця проживання, за таких обставин вона занепокоєна з приводу місця, де проходять зустрічі ОСОБА_7 з дітьми.

Як вбачається з заяви ОСОБА_3 від 16.06.2009 р. на адресу міського голови міста Комсомольськ, остання зверталася з проханням прийняти рішення про те, що побачення дітей з батьком будуть проходити в її, матері, присутності, оскільки батько дітей ОСОБА_7 вживає спиртні напої у той час, коли знаходиться з дітьми, не дотримується визначених часів зустрічей з дітьми, батько дітей ОСОБА_7 та батьки останнього дід з бабою дитини негативно впливають на сина ОСОБА_10, виховують у сина неповагу до рідних, оточуючих людей, переконують сина в тому, що все купується та продається, все має грошовий еквівалент. Після зустрічей з батьком, дідом та бабою у сина ОСОБА_10 погіршується сон, він проявляє неповажне ставлення до неї, матері, проявляє агресію до молодшої сестри.

Згідно ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно ч. 4 ст. 159 СК України у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Керуючись приписом ст. 10 ЦПК України, визначаючи питання предмету позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні, відшкодування моральної шкоди та встановлення місця проживання малолітньої дитини, суд виходить з того, що між зазначеними сторонами у справі виник спір щодо місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Вирішуючи вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні, які заявлені лише щодо однієї дитини, а саме: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, суд виходить з наступного.

Відповідачем ОСОБА_7 не були доведені обставини того, що мати дитини ОСОБА_3 безпідставно чинила йому перешкоди у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 та у вихованні останнього, або без поважних причин ухилялася від виконання рішення органу опіки та піклування щодо участі у вихованні дитини.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_7, позивачка ОСОБА_3 підтвердили, що до листопада 2009 року майже кожного дня дід ОСОБА_5 або батько забирали його із школи, відвозили до музичної школи, а потім і додому. Тобто твердження відповідачів в тій частині, що їм чинилися перешкоди у спілкуванні із неповнолітнім ОСОБА_5 не є слушними. На хибність згаданих тверджень вказує також і та обставина, що на час канікул та карантину малолітній ОСОБА_5, з дозволу позивачки, безперешкодно мешкав у відповідачеві ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по вул.Лимання,65, де також зареєстрований відповідач ОСОБА_7

Відповідно суд вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні їх малолітнього сина ОСОБА_10.

Суд критично ставиться до пояснень відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 з приводу того, що відсутній між ними та позивачкою ОСОБА_3 спір з приводу самочинної зміни місця проживання малолітнього ОСОБА_5.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, не забезпечивши повернення малолітнього ОСОБА_5 матері ОСОБА_3 у листопаді 2009 р. після завершення строку, на який мати дозволяла сину проживати у них, переконуючи малолітнього ОСОБА_5 у тому, що він може одноосібно вирішувати питання про своє місце проживання без врахування думки матері, тим самим самовільно змінили місце проживання дитини, визначене судовим рішенням.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно ч. 3 ст. 161 СК України якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

Згідно ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12.06.1998 р. № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Судом встановлено, що батько дитини ОСОБА_7 у період жовтень 2009 р.- лютий 2010 р. мав сукупний місячний дохід в розмірі, що не перевищує розмір мінімальної заробітної плати (а.с.83), з його пояснень в судовому засіданні вбачається, що інших джерел доходів він не має, за даними Державної виконавчої служби має непогашену заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Мати дитини позивачка ОСОБА_3 є приватним підприємцем і у І кварталі 2010 р. одержала дохід в сумі 35046 грн. (а.с.112). При цьому суд враховує ту обставину, що належні житлово-побутові умови для проживання дитини у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 створені самою позивачкою, яка має високій рівень доходу, незалежно від сторонніх осіб. У той же час відповідні умови в будинку по вул. Лиманна, 65, що належить на праві власності діду та бабусі відповідачам ОСОБА_5, ОСОБА_6, створені та підтримуються останніми, а не батьком дитини відповідачем ОСОБА_7

За таких обставин, суд вважає, що батьком дитини відповідачем ОСОБА_7 не доведено обставин, що він може забезпечити належні умови для виховання малолітнього сина ОСОБА_5.

У той же час суд зазначає, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Суд критично оцінює пояснення відповідача ОСОБА_7 щодо забезпечення ним належних умов виховання сина ОСОБА_10.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_7 зазначив, що має іншу сімю, проживає з другою жінкою в будинку по вул. Лиманна, 65 разом з сином ОСОБА_10, батьком ОСОБА_5, матірю ОСОБА_6 Як вбачається із змісту протоколу № 7 засідання комісії з питань захисту прав дитини (витягу) від 06.04.2010 р., на засіданні комісії відповідач ОСОБА_7 також стверджував, що має іншу сімю, другу жінку, з якою мешкає в будинку по вул. Лиманна, 65.

Одночасно суд враховує, що згідно акту обстеженні житлово-побутових умов проживання сімї ОСОБА_5 від 19.03.2010 р., складеного Комсомольською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 4, за даною адресою фактично проживають 4 особи: дід ОСОБА_5, баба ОСОБА_6, батько ОСОБА_7, дитина ОСОБА_5 (1999 р.н.). Проживання за даною адресою батька, ОСОБА_7, відомо зі слів дідуся. На момент обстеження житлово-побутових умов батька не було вдома.

Малолітній ОСОБА_5 також пояснив суду, що в будинку по вул. Лиманна, 65 він мешкає удвох з батьком, баба та дід інколи приїздять до них, щоб допомогти по господарству.

За таких обставин в разі визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_7 дитина змушена буде проживати з новою дружиною свого батька. ОСОБА_15 тим відповідачем ОСОБА_7 суду не надано жодних доказів, які б дозволили суду визначитися з питанням, яким чином спільне проживання батька дитини з жінкою, щодо особи якої відповідачем ОСОБА_7 суду не надано жодних відомостей, може вплинути на дитину.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків.

Так, судом встановлено, що батько дитини відповідач ОСОБА_7 не виконує свої батьківські обовязки належним чином та у повному обсязі. У той же час дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, поясненнями сторін, представника органу опіки та піклування підтверджено, що мати малолітнього ОСОБА_5 позивачка ОСОБА_3 сумлінно й відповідально ставиться до своїх обовязків по вихованню дитини.

При врахуванні віку дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, суд виходить з принципу, визначеному у статті 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Судом не встановлені виключні обставини, які могли бути підставою для розлучення малолітнього сина з матірю.

Визначаючи особисту прихильність малолітнього ОСОБА_5, суд виходить з наступного. В судовому засіданні малолітній ОСОБА_5 зазначив, що він бажає жити в своєму домі по вул. Лиманна, 65 зі своїм батьком, бо йому там комфортно. При цьому дитина не заперечувала проти того, що згодна за певних умов жити з матірю та молодшою сестрою.

Згідно психолого-педагогічної характеристики (а.с.124) ОСОБА_22 найбільш прихильний до дідуся і бабусі. Відношення до батька неоднозначне, але воно значно краще, ніж відношення до матері. До матері ОСОБА_20 ставиться то зневажливо, то сердито, іноді навіть агресивно. На питання, чому він так ставиться до матері, ОСОБА_22 висловлює різні версії, серед яких найчастіше звучать такі: вона ображає дідуся і бабусю; її часто немає вдома.

При наданні оцінки думки малолітнього ОСОБА_5 суд враховує особливості психоемоційного стану дитини у віці 11 років. Також судом встановлено, що взаємовідносини між малолітнім ОСОБА_5 і матірю позивачкою ОСОБА_3 значно погіршилися саме з листопада 2009 р., коли дитина стала проживати разом зі своїми дідом та бабою ОСОБА_3 (висновок органу опіки та піклування (а.с.112), психолого-педагогічна характеристика ОСОБА_21 ступенів № 4 м. Комсомольськ (а.с.124).

За таких обставин, суд вважає, що на формування особистої прихильності малолітнього ОСОБА_5 значно впливають дід ОСОБА_5 та баба ОСОБА_6, які знаходяться у гостро неприязних стосунках з матірю дитини позивачкою ОСОБА_3 і цю обставину вони неодноразово підтверджували під час судового розгляду. Тому особиста прихильність дитини не є достатньою підставою для зміни місця проживання малолітнього ОСОБА_5, визначення його місця проживання з батьком ОСОБА_7 суперечить інтересам дитини. Також суд вважає, що розділення неповнолітнього ОСОБА_5 із його сестрою ОСОБА_19 не відповідає інтересам неповнолітніх і буде мати для них негативні наслідки.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимога ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про задоволення позову ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку, що учасниками судового розгляду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння позивачу такої шкоди та її розміру, тому в задоволення позову ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Під час судового розгляду, судом не встановлено підстав для задоволення зустрічного позову, тому в задоволенні вимог ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди теж необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.157, 158, 160-163, ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Відібрати малолітнього ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_10, від ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за місцем його фактичного перебування, та передати його матері ОСОБА_3.

В стягненні відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: В.В.Крикливий