РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Гарванко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2009 року,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третьої особи Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визнання будинку спільним майном подружжя та визнання права власності на будинок.

Визнано будинок за адресою м. Львів, вул. Марунька, 5 спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину будинку за адресою м. Львів, вул. Марунька, 5.

Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третьої особи - Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визнання права власності по ? частині будинку за кожним.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_3 ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Стверджує, що оскільки будинок №5 по вул. Марунька в м. Львові в експлуатацію не зданий, то правових підстав визнавати вказаний будинок об'єктом права власності у суду не було.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання апеляційної скарги, заперечення вимог останньої, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині та дружині на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння,

користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1981 року, від якого в них народилось двоє дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 В 1984 році подружжям ОСОБА_7 було придбано будинок по вул. Маруньки, 5 у м. Львові, стороною в договорі купівлі продажу виступала ОСОБА_1

В подальшому, у відповідності до рішення виконавчого комітету Червоноармійської районної ради м. Львова від 09 серпня 1988 року за №485 ОСОБА_1 надано дозвіл на знесення старого будинку по вул. Маруньки, 5 та будівництво нового. ОСОБА_7, за спільні кошти, проводилось будівництво нового будинку (чого не заперечують сторони по справі). В якому на даний час проживає сім'я ОСОБА_7, однак такий не зданий в експлуатацію.

Визнаючи будинок по вул. Маруньки, 5 у м. Львові спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і визнаючи за ОСОБА_3 право власності на ? частину даного будинку, суд першої інстанції виходив з того, що спірний будинок є новоствореним майном , який збудований за спільні кошти подружжя і є спільним майном подружжя, частки в якому у них є рівними.

З таким висновком суду не можна погодитись в повній мірі, оскільки законодавством передбачено обов'язкову здачу в експлуатацію нерухомого майна (житлового будинку). І право власності на таке майно виникає після здачі його в експлуатацію. Судом встановлено, чого і не заперечують сторони, новозбудований будинок по вул. Маруньки, 5 у м. Львові в експлуатацію не зданий.

А отже у суду першої інстанції не було правових підстав для визнання права власності на житловий будинок.

При цьому достовірно встановлено, що новостворене майно має статус незавершеного будівництва по вул. Маруньки, 5 у м. Львові. Дане майно створене за кошти сторін, які протягом тривалого періоду часу проживають та користуються ним.

Але в зв'язку з відсутністю волі відповідача ОСОБА_1 (на яку оформлено документи на будівництво будинку) дане будівництво не здане в експлуатацію, чим порушуються права позивача у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. І дане порушене право підлягає захисту шляхом визнання незавершеного будівництва по вул. Маруньки, 5 у м. Львові спільним майном подружжя.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване апелянтом рішення в частині визнання будинку спільним майном подружжя та визнання права власності на ? частину будинку не можна визнати обґрунтованими, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Що ж стосується позовних вимог третіх осіб з самостійними вимогами, то суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки спірне майно є спільним майном подружжя, а їхні діти не мають права на таке, оскільки ними не представлено жодних доказів того, що вони за рахунок своїх коштів та праці приймали участь у створенні цього майна.

Тому рішення в цій частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п.2, 309 ч.1 п. п. 1, 4, 314 ч. 2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2009 року в частині визнання будинку за адресою м. Львів, вул. Марунька, 5 спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та визнання за ОСОБА_3 право власності на ? частину будинку за адресою м. Львів, вул. Марунька, 5, скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третьої особи Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визнання будинку спільним майном подружжя та визнання права власності на будинок, задовольнити частково.

Визнати незавершене будівництво по вул. Маруньки, 5 у м. Львові спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

В решті рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: