Справа № 2-49/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2010 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючого Бобер К.Ф.

при секретарі Кудлачик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно

цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

з участю третьої особи без самостійних вішог - Вербської сільської ради

про визнання заповіту недійсним

встановив:

В обгрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 покликається на наступні обставини. 28

червня 2008 року померла його мати - ОСОБА_3. До своєї смерті, а саме 03 квітня 2008

року вона склала заповіт, яким заповідала все своє майно відповідачу - ОСОБА_2, брату позивача.

Позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом, проте звернувшися до нотаріальної контори

з заявою про прийняття спадщини, він дізнався про наявність вищевказаного заповіту. При житті мати

ніколи не говорила йому, що має намір скласти заповіт на відповідача, навпаки скаржилася, що він з

дружиною її постійно ображають та кривдять, з приводу чого вона зверталася до сільської ради та

дільничного інспектора. Крім того, позивач вважає складений заповіт недійсним, оскільки його мати мала

психічний розлад здоров»я і з цього приводу перебувала на обліку у лікаря психіатра Дубенського

диспансеру психосоціальної реабілітації. А тому, на момент складання заповіту вона не могла в повній мірі

усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними. В зв»язку з цим позивач ОСОБА_1 просить

визнати недійсним заповіт ОСОБА_3, посвідчений 03.04.2008 р. за реєстраційним номером

№474 секретарем Вербської сільської ради на користь ОСОБА_2.

В суді позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задоволити.

Пояснив, що його мати страждала психічним розладом, проходила лікування в Лубенському диспансері

психосоціальної реабілітації, останній раз вона лікувалася з 29.02.2008 р. по 1.04.2008 p., коли в неї було

загострення хвороби. Одразу після цього вона склала заповіт на ОСОБА_2, що ставить під сумнів його

дійсність. Крім того вона зловживала алкоголем. Мати не говорила йому що має намір скласти заповіт на

відповідача. Він постійно допомагав своїй мамі і в них не було навіть мови на кого вона перепише своє

майно. Вважає, що мати склала заповіт під впливом відповідача та його дружини, які скориставшись її

психічним станом схилили її до вчинення такого заповіту. Просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_2

ОСОБА_4, посвідчений 03.04.2008 р. за реєстраційним номером №474 секретарем Вербської

сільської ради на користь ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_2 в своїх поясненнях, даних в судовому засіданні, спочатку позовні вимоги

не визнавав, покликаючись на те, що на момент написання заповіту його мати була психічно здорова, а

тому заповіт є дійсним. В подальшому, в судових дебатах відповідач на своїх доводах та запереченнях не

настоював, поклавшись у вирішенні спору повністю на рішення суду. Відповідач в ході судового розгляду

підтвердив ті обставини, що їх мати ОСОБА_3 проходила лікування в Лубенському

диспансері психосоціальної реабілітації, а також зловживала алкоголем. Разом з тим він заперечив, що

чинив будь-який вплив та схиляв її до складання заповіту, оскільки на момент його складання знаходився в

Києві.

Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи та висновки

експертизи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення. Своє

рішення суд обґрунтовує наступним.

Згідно статті 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною

дієздатністю. У відповідності до ст.. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права,

а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача

не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом

був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 03.04.2008

р. за реєстраційним номером № 474 секретарем Вербської сільської ради на користь ОСОБА_2

ОСОБА_5 (а.с.8).

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання даного заповіту недійсним,

оскільки на момент його складання ОСОБА_3 через стійкий розлад здоров'я не

усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Допитана в судовому засіданні представник третьої особи - секретар Вербської сільської ради

ОСОБА_6 показала, що ОСОБА_3 приходила до неї щоб скласти заповіт на свого сина ОСОБА_2 При складанні заповіту вела себе адекватно, сумнівів щодо її психічного стану не виникало.

Допитаний в якості свідка головний лікар Дубенського диспансеру психосоціальної реабілітації

ОСОБА_7 показав, що покійна ОСОБА_3 проходила стаціонарне лікування в диспансері з 29.02.2008

р. по 1.04.2008 р. Вона зловживала алкоголем, в неї спостерігалося зниження пам»яті на поточні події. Був

поставлений діагноз: хвороба Альцгеймера з раннім початком, обтяжена зловживанням алкоголем. їй

проводилася загальна детоксикація організму і по закінченню курсу лікування її стан був задовільний.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також підтвердили, що покійна ОСОБА_3 зловживала

алкоголем.

Згідно п.18. Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову

практику у справах про спадкування» за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо

він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійки

розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановленн

психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не

розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає

посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК). На виконання вищевказаної норми ухвалою

суду від 16.02.2009 р. було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу ОСОБА_3 на

вирішення якої було поставлено питання чи могла остання на момент складання заповіту від 03.04.2008 р.

усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Як вбачається з акту посмертної судово-психіатричної експертизи № 78/09 від 7-11 грудня 2009 р.

Рівненського обласного центру психічного здоров»я населення, ОСОБА_3 на момент

складання нею заповіту від 3 квітня 2008 року не могла в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та

(або) керувати ними. Таким чином, суд приходить до висновку, що заповіт складений ОСОБА_3

03.04.2008 р. не може вважатися дійсним.

Керуючись ст. ст. 1234, 1257 ЦК України, ст. ст. 159,208,209,213,215 ЦПК України , суд

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи без

самостійних вимог - Вербської сільської ради про визнання заповіту недійсним - задоволити в повному

обсязі.

Заповіт ОСОБА_3, посвідчений 03 квітня 2008 року за реєстраційним номером

№474 секретарем Вербської сільської ради, Дубенського району, Рівненської області на користь ОСОБА_3

ОСОБА_5 - визнати недійсним

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський

міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом 10 днів з дня його

проголошення та подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про

апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,

але якщо апеляційна скарга не буде подана у строк , встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду

набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо

його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: