Справа №22-ц-952/10 Суддя-доповідач - Ільченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Смирнової Т.В.

суддів - Ільченко О.Ю., Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання - Федини Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації

на постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 29 січня 2010 року у справі за адміністративним позовом прокурора Кролевецького району в інтересах ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації про зобов'язання нарахувати та виплатити разову компенсацію інваліду, учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС,

встановила:

Постановою Кролевецького районного суду від 29 січня 2010 року визнано протиправними дії відповідача та зобов'язано його здійснити нарахування позивачу одноразової компенсації в розмірі тридцяти мінімальних заробітних плат, встановленої абз.4 ч.І ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого ст.1 Закону України «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2001 рік», та провести відповідну виплату з урахуванням суми виплаченої йому компенсації.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові у повному обсязі з підстав, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а на даний час відсутні будь-які нормативні документи, які передбачають виплату допомоги в іншому розмірі, крім передбаченого порядку постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 для відповідної категорії осіб.

Колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії, він з 01 вересня 2001 року визнаний інвалідом III групи та

належить до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.5, 7, 8).

Статтею 48 Закону № 796 - XII від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачалося, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, становить ЗО мінімальних заробітних плат.

Пунктом 2 ст. 28 Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 48 Закону № 796 - XII від 28 лютого 1991 року. Проте Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення п.2 ст. 28 Закону від 28 грудня 2007 року №107-VI визнані неконституційними.

Відповідно до ст.1 Закону «Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2001 рік» розмір мінімальної заробітної плати на момент встановлення позивачу інвалідності становив 118 грн.

За таких обставин суд, вірно застосувавши правила щодо дії законів у часі та навівши відповідні мотиви і розрахунки, дійшов обгрунтованого висновку про необхідність нарахування позивачу одноразової компенсації в розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів не може взяти до уваги доводи апелянта про те, що відсутні нормативні документи про виплату допомоги в іншому розмірі, оскільки Законом № 796 - XII від 28 лютого 1991 року чітко визначено, в якому розмірі мають проводитися такі виплати, і відсутність коштів не є підставою для зменшення їх розміру. А виплатою одноразової компенсації не в повному обсязі фактично були порушені права позивача на отримання допомоги від держави.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія визнає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. З ст. 2 ст. 88, ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації відхилити, а постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 29 січня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді -