АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» червня 2010 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого: Височанської Н.К.

суддів: Винту Ю.М., Перепелюк І.Б.

секретар: Цимбал Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 міська рада до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи на стороні відповідачів ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про усунення перешкод в користуванні власністю та земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_15, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди та відновлення становища, яке існувало до порушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 12 березня 2010 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2009 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1. Відповідачі проживають в квартирах №3, 4 цього ж будинку.

Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 1086 га., яка належить ОСОБА_3 міській раді і за призначенням фактично є при будинковою територією до будинку №9 по вул..Вишнивецького в м.Чернівці.

Відповідач ОСОБА_4 на подвір»ї житлового будинку №9 по вул..Вишнивецького в м.Чернівці здійснив прибудову у вигляді навісу-тераси до свого сараю розміром 7,0 х 7,0 м, перекривши таким чином заїзд до квартири позивачів зі сторони першого провулку ОСОБА_16. Крім цього, відповідачі перекрили вказаний заїзд металевими воротами.

Власники квартир №1, 3, 4 на свій розсуд влаштували заїзди та входи до своїх квартир, а вони позивачі залишились не тільки без заїзду, а й без проходу до квартири з вулиці та з подвір»я будинку. До свого помешкання вони користуються стежкою від будинку №7.

Зазначали, що прибудова навісу-тераси до сараю не дає можливості проїжджати спецтранспорту, зокрема, санітарному та швидкої допомоги, транспорту для побутового обслуговування квартири.

Через це чиняться перешкоди і в обслуговуванні вигрібної ями дворової вбиральні напроти квартири позивачів.

Добровільно відповідачі відмовилися знести зведену тимчасову споруду у вигляді навісу-тераси до сараю.

Перешкодою в користуванні їх квартирою є і спосіб влаштування труб газопостачання, які прокладено до квартири відповідачів та які знаходяться на висоті 1,50 м. від землі.

Зокрема, після проведення відповідачами добудови літньої кухні літ.»Б», можливість проїзду транспортом до їх квартири перекрито проляганням газопроводу-вводу, оскільки раніше такий проїзд був можливий через інше місце, де зараз знаходиться літня кухня. Тому одночасно з будівництвом літньої кухні відповідачі повинні були виконати роботи по підняттю на відповідну висоту газопроводу-вводу до їх квартир.

Просили зобов»язати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 усунути порушення щодо користування їх квартирою, а також земельною ділянкою площею 1086 га, яка є прибудинковою територією шляхом звільнення від речей та знесення тимчасово збудованого приміщення навісу-тераси до сараю літ.»В», розташованого біля будинку №9 по вул..Вишнивецького в м.Чернівці; зобов»язати відповідачів не чинити перешкод у заїзді до їх помешкання шляхом вільного відкривання воріт до будинку №9 із 1-го провулку ОСОБА_16; зобов»язати відповідачів власників квартир №3 та №4 не чинити перешкод у проведенні монтажних робіт по перенесенню газопроводу вводу для забезпечення безперешкодного заїзду до квартири №2 та власними коштами здійснити вказаний монтаж; у випадку відмовити у проведенні монтажу надати позивачам право здійснити монтаж за рахунок відповідачів.

У квітні 2009 року відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_15, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися в суд з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Посилалися на те, що відповідачі систематично наносять їм шкоду. Зокрема, ставлять свій автотранспорт під вікнами літньої кухні, де проживає син із сім»єю, в тому числі з трьома неповнолітніми дітьми. На автомобілі постійно спрацьовує сигналізація. Це призводить до постійного нервового стресу, порушується нормальний сон.

В червні та липні 2008 року відповідачі знесли огорожу, яка відділяла їх двір від відповідачів. Огорожа складалася із сітки «Рабиця» - 15м., труби квадратної 50х50/2.0-12м. та залитого фундаменту.

Крім цього, відповідачі протягом серпня 2008 року січня 2009 року умисно знищити квіти, виноград, полуницю. Для відновлення клумби їм потрібно витратити 622 грн. Також вважають, що вони у зв»язку з діями відповідачів втратили річний врожай на суму 1201 грн.

В 2006 році та в 2009 році відповідачі забруднювали при будинкову територію шляхом виливу фекалій з вигрібної ями у двір будинку.

Просили зобов»язати відповідачів відновити становище, яке існувало до порушення, а саме встановити огорожу, яка розділяє двори квартир 2 та 3; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на їх користь майнову шкоду в розмірі 1823 грн. та моральну шкоду в розмірі 1700 грн., а також стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 12 березня 2010 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено.

Зобов»язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 усунути порушення щодо користування власністю ОСОБА_1, ОСОБА_2 квартирою №2 в будинку №9 по вул..Вишнивецького в м.Чернівці, а також земельною ділянкою площею 1086 га, яка є прибудинковою територією шляхом звільнення від речей та знесення збудованого приміщення навісу-тераси до сараю літ.»В», розташованого біля будинку №9 по вул..Вишнивецького в м.Чернівці; зобов»язано відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити перешкод у заїзді до помешкання ОСОБА_1, ОСОБА_2 шляхом вільного відкривання воріт до будинку №9 із 1-го провулку ОСОБА_16; зобов»язано відповідачів власників квартир №3 та №4 не чинити перешкод у проведенні монтажних робіт по перенесенню газопроводу вводу для забезпечення безперешкодного заїзду до квартири №2 та власними коштами здійснити вказаний монтаж; у випадку відмови у проведенні монтажу надати позивачам право здійснити монтаж за рахунок відповідачів.

У зустрічному позові ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, відновлення становища, яке існувало до порушення права відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 просять скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити їхні позовні вимоги, а також зобов»язати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 для врегулювання спірного питання замовити виготовлення проекту для влаштування під»їзду до їх квартири. Посилаються на неповне з»ясування обставин справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 міська рада та позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що прибудинкова територія, на якій розташований будинок сторін, знаходиться у спільному користуванні. Відповідачами самовільно споруджений навіс-тераса до сараю літ.»В» та встановлені ворота до будинку №9 із 1-го провулку ОСОБА_16, чим здійснюються перешкоди позивачам в користуванні їх власністю квартирою №2, а також прибудинковою земельною ділянкою.

Такий висновок суду є вірним та таким, що зроблений на підставі повно та всебічно з»ясованих обставинах справи, яким дана вірна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони є власниками квартир в будинку №9 по вул..Вишнивецького в м.Чернівці.

Відповідно до викопіювання схематичного плану, спірна земельна ділянка є присадибною ділянкою будинку №9 по вул..Вишнивецького в м.Чернівці, її площа становить 1047 га, в тому числі під будівлями 392 га і під подвір»ям 655 га. Фактично ця земельна ділянка є прибудинковою територією будинку №9. Цю обставину сторони не заперечували.

Вказана земельна ділянка є власністю ОСОБА_3 міської ради.

Під прибудинковою територією слід розуміти встановлену за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) та проектом забудови земельну ділянку багатоквартирної житлової забудови, необхідну для розміщення й обслуговування жилого будинку та пов»язаних із ним господарських і технічних будівель і споруд, тобто нею територія під жилим будинком, проїзди та тротуари, озеленені ділянки та ігрові майданчики, майданчики для відпочинку, занять спортом, тимчасового зберігання автомобілів жителів будинку, для господарських цілей та інші території, пов»язані з утриманням і експлуатацією будинку.

Виходячи з аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні житлові будинки, а також враховуючи, що власниками квартир в будинку №9 по вул..Вишнивецькій в м.Чернівці не створено об»єднання співвласників багатоквартирного будинку та не передана спірна ділянка їм в користування слід дійти висновку, що спірна земельна ділянка є в загальному користуванні, а тому до кожної квартири повинен бути вільний доступ санітарного, пожежного транспорту та машини «Швидкої допомоги», транспорту для побутового обслуговування квартир.

Доводи апеляційної скарги про те, що порядок користування спірною земельною ділянкою між власниками квартир був визначений та встановлений задовго до придбання позивачем квартири є таким, що суперечить нормам матеріального права, оскільки нормами земельного законодавства не передбачена можливість виділення частки земельної ділянки з при будинкової території власникам квартир і нежитлових приміщень будинку в натурі. Не передбачена можливість і передачі у власність чи в користування окремих співвласників багатоквартирних будинків земельної ділянки (на якій розташований багатоквартирний жилий будинок) або її частини.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачами власниками квартири №3 самовільно споруджений навіс-тераса до сараю літ.»В» та встановлені ворота до будинку №9 із 1-го провулку ОСОБА_16, чим здійснюються перешкоди позивачам в користуванні їх власністю квартирою №2, а також прибудинковою земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ст..391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 15.12.2003 року надав свою згоду відповідачам ОСОБА_7 на здачу в експлуатацію добудов, а саме кухні, сараю та бані, а тому не відповідають обставинам справи те, що Панас самовільно здійснив прибудову у вигляді навісу-тераси до свого сараю є безпідставними. Як вбачається з матеріалів справи, що відповідачами ОСОБА_7 були узаконені кухня, сарай та баня. Проте навіс-тераса побудовані самовільно. Не дивлячись на те, що спірний навіс-тераса не відноситься до поняття самочинного будівництва, оскільки є тимчасовою спорудою, проте його розміри 7,0х7,0 м. унеможливлюють нормальний доступ (заїзд) до квартири позивачів. Тим самим позивачам чиняться перешкоди в користуванні власністю їхньою квартирою, а також земельною ділянкою, яка знаходиться в загальному користуванні.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачі мають можливість влаштувати заїзд до своєї квартири з інших сторін будинку не дають підстав відповідачам ОСОБА_7 перекривати заїзд з 1-го провулку В.Александрі шляхом встановлення воріт, якими тільки вони можуть користуватися та здійснювати прибудову у вигляді навісу-тераси до сараю на земельній ділянці, яка знаходиться в загальному користуванні.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції залишив без уваги рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 19 травня 2008 року, яким відмовлено в позові Садгірської районної у м.Чернівці ради про знесення самовільно встановленого навісу до сараю є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку спір пред»явлений про знесення самовільно встановленого навісу до сараю з підстав порушення прав власників на користування своєї власністю, а не з підстав самочинного будівництва.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову в частині зобов»язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відновити становище, яке існувало до порушення, а саме встановити огорожу, яка розділяє двори квартир 2 та 3, суд першої інстанції вірно виходи в з того, що діючим земельним законодавством не передбачено можливості виділення та передачі у власність чи користування окремих співвласників багатоквартирних будинків земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок або її частини.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції вірно виходив з недоведеності даного позову.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачами по зустрічному позову не доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами, що ними була придбана та посаджена зазначена в позовній заяві кількість рослин, а також що вони повністю знищені сім»єю саме ОСОБА_1. Щодо пошкодження посаджених рослин та можливості зібрання врожаю існує певна процедура встановлення та доведеності цих обставин, якої позивачі по зустрічному позову не дотримались.

Крім цього, судом першої інстанції вірно зазначено, що спірна земельна ділянка є територією загального користування, а тому у сім»ї Панас не виникло права засаджувати цю земельну ділянку рослинами для власних потреб та отримання прибутку.

Вимоги апеляційної скарги про ухвалення рішення, яким слід зобов»язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для врегулювання спірного питання замовити виготовлення проекту для влаштування під»їзду до квартири АДРЕСА_2 не можуть бути задоволені, оскільки виходять за межі позовних вимог, пред»явлених у суді першої інстанції.

З врахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 12 березня 2010 року залишити без мін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно:

Апеляційний суд Чернівецької області

м. Чернівці, вул. Емінеску, 4, 58002, (0372) 55-34-03