Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-446/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 серпня 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1,

при секретарі: - ОСОБА_2,

за участю : позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розподіл майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

28.07.2008 року ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_5, тетя особа ОСОБА_6, про розподіл майна подружжя. (а.с. 4-5)

25.11.2008 року ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про накладення арешту на майно, яке зареєстроване за ОСОБА_5, а саме на квартиру АДРЕСА_1, автомобіль FORD FUSION, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, а також на квартиру АДРЕСА_2, яка зареєстрована за ОСОБА_6 (а.с. 46)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2008 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову було задоволено частково, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_5 шляхом заборони нотаріусам укладати будь-які угоди стосовно цього майна, та заборони КП «ДМБТІ» видавати витяг з реєстру про реєстрацію права власності на це майно, та проводити його перереєстрацію, а також на автомобіль FORD FUSION, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстровано за ОСОБА_5, шляхом заборони МРЕВ УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області знімати вказаний автомобіль з реєстрації та проводити його перереєстрацію до розгляду судом даної цивільної справи; в решті заявлених вимог щодо забезпечення позову ОСОБА_3 було відмовлено. (а.с. 47)

24.03.2009 року у судовому засіданні відповідачем ОСОБА_5 був заявлений зустрічний позов до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. (а.с. 72-78)

09.07.2009 року позивач ОСОБА_3 звернувся у судовому засіданні до Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська із заявою про зміну та доповнення позовних вимог, зазначивши у якості відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 117-123)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2010 року позовну заяву по цивільній справі № 2-446/2010 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя та виділ частки в натурі, що є у спільній сумісній власності було залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_3 у своїй позовній заяві, з урахуванням уточнених позовних вимог, та представник позивача у судовому засіданні посилалася на те, що 27.10.1992 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 було укладено шлюб, після укладення якого позивач всиновив сина ОСОБА_5 від першого шлюбу ОСОБА_6, та 19.04.1994 року у позивача та відповідача ОСОБА_5 від шлюбу народилася спільна донька ОСОБА_7. З червня 2007 року позивач та відповідач ОСОБА_5 проживають окремо, а 09.07.2008 року шлюб між ними було розірвано за рішенням суду. 15.08.1997 року подружжя ОСОБА_5 за спільні кошти придбало квартиру АДРЕСА_3, оформивши правовстановлюючі документи на позивача. 11.07 2002 року позивач та відповідач ОСОБА_5 за їх спільні кошти разом з ОСОБА_7 придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, оформивши правовстановлюючі документи в рівних частках по ? на відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_7 16.12.2004 року позивач та відповідач ОСОБА_5 купили однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, оформивши правовстановлюючі документи на їх сина ОСОБА_6 Грошові кошти на придбання зазначеної квартири були отримані за кредитним договором, за зобовязаннями по якому позивач виступив майновим поручителем на підставі договору поруки. 13.12.2006 року позивач та відповідач придбали ? частину квартири АДРЕСА_1, яка раніше належала ОСОБА_7, оформивши правовстановлюючі документи на імя відповідача ОСОБА_5 В квітні 2006 року позивач та відповідач ОСОБА_5 придбали за кредитним договором автомобіль FUSION, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстрували за ОСОБА_5 Зазначене майно позивач вважає майном, що було набуто ним та відповідачем ОСОБА_5 у шлюбі, а тому позивач просив суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках та та визначити порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4. (а.с. 4-5, 117-123)

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_5, в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. (а.с. 26, 28-29, 37-38, 52, 132, 145, 155-156, 163, 176)

Відповідач, ОСОБА_6, в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. (а.с. 24-25, 39-40, 56-59, 70-71, 113-114, 132, 146-147, 155-156, 163, 166-167, 176)

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 27.10.1992 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 був укладений шлюб, що підтверджується поясненнями позивача у судовому засіданні.

Судом також встановлено, що позивач та відповідач ОСОБА_5 мають спільну дитину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 23)

Судом було встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 був розірваний , про що Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 311 від 09.07.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. (а.с. 9)

У судовому засіданні було встановлено, що за час перебування позивача та відповідача ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі ними за спільні кошти було придбано нерухоме та рухоме майно, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями позивача у судовому засіданні. (а.с. 82, 84, 87-89, 99-100, 19, 106)

Судом також було встановлено, що позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 15.08.1997 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі за № 3556, належить квартира АДРЕСА_5 у

м. Дніпропетровську, що підтверджується копією зазначеного договору. (а.с. 82)

Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за позивачем у КП «ДМБТІ» 02.12.1997 року, про що свідчить відповідний штамп на вказаному договорі. (а.с. 82 об.)

Судом також було встановлено, що на час розгляду даної справи у спірній квартирі проживає відповідач ОСОБА_5 з донькою ОСОБА_8, що підтверджується поясненнями позивача у судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_6, загальною площею 62,4 кв.м., житловою 38,7 кв.м., складається з приміщення 1 коридор площею 8,1 кв.м., приміщення 2 ванна площею 3,1 кв.м., приміщення 3 кухня площею 7,7 кв.м., приміщення 4 житлова кімната площею 12,8 кв.м., приміщення 5 житлова кімната площею 13,4 кв.м., приміщення 6 кладова площею 1,8 кв.м., приміщення 7 житлова кімната площею 13,4 кв.м., балкони І площею 0,7 кв.м. та ІІ площею 2,3 кв.м. (а.с. 126)

У судовому засіданні також було встановлено, що відповідачу ОСОБА_5 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 11.07.2002 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстровано в реєстрі за № 1570, та на підставі договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого 13.12.2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстровано в реєстрі за № 11001, належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується копією зазначених договорів. (а.с. 84, 87-88)

Право власності на вищевказану квартири було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_5 у КП «ДМБТІ», про що свідчать відповідний штамп на договорі від 11.07.2002 року та копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.01.2007 року. (а.с. 84 об., 89)

У судовому засіданні також було встановлено, що вказана квартира використовується відповідачем ОСОБА_5 для розміщення у ній офісу, що підтверджується поясненнями позивача у судовому засіданні.

Судом також було встановлено, що відповідачу ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 16.12.2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстровано в реєстрі за № 2975, належить квартира АДРЕСА_7 в

м. Дніпропетровську, що підтверджується копією зазначеного договору. (а.с. 99-100)

Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_6 у КП «ДМБТІ» 26.01.2005 року, про що свідчить копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.01.2005 року. (а.с. 101)

У судовому засіданні також було встановлено, що квартира АДРЕСА_7 в

м. Дніпропетровську, право власності на яку було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_6 придбавалася за спільні кошти позивача та відповідача ОСОБА_5, та за їх спільною згодою була оформлена на їх сина ОСОБА_6, що підтверджується поясненнями позивача та його представника у судовому засіданні.

Судом також встановлено, що відповідачу ОСОБА_5 на праві власності також належить автомобіль FORD FUSION, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями позивача та його представника у судовому засіданні. (а.с. 19, 106)

У судовому засіданні також було встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, не було, шлюбний договір між ними не укладався, що підтверджується поясненнями позивача у судовому засіданні.

Судом також було встановлено, що на час розгляду даної справи позивач фактично проживає у помешканні своєї матері за адресою: АДРЕСА_8, що підтверджується поясненнями позивача у судовому засіданні.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Кодексу про шлюб та сімю України, Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

За змістом ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. ОСОБА_1, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні в їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача до відповідачів, суд виходив з того, що при визначенні обсягу набутого подружжям майна, що є їх спільною сумісною власністю, обовязковому врахуванню підлягає, зокрема, час набуття такого майна, підстави його придбання. З огляду на встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що заявлене позивачем до розподілу майно, а саме квартира АДРЕСА_3, квартира АДРЕСА_9, автомобіль FORD FUSION, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, квартира АДРЕСА_10, було набуте позивачем та відповідачем ОСОБА_5 за час їх перебування у законом зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, що дозволяє вважати таке майно в розумінні 22 Кодексу про шлюб та сімю України та ст. 60 СК України таким, що належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи, що майно, яке є обєктом поділу, є спільною сумісною власністю подружжя, та зареєстровано за позивачем та відповідачами на праві приватної власності, суд приходить до висновку про те, що форма власності на таке майно має відповідати його характеру та призначенню, а отже приватна форма власності на таке майно має бути припинена та за позивачем та відповідачем ОСОБА_5 має бути визнано право спільної сумісної власності на зазначене майно.

Приймаючи до уваги те, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 домовленості з приводу розподілу майна та між ними не укладався шлюбний договір, суд виходить із рівності часток співвласників та вважає за необхідне розподілити спірне майно рівними частками, тобто по ? частці кожному із подружжя.

Вирішуючи питання про розподіл майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, суд виходить з того, що в силу вимог до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, а відтак суд приходить до висновку, що за умови поділу майна, що є у спільній сумісній власності між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 та визначенням часток кожного з них у такому майні, їх право спільної сумісної власності на таке майно припиняється та права на це майно у такому разі охоплюються інститутом права спільної часткової власності.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність припинення права спільної сумісної власності подружжя на спірне майно та визнати таке майно належним позивачу та відповідачу ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності.

Вирішуючи вимоги позивача про визначення порядку користування квартирою № 108 у будинку № 17 по пр. Героїв у м. Дніпропетровськ, а також приймаючи до уваги, що у зазначеній квартирі на час розгляду даної справи вже мешкають відповідач ОСОБА_5 із донькою ОСОБА_6, враховуючи, що розподілити вказане нерухоме майно в натурі між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 не вбачається можливим, суд приходить до висновку про необхідність визначення порядку користування зазначеною квартирою, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, а саме ОСОБА_3 виділити в користування для укладення окремого договору найму житлову кімнату розміром 13,1 кв.м. та балкон розміром 2,3 кв.м., який примикає до цієї кімнати; ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виділити в користування для укладення окремого договору найму житлову кімнату розміром 13,4 кв.м. та балкон, який примикає до цієї кімнати, а також житлову кімнату розміром 12,8 кв.м.; кухню розміром 7,7 кв.м., коридор розміром 8,1 кв.м., вбиральню розміром 1,8 кв.м., ванну кімнату та туалет залишити в спільному користуванні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сімю України, ст.ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 356-358, 368, 37 ЦК України, п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Припинити право приватної власності ОСОБА_5 на :

-квартиру АДРЕСА_9;

-автомобіль FORD FUSION, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Припинити право приватної власності ОСОБА_6 на квартиру № 88 у будинку № 3

по вул. Комсомольській в м. Дніпропетровськ.

Визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на наступне майно:

-? частку квартири АДРЕСА_3;

-квартиру АДРЕСА_9;

-автомобіль FORD FUSION, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1;

-квартиру АДРЕСА_10.

Визначити рівними частки в праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на наступне майно:

-? частка квартири АДРЕСА_3;

-квартиру АДРЕСА_9;

-автомобіль FORD FUSION, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1;

-квартиру АДРЕСА_10.

Тобто по ? частці кожному із подружжя.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на наступне майно:

-? частку квартири АДРЕСА_3;

-квартиру АДРЕСА_9;

-автомобіль FORD FUSION, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1;

-квартиру АДРЕСА_10.

Визнати право спільної часткової власності в рівних частках, тобто по ? частці кожному, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на наступне майно:

-? частку квартири АДРЕСА_3;

-квартиру АДРЕСА_9;

-автомобіль FORD FUSION, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1;

-квартиру АДРЕСА_10.

Визначити порядок користування квартирою № 108 у будинку № 17 по пр. Героїв у м. Дніпропетровськ наступним чином:

-ОСОБА_3 виділити в користування для укладення окремого договору найму житлову кімнату розміром 13,1 кв.м. та балкон розміром 2,3 кв.м., який примикає до цієї кімнати;

-ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виділити в користування для укладення окремого договору найму житлову кімнату розміром 13,4 кв.м. та балкон, який примикає до цієї кімнати, а також житлову кімнату розміром 12,8 кв.м.;

-Кухню розміром 7,7 кв.м., коридор розміром 8,1 кв.м., вбиральню розміром 1,8 кв.м., ванну кімнату та туалет залишити в спільному користуванні.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем проятгом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур