Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2010 року Справа № 2-40/10

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю:

представника позивача адвоката ОСОБА_1

представника відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства (ЗАТ) «Кримський Титан», про стягнення орендної плати та неустойки, та за зустрічним позовом Закритого акціонерного товариства (ЗАТ) «Кримський Титан» до ОСОБА_3 про визнання договору оренди недійсним,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 04.08.2008 року, та змінам до нього від 27.03.2008 р., 07.07.2008 р., 03.11.2008 р., 03.07.2009 р., 07.04.2010 р. позивач прохає: стягнути на його користь з Закритого акціонерного товариства (ЗАТ) «Кримський Титан», 1- орендну плату за користування земельною ділянкою в 2003 -2009 роках за договором оренди земельної ділянки № 333 від 27.06.2001р. в натуральній формі у виді рутилового концентрату в кількості 92.337 т., загальною вартістю 200 516.39 грн.; 2 - грошові кошти на загальну суму 28 954.03 грн., із яких: 24 224.03 грн. сума щорічно нарахованої пені за період з 02.07.2005 р. по 01.07.2009 р., 4 730 грн. загальна сума судових витрат, що підлягає відшкодуванню, в тому числі: судовий збір 1700 грн., 30 грн. - витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, 3 000 грн. оплата юридичної допомоги адвоката.

В обґрунтування позовних вимог в позові та в змінах до нього ( т.1 а.с.2-4, 158-161,176-180,193-197, 228-232, т.2 а.с. 14-17) зазначено, що 27 червня 2001 року був укладений договір № 333 оренди земельної ділянки між позивачем (Орендодавець) та відповідачем ЗАТ Кримський Титан в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат», що є правонаступником дочірнього підприємства Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат (Орендар). Згідно договору оренди № 587 від 06.09.2004р. цілісного майнового комплексу ДП Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат та додаткового договору до нього № 740/234 від 05.11.2004р., ЗАТ Кримський Титан в особі філії Вільногірський гірничо-металургійний комбінат є правонаступником усіх прав та обовязків дочірнього підприємства Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат. Передача майна цілісного майнового комплексу оформлена передавальним актом № 001/2004 від 30.11.2004р.

У відповідності до ст. 15 Закону України Про оренду державного та комунального майна, орендар стає правонаступником прав і обовязків підприємства відповідно до умов договору, а у разі оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу також правонаступником прав і обовязків підприємства, повязаних з діяльністю цього структурного підрозділу.

Таким чином, ЗАТ Кримський Титан в особі філії Вільногірський гірничо-металургійний комбінат з 30 листопада 2004 року є Орендарем за договором оренди земельної ділянки № 333 від 27.06.2001р. Договір діє і на теперішній час, так як жодна із сторін за договором не ініціювала питання щодо його розірвання.

Згідно з договором Орендодавець надав у довгострокове платне користування належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 8.7939 га, з яких 8.7939 га рілля, яка знаходиться на території Малоолександрівської сільської ради, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області. Договір оренди земельної ділянки зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 5 від 27.06.2001 року у Верхньодніпровському районному відділі земельних ресурсів та засвідчений головою Малоолександрівської сільської ради, земельна ділянка виділена на місцевості та передана відповідачу. У відповідності з п. 2.3 договору Орендар повинен був до 01 липня кожного року, як плату за користування земельною ділянкою, передавати Орендодавцю по 13.191 тони рутилового концентрату, з розрахунку 1,5 тони рутилового концентрату за 1 га орендованої землі. Згідно чинного законодавства (ст. 525, 526 ЦК України), зобов′язання повинні виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та одностороння відмова від зобов′язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Свої зобовязання Орендар виконав частково, передавши позивачу в розрахунок орендної плати тільки 26.382 тони рутилового концентрату, а саме:

- 18.11.2003р. за накладною № 1727 передано 13.191 тон;

- 18.11.2003р. - за накладною № 1728 передано 13.191тон;

Таким чином, станом на 01 липня 2009 року відповідач повністю розрахувався з позивачем за 2001 та 2002 роки. Заборгованість відповідача по орендній платі за договором оренди земельної ділянки № 333 від 27.06.2001 року перед позивачем складає 92.337 тон рутилового концентрату та розраховується з наступного:

а) орендна плата за 2001 2009 роки складає 118.719 т. (13-191т.х9 = 118.719 т.);

б) Орендар передав 26.382 т. - (13.191т. +13.191 т. = 26.382 т.);

в) заборгованість складає 92.337 т. - ( 118.719 т. 26.382т. = 92.337 т.).

Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору № 333 від 27.06.2001р. ціна рутилового концентрату визначається з розрахунку середньої собівартості за звітний рік.

Таким чином, станом на 01 липня 2009 року вартість рутилового концентрату, який є боргом відповідача за договором оренди земельної ділянки, складає 200 516.39 грн. та розраховується з наступного:

а) відповідно до довідки Вільногірського ГМК від 22.09.2008 року № 01-28/3583, середня собівартість рутилового концентрату становила: у 2003 році 1532.23грн., у 2004 році 1762.09грн., у 2005 році 2044.48грн., у 2006 році 2249.92грн., у 2007 році 2268.60грн., у 2008 році 2671.84грн., за одну тону.

б) - борг відповідача з орендної плати за договором оренди земельної ділянки № 333 у грошовому вимірі на 01 липня 2009 року складає 200 516.39 грн.:

- за 2003 рік 13.191тн. х 1532.23грн. = 20 211.65 грн.;

-за 2004 рік 13.191тн. х 1762.09грн. = 23 243.73 грн.;

-за 2005 рік 13.191тн. х 2044.48грн. = 26 968.74 грн.;

-за 2006 рік 13.191тн. х 2249.92грн. = 29 678.69 грн.;

-за 2007 рік 13.191тн. х 2268.60грн. = 29 925.10 грн.;

-за 2008 рік 13.191тн. х 2671.84грн. = 35 244.24 грн.;

-за 2009 рік 13.191тн. х 2671,84грн. = 35 244.24 грн.;

Усього: 200516.39 грн.

У відповідності з п. 2.4. зазначеного договору, у разі несвоєчасного внесення орендної плати Орендар повинен сплатити Орендодавцю пеню у розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день порушення зобовязань, але не більше подвійної ставки НБУ. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, строк позовної давності для стягнення пені становить один рік. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. П. 2.3. договору № 333 визначено строк виконання зобовязань орандаря до 01 липня поточного року. У даному випадку перебіг строку позовної давності починається з 02 липня поточного року, зі спливом строку виконання зобовязань. Розмір пені при зверненні позивача до суду 04.08.2006р. за порушення строків сплати орендної плати з 02 липня 2005 року до 01 липня 2006 року складає 5 057.45 грн. та розраховується з наступного:

а) борг в грошовому обсязі на 01.07.05р. складає 26 968.74грн.

б) - з 09.11.04р. по 09.08.05р. облікова ставка НБУ 9,0% річних;

в) - з 02.07.2005р. по 09.08.2005р. прострочення платежу складає 39 днів;

г) - пеня за період з 05.08.2005р. по 09.08.2005р. складає

26 968.74грн.(сума боргу) х 0,049% (подвійна облікова ставка НБУ) х 39 днів = 515.37грн.;

д) з 10.08.05р. по 09.06.06р. облікова ставка НБУ 9,5% річних;

е) з 10.08.2005р. по 09.06.2006р. прострочення платежу складає 304 дня;

ж) пеня за період з 10.08.2005р. по 09.06.2006р. складає

26 968.74грн.(сума боргу) х 0,052% (подвійна облікова ставка НБУ) х 304 днів = 4 263.22грн.

з) з 10.06.06р. облікова ставка НБУ 8,5 % річних;

і) з 10.06.2006р. по 01.07.2006р. прострочення платежу складає 22 дні;

к) - пеня за період з 10.06.2006р. по 01.07.2006р. складає

26 968.74грн.(сума боргу) х 0,047% (подвійна облікова ставка НБУ) х 22 днів = 278.86грн.;

л) - усього пеня за період з 02.07.2005р. по 01.07.2006р. складає

515.37грн. + 4 263.22грн. + 278.86грн. = 5 057.45грн.

Розмір пені за порушення строків сплати орендної плати з 02.липня 2006 року по 01.липня 2007 року складає 5 063.78 грн., та розраховується з наступного:

а) борг в грошовому обсязі на 02.07.06р. складає 29 678.69грн.;

б) з 10.06.06р. по 31.05.07р. облікова ставка НБУ 8,5% річних;

в) з 02.07.2006р. по 31.05.2007р. прострочення платежу складає 334 дні;

г) пеня за період з 02.07.2006р. по 31.05.2007р. складає

29 678.69грн.(сума боргу) х 0,047% (подвійна облікова ставка НБУ) х 334 дні = 4 658.96грн.;

д) з 01.06.07р. облікова ставка НБУ 8,0 % річних;

е) з 01.06.2007р. по 01.07.2007р. прострочення платежу складає 31 день;

ж) - пеня за період з 01.06.2007р. по 01.07.2007р. складає

29 678.69грн. (сума боргу) х 0,044% (подвійна облікова ставка НБУ) х 31 день = 404.82грн.;

з) усього пеня за період з 02.07.2006р. по 01.07.2007р. складає

4 658.96грн. + 404.82грн. = 5 063.78грн.

Розмір пені за порушення строків сплати орендної плати з 02.липня 2007 року по 01.липня 2008 року складає 5 612.46 грн., та розраховується з наступного:

а) борг в грошовому обсязі на 01.07.07р. складає 29 925.10грн.

б) - з 01.06.07р. по 31.12.07р. облікова ставка НБУ становить 8,0% річних;

в) - з 02.07.2007р. по 31.12.2007р. прострочення платежу складає 183 дні;

г) - пеня за період з 02.07.2007р. по 31.12.2007р. складає

29 925.10грн.(сума боргу) х 0,044% (подвійна облікова ставка НБУ) х 183 дні = 2 409.57грн.;

д) з 01.01.08р. по 29.04.08р. облікова ставка НБУ становить 10,0% річних;

е) з 01.01.2008р. по 29.04.2008р. прострочення платежу складає 119 днів;

ж) пеня за період з 01.01.2008р. по 29.04.2008р. складає

29 925.10грн.(сума боргу) х 0,055% (подвійна облікова ставка НБУ) х 119 днів = 1 958.60грн.

з) з 30.04.08р. по цей час облікова ставка НБУ становить 12,0 % річних;

і) - з 30.04.08р. по 01.07.2008р. прострочення платежу складає 62 дні;

к) - пеня за період з 30.04.2008р. по 01.07.2008р. складає

29 925.10грн.(сума боргу) х 0,066% (подвійна облікова ставка НБУ) х 63 днів = 1 244.29грн.;

л) усього пеня за період з 02.07.2007р. по 01.07.2008р. складає

2 409.57грн. + 1 958.60грн. + 1 244.29грн. = 5 612.46грн.

Розмір пені за порушення строків сплати орендної плати з 02.липня 2008 року по 01.липня 2009 року складає 8 490. 34 грн., та розраховується з наступного:

а) борг в грошовому обсязі на 01.07.08р. складає 35 244.24грн.

б) - з 30.04.08р. по 01.07.09р. облікова ставка НБУ становить 12.0% річних;

в) - з 02.07.2008р. по 01.07.2009р. прострочення платежу складає 365 днів;

г) - пеня за період з 02.07.2008р. по 01.07.2009р. складає

35 244.24грн.(сума боргу) х 0,066% (подвійна облікова ставка НБУ) х 365 днів = 8 490.34грн.;

Крім того, у звязку з переходом до змагального типу судового процесу і зняттям з суду обовязку з доказування, в умовах дії принципів диспозитивності і рівноправності сторін, для доведення суду обґрунтованості вимог і заперечень, у чому позивач не є фахівцем, з метою якісного представництва прав та виконання обовязків як сторони у справі, він уклав з адвокатом ОСОБА_1 31 липня 2006 року договір про надання юридичних послуг адвоката у цивільній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України адвокат ОСОБА_1 є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Згідно ст. 79 ЦПК України до складу судових витрат, крім витрат на сплату судового збору (державного мита) та витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу, входять витрати на правову допомогу та витрати, повязані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. А відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Станом на 25 лютого 2010 року позивач згідно квитанції від 01.08.2006 року, квитанції від 15.01.2009 року, квитанції від 05.07.2010 року за надану по даній справі правову допомогу, частково сплатив адвокату винагороду (гонорар) в сумі 3 000.00 грн. , яку прохає стягнути з відповідача.

Відповідач позов не визнав та звернувся до суду з зустрічним позовом (т.1 а.с.88-90), в якому прохає визнати недійсним договір №333 від 27.06.2001р. оренди земельної ділянки за наступних обставин.

27.06.2001 року ОСОБА_3 та Дочірнє підприємство «Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат» (ДП «ВДГМК») уклали договір оренди земельної ділянки № 333. У результаті припинення ДП «ВДГМК» шляхом приєднання до ЗАТ «Кримський ТИТАН» на підставі договору оренди цілісного майнового комплексу № 587 від 06.09.2004р., та ст. 15 ЗУ « Про оренду державного та комунального майна» № 2269-ХІІ від 10.04.1992 р., відповідач став правонаступником в частині балансових активів та пасивів ДП «ВДГМК», що підтверджується п.п.1.5 Договору та актом прийому-передачі № 001/2004 від 30.11.2004 року, а також балансом ДП «ВДГМК» від 31.08.2004 року.

Суттєві умови договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами, не відповідають вимогам законодавства:

- у відповідності з п.п. 2.1. зазначеного договору предметом орендних відносин є земельна ділянка сільськогосподарського призначення для вирощування сільськогосподарських культур, належна відповідачеві на праві приватної власності, що підтверджується державним актом ІІ-ДП № 051731 від 26.02.2001 року. Всупереч вимогам чинного законодавства відповідач надав згоду на використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення в межах затвердженого гірничого відводу на підставі Ліцензії № 2488 від 13.06.2001 року, для цілей не повязаних з веденням сільськогосподарського виробництва, що підтверджується нотаріально завіреним погодженням відповідача від 28.09.2001 року;

- у відповідності з п.п. 2.3. зазначеного Договору встановлена натуральна форма плати за користування земельною ділянкою у вигляді 13.191 тн. рутилового концентрату за один рік користування землею ( з розрахунку 1,5 тн рутилового концентрату за 1 рік користування 1 га орендованої землі), що суперечить вимогам п.2 ч.1 ст.20 ЗУ «Про оренду землі» від 06.10.1998 року № 161-ХІV в частині визначення виду продукції, яка може бути використана під час застосування натуральної форми оплати за користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення (вона може бути застосована тільки за визначеною кількістю чи частиною сільськогосподарської продукції, яка одержується з орендованої земельної ділянки). Рутиловий концентрат згідно Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016097 від 30.12.1997 року № 822 не є сільськогосподарською продукцією, а визначений як матеріал неенергетичний видобувної промисловості, крім того Наказом Міністерства економіки України від 24.07.1998 року № 102 «Про затвердження переліку високоліквідної промислової продукції» (зареєстровано в міністерстві юстиції України 07.08.1998 року № 499/2939) рутиловий концентрат визначений як високоліквідна промислова продукція;

- термін дії Договору десять років, передбачений п.п.2.3 не відповідає вимогам ст. 8 ЗК УРСР від 18.12.1990 року, тому що максимальний термін оренди земельних ділянок, що знаходиться у власності фізичних осіб (на той період) без зміни їх цільового призначення, не повинен був перевищувати трьох років, а в зазначених вичерпних випадках пяти років. Таким чином, вбачається невідповідність зазначених пунктів Договору вимогам чинного на момент його укладення законодавства, що унеможливлює його виконання в звязку з незаконністю суттєвих умов.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але надав заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, з участю його представника адвоката ОСОБА_1В.(т.1 а.с.21).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, та їх обґрунтування, викладені в позовній заяві та змінах до неї, підтримав у повному обсязі, зустрічний позов не визнав. Додатково пояснив, що відповідач - ЗАТ «Кримський ТИТАН» є правонаступником усіх прав і обовязків ДП «ВДГМК», з яким ОСОБА_3 уклав договір оренди земельної ділянки. Правонаступництво в частині зобовязань ДП «ВДГМК» перед ОСОБА_3 по сплаті заборгованості з орендної плати встановлено на підставі договору оренди цілісного майнового комплексу ДП «ВДГМК», № 587 від 06.09.2004р., де сторонами виступають: орендодавець Фонд державного майна України та орендар ЗАТ «Кримський Титан», та на підставі ст. 15 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-ХІІ від 10.04.1992 р., тобто відповідач став правонаступником в частині балансових активів та пасивів ДП «ВДГМК», що підтверджується п.п.1.5 Договору та актом прийому-передачі № 001/2004 від 30.11.2004 року. Окрім того, правонаступництво підтверджується фактом виділення державою коштів у розмірі більше 42 млн. грн. для погашення заборгованості перед кредиторами, відповідач за рахунок цих коштів заборгованість перед позивачем не погасив. Зустрічний позов відповідача, на думку представника позивача, взагалі, позбавлений будь-яких правових підстав і не підлягає задоволенню, оскільки 27.06.2001р. між сторонами за договором оренди № 333 від 27.06.2001 року було досягнуто згоди з усіх суттєвих умов, які викладені в пунктах договору, у тому числі, встановлення натуральної форми орендної плати, не суперечать вимогам діючого законодавства, протягом 2001-2003р.р. договір виконувався обома сторонами. Договір укладений на підставі типового договору, затвердженого КМУ України, і не суперечить вимогам закону як на момент його укладення так і на період його виконання. Відповідач мав право, у випадку бажання змінити цільове призначення земельної ділянки, узгодити це в письмовому виді у тій формі, в якій був укладений основний договір, і відповідно до законодавства здійснити зміну цільового призначення землі, але, відповідно, до закону та умов договору, ніяких дій не вчинив. Твердження представника відповідача, що раніше позивач надавав згоду відповідачу в письмовому виді на використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення для здобуття корисних копалин відкритим способом, не може бути прийнятим до уваги, оскільки це узгодження не відноситься до даного договору. Тому слід визнати, що відповідач самовільно, без установленого договором та законами порядку, змінив цільове використання земельної ділянки, що була передана йому на умовах оренди. Твердження представника відповідача, що договір оренди земельної ділянки перестав бути чинним з часу ліквідації ДП ВДГМК, як юридичної особи, та заміни орендаря, не може бути прийнятим, оскільки у ДП ВДГМК є правонаступник з усіх прав та обовязків колишнього підприємства. Тому відповідач повинен був діяти відповідно до умов договору, а саме здійснити дії згідно абзацу 7 п. 3.2 договору, але обидві сторони цих дій не виконали і договір продовжує діяти до закінчення строку 10 р., на який він був укладений. Представник позивача визнає, що предмет оренди земельна ділянка сільськогосподарського призначення не існує тому, що знищена внаслідок дій відповідача по здобуттю корисних копалин, але вважає, що цей факт не припиняє дії договору. Законом України «Про оренду землі» зазначено порядок передачі земельних ділянок в оренду. В справі є документи про належну передачу земельної ділянки орендодавцем ОСОБА_3 орендарю ДП ВГМК, а документи про повернення земельної ділянки відсутні. У всіх відповідних установах спірний договір оренди земельної ділянки зареєстрований, як діючий. Відповідач використав земельну ділянку, знищивши її, отримав дохід, але від орендної плати ухилився, фактично, ці дії схожі на обман. Вимоги за зустрічним позовом не відповідають чинному законодавству. Згідно Положенню про філію ВГМК ЗАТ «Кримський Титан», договору про передачу цілісного майнового комплексу в оренду ЗАТ «Кримський Титан», передаточному акту, балансу всі права та обовязки, які мало державне підприємство ДП ВДГМК, перейшли в порядку правонаступництва до ЗАТ «Кримський Титан», а само підприємство ДП ВДГМК стало філією, структурним підрозділом ЗАТ «Кримський Титан». Укладаючи договір про оренду землі, сторони досягли згоди по всім суттєвим умовам і вони не суперечили закону. Згідно ст. 22 ЗУ «Про оренду землі» передбачена можливість розрахунку в натуральному виді і не обовязково, щоб це були сільськогосподарська продукція. Також відсутні вимоги закону стосовно укладення договору оренди землі тільки на 5 років, згідно закону. договір оренди землі може укладатися на строк до 50 років. Те, що ОСОБА_3 надавав згоду на гірничу розробку його земельної ділянки більше чим через 3 місяці після укладення договору оренди земельної ділянки для сільськогосподарського використання, не відноситься саме до цього договору, і не може прийматися до уваги. Відповідач не заперечує, що отримав доходи від використання земельної ділянки за договором оренди, але від виконання своїх обовязків за договором оренди ухиляється.

Представник відповідача позов не визнав, свої зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, додатково пояснив, що договір оренди земельної ділянки завідомо укладався між сторонами для видобування рутилового концентрату, а не для вирощування сільськогосподарських культур, на теперішній час майно, яке передавалось в оренду (земля) знищено, до того ж ЗАТ «Кримський ТИТАН» не являється правонаступником ДП «ВДГМК», тобто не є орендарем і не може нести відповідальність за договором оренди земельної ділянки. Згідно письмових заперечень на позов, на які посилався представник відповідача (т2.а.с.7-9), договір оренди земельної ділянки не зберіг чинності внаслідок заміни орендаря та ліквідації юридичної особи ДП ВДГМК, яка була однією із сторін договору, що передбачено абз. 4, п.п.2.2, та абз.5 п.п.3.2 договору № 333 від 27.06.2001 року. Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АОО № 427610, Дочірнє підприємство «Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат» є ліквідованим з 15.12.2004 року, з цього часу і слід визнати договір таким, що припинив чинність. Провадження у справі слід закрити. Кошти на суму більше 42 млн. грн., дійсно, виділялися для погашення боргів перед кредиторами ДП ВДГМК. Якщо буде доведено, що позивач є кредитором, то з ним буде зроблено розрахунок.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, на підставі дослідження та оцінки наданих доказів в їх сукупності та взаємозвязку, керуючись законом, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, за наступних підстав.

Згідно ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позовні вимоги ОСОБА_3 підтверджуються копією договору оренди земельної ділянки №333 від 27.06.2001р. ( т.1.а.с.7-8, 91-93); копією акту встановлення меж земельної ділянки та передачі її в оренду (т.1.а.с.10,93); копією додаткової угоди №1 до договору оренди (т.1.а.с.9,94); копією державного акту на право приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку (т.1. а.с.11); двома накладними на передачу ОСОБА_4 від ДП «ВДГМК» рутилового концентрату 18.11.2003 р. у загальній кількості 26 382 т. (т.1. а.с.12-13); копією Статуту ЗАТ «Кримський Титан» (т.1. а.с.52-63); копією Положення про філію «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський Титан» ( т.1. а.с.64-69); договором № 587 від 06.09.2004р. оренди цілісного майнового комплексу ДП «ВДГМК» та додатковим договором до нього № 740/237 від 05.11.2004р. (т1.а.с.72-79, 95-102); копією передавального акту №001/2004 від 30.11.2004р. цілісного майнового комплексу ДП «ВДГМК» (т.1.а.с.103); довідкою ЄДРПОУ про реєстрацію ЗАТ «Кримський Титан» як юридичної особи з приватною формою власності ( т.1 а.с.70); довідкою ЄДРПОУ про реєстрацію філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат «ЗАТ «Кримський Титан» без права юридичної особи з приватною формою власності (т.1 а.с.71); копією рішення № 85 Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області 14 сесії ХХІІІ скликання « Про видачу державних актів на право приватної власності на земельні частки (паї) для ведення сільськогосподарського товарного виробництва» ( т.1 а.с.140-141); копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Дочірнього підприємства «Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат», де зазначено, що державну реєстрацію припинення юридичної особи проведено 15.12.2004 року (т.2 а.с. 10); довідкою про середню повну собівартість рутилового концентрату (т.2.а.с. 40); довідкою відповідача від 26.05.2010 року з зазначенням року 2005, в якому відбулося знищення земельної ділянки, що перебувала в оренді відповідача і належної ОСОБА_3, внаслідок виробничої діяльності відповідача з здобуття корисних копалин (т.2 а.с.21-22; згідно квитанції № 7 від 01.08.2006 року позивач сплатив адвокату ОСОБА_1 за юридичну допомогу 2000 грн. (т.1. а.с.29); згідно квитанції № 179705 від 15.01.2009 позивач сплатив адвокату ОСОБА_1 за юридичну допомогу 500 грн. (т.2. а.с.38 ); згідно квитанції № 179721 від 05.07.2010 року позивач сплатив адвокату ОСОБА_1 за юридичну допомогу 500 грн. (т.2. а.с.38 ); згідно квитанції № 5713164 позивачем сплачено судовий збір - 1700 грн. ( т1.а.с.6); згідно квитанції № 5749599 від 02.08.2006 року позивачем оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30 грн. (т.1. а.с.5).

Зазначені докази доводять: факт укладення договору оренди земельної ділянки № 333 від 27.06.2001 року між позивачем та ДП ВДГМК для сільськогосподарського виробництва в належній формі, нотаріально посвідчений, з відповідною державною реєстрацією договору у Верхньодніпровському районному відділі земельних ресурсів; факт передачі земельної ділянки в оренду відповідачу з визначенням її меж на місцевості; факт припинення юридичної особи орендаря та про перехід всіх його прав та обовязків до відповідача в порядку правонаступництва 30.11.2004 року; факт користування орендарем та його правонаступником, всупереч умов договору, земельною ділянкою не для сільськогосподарського виробництва в період з 2001 по 2009 рік, а для її гірничої розробки з метою видобутку корисних копалин; факт знищення земельної ділянки в 2005 році, як предмету оренди, внаслідок її гірничої розробки та незаконної зміни цільового використання, всупереч умовам договору; факт неповернення відповідачем земельної ділянки позивачеві на умовах, які передбачені договором оренди земельної ділянки та вимогами закону; обовязок орендаря земельної ділянки сплатити на користь орендодавця ОСОБА_3 орендну плату за період користування земельної ділянкою в 2003 - 2009 роках за договором оренди земельної ділянки № 333 від 27.06.2001р. в натуральній формі у виді рутилового концентрату в кількості 92.337 т., загальною вартістю 200 516.39 грн., та грошові кошти на загальну суму 28 954.03 грн., із яких: 24 224.03 грн. - складає сума щорічно нарахованої пені за невиконання зобовязання відповідачем стосовно розрахунку за користування земельної ділянкою за період з 02.07.2005 року по 01.07.2009 року; 4 730 грн. - складає загальна сума для відшкодування судових витрат, в тому числі: судовий збір - 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн., витрати з оплати юридичної допомоги адвоката 3 000 грн.

Заперечення відповідача проти позову, та обґрунтування зустрічного позову тим, що ЗАТ «Кримський ТИТАН» не є стороною за договором оренди земельної ділянки, оскільки не являється правонаступником ДП «ВДГМК», тим, що була ліквідована юридична особа орендаря та відбулася заміна орендаря, що потягло за собою припинення договору оренди земельної ділянки, суд не приймає, оскільки правонаступництво в частині зобовязань ДП «ВДГМК» перед ОСОБА_3 по сплаті заборгованості з орендної плати встановлено на підставі договору оренди цілісного майнового комплексу ДП «ВДГМК», № 587 від 06.09.2004р. та акту прийому-передачі № 001/2004 від 30.11.2004 року, де сторонами виступають: орендодавець Фонд державного майна України та орендар ЗАТ «Кримський Титан», на підставі ст. ст.14,15 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-ХІІ від 10.04.1992 р., ст.ст. 104-106 ЦК України, на підставі п.4.1 Статуту ЗАТ «Кримський Титан», п.1.11.5 Положення про філію «Вільногірський ГМК», на підставі факту продовження користування орендованою земельною ділянкою після приєднання ДП ВДГМК до ЗАТ «Кримський Титан» і до часу її знищення в 2005 році, фактом не повернення земельної ділянки відповідно до умов договору оренди позивачеві; фактом, що дія договору продовжується, оскільки сторони не прийняли заходів до дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки, а строк дії договору закінчується в 2011 році. Суд не приймає як доказ письмове погодження ОСОБА_3 та ДП ВДГМК від 28.09.2001 року (т.1. а.с.104) про згоду на ведення відкритих гірничих робіт на зданій в оренду земельній ділянці площею 8.7939 га, оскільки вважає цей доказ не належним і недопустимим тому, що він відноситься до іншого договору № 5 від 27.06.2001 року, про укладення якого сторони відомостей не надали. Окрім того, сама по собі згода не надавала права відповідачеві самостійно змінювати цільове призначення земельної ділянки і використовувати її для гірничої розробки з видобутку корисних копалин без переведення цієї земельної ділянки в установленому законом порядку до земель іншого цільового призначення.

Також суд не приймає заперечення відповідача проти позову та обґрунтування зустрічного позову тим, що договір про оренду землі був укладений з порушенням законодавства, а саме: неправильно визначений строк дії договору більше 5 років; неправильно визначена натуральна оплата за оренду землі промислова продукція, а не сільгосппродукція; договір, начебто, укладався з завідомо відомою метою про використання земельної ділянки для здобуття корисних копалин, а не для сільськогосподарського використання; що ДП ВДГМК та ЗАТ «Кримський Титан», начебто не мають згідно своїх статутних документів права займатися сільськогосподарським використанням земель. Ці твердження спростовуються рядом положень норм права: стягнення орендної плати у натуральній формі у вигляді рутилового концентрату не суперечить вимогам ст.20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, що діяла на час укладення вказаного договору оренди) та ст.21,22 ; згідно ст. 2 ЗУ «Про оренду землі», відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України (1540-06, 435-15), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі; згідно ст. 4 ЗУ «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи; згідно ст. 5 ЗУ «Про оренду землі», орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою; згідно ст. 14 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України; умови укладеного договору не суперечать вимогам ЗУ «Про оренду землі»: ст. 15 щодо обовязкових умов договору, ст. 18 щодо державної реєстрації договору, ст. 19 щодо строку дії договору, який не може перевищувати 50 років; згідно ст. 37 Земельного Кодексу України, державні та комунальні несільськогосподарські підприємства, установи та організації можуть набувати в оренду землі сільськогосподарського та іншого призначення для ведення підсобного господарства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обґрунтування позову найшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, заперечення відповідача проти позову та обґрунтування зустрічного позову свого підтвердження в судовому засіданні не дістали.

Суд приходить до висновку, що дія спірного договору оренди земельної ділянки не припинилася на кінець 2005 року внаслідок знищення предмету оренди, тобто земельної ділянки, як засобу сільськогосподарського виробництва, тобто в звязку з суттєвою зміною цільового призначення, оскільки це знищення відбулося не внаслідок випадкового знищення, а в звязку з навмисними спланованими діями відповідача. Згідно абз. 3 п. 4 договору оренди № 333, підставою для розірвання договору є , саме, випадкове знищення або пошкодження орендованої земельної ділянки, яке суттєво перешкоджає передбаченому у пункті 2.1 цього договору її використанню. Згідно ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», неможливість використання земельної ділянки за її цільовим призначенням в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкту оренди, що істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, є підставою для розірвання договору. Згідно абз. 2 п.4 договору оренди № 333, зазначено, що підставою для припинення договору є неможливість використання земельної ділянки внаслідок обставин, що не залежать від орендаря або орендодавця. В даному випадку саме орендар, відповідач у справі, своїми навмисними діями, всупереч абз. 3 п.3.2 договору № 333, привів орендовану земельну ділянку до стану, в якому її неможливо використовувати за цільовим призначенням згідно договору оренди.

Згідно абз.4 п.4 договору № 333, зазначено, що дострокове розірвання цього договору має здійснюватися за умови письмового попередження заінтересованої сторони не пізніше, ніж за два місяці, ні позивач ні відповідач не надали доказів стосовно такого попередження про дострокове розірвання договору.

Стосовно укладення договору оренди землі з порушенням порядку, встановленого законодавством України, що передбачено абз. 3 договору оренди № 333, як підстава для розірвання договору, то судом відповідно, до вищевикладеного, не виявлено таких порушень. На час укладення договору і до 01.01.2004 року діяв ЦК УРСР 1963 р. Спірний договір не суперечить ст.ст. 151-154 цього Кодексу, які передбачають підстави для виникнення зобовязань та істотні умови договорів. Так, згідно ст. 153 вказаного Кодексу зазначено, що Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно ст. 161 ЦК УРСР 1963 р., зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 162 ЦК УРСР 1963 р., одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно ст. 164 ЦК УРСР 1963 р., виконання зобов'язання, що виникло з договору, може бути покладене в цілому або в частині на третю особу, якщо це передбачено встановленими правилами, а так само якщо третя особа зв'язана з однією з сторін адміністративною підлеглістю або відповідним договором. У цьому разі відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання несе сторона за договором, з якого воно виникло, якщо законодавством Союзу РСР і Української РСР не передбачено, що відповідальність несе безпосередній виконавець. Якщо з закону, договору або з суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто, кредитор повинен прийняти виконання, запропоноване за боржника третьою особою. Згідно ст.ст. 178-180 ЦК УРСР 1963 р., передбачено забезпечення виконання зобовязань неустойкою (пенею). Згідно ст. 209 ЦК УРСР 1963 р., особа, яка не виконала зобов'язання або виконала його неналежним чином, несе майнову відповідальність лише при наявності вини (умислу або необережності), крім випадків, передбачених законом або договором. Відсутність вини доводиться особою, яка порушила зобов'язання. Згідно ч. ч. 3,4 ст. 223 ЦК УРСР 1963 р., зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), законодавством Союзу РСР або Української РСР виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи може бути покладено на іншу юридичну особу. Також договір не суперечить вимогам глави 25 ЦК УРСР 1963 р., що регулюють правовідносини стосовно майнового найму, вимогам ст.ст. 13-32 та розділу ІХ Перехідні положення ЗУ «Про оренду землі» від 06.10.1998 року, та відповідним вимогам Земельного Кодексу України, що діяв на час укладення договору. Оскільки правовідносини між сторонами на підставі договору оренди земельної ділянки не припинилися після 01.01.2004 року, а з цього часу набрав сили ЦК України 2003 року, то, на думку суду, і відповідно до абз. 2 п.4 прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, його положення слід застосувати до тих прав та обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності цим Кодексом. Суд вважає, що після 01.01.2004 року правовідносини між сторонами підпадають під дію норм, передбачених ст.ст. 509511,520-526,549,609, 610-612, 614,617,624,651,654 ЦК України, що набрав законної сили з 01.01.2004 року. В цілому, суд приходить до висновку, що підстав для визнання договору оренди земельної ділянки № 333 від 27.06.2001 року, укладеного між сторонами, недійсним з часу його укладення, - немає, підстав для визнання цього договору таким, що припинив свою дію, також немає. Згідно ст. 29 ЗУ «Про оренду землі», у разі погіршення орендарем корисних властивостей орендованої земельної ділянки, повязаних із зміною її стану, орендодавець має право на відшкодування збитків, але позивач вимог щодо відшкодування збитків не заявляв, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

Пунктом 2.4 договору оренди земельної ділянки №333 від 27.06.2001р. (т.1.а.с. 7-8, 91-92 ) встановлені «штрафні санкції в разі несвоєчасного внесення орендної плати в розмірі 0,5% за кожен день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ». Суд вважає, що пеня нарахована правильно і відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, тобто, щорічно за період з 02.07.2005 р. по 01.07.2009 р., на загальну суму 24 224.03 грн., з якою суд погоджується (т.2.а.с.33).

При вирішенні питання про відшкодування судових витрат суд враховує наступне.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у випадку часткового задоволення позову судові витрати присуджуються пропорційно до задоволених вимог. До судових витрат ст.79 ЦПК України відносить судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та витрати на правову допомогу.

Суд приходить до висновку, що з боку позивача є документально підтверджені судові витрати на загальну суму 4 730 грн., із яких: судовий збір - 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн., витрати з оплати юридичної допомоги адвоката 3 000 грн.; з боку відповідача є документально підтверджені судові витрати на загальну суму 1730 грн., із яких 1700 - судовий збір, 30 грн. - оплата інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Керуючись вимогами ст. 88 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат на загальну суму - 4 730 грн., та про покладення судових витрат в сумі 1730 на відповідача, який одночасно є і позивачем за зустрічним позовом, оскільки, в звязку з відмовою у задоволенні зустрічного позову, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215, 223, 218, 222,223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства (ЗАТ) «Кримський Титан», юридична адреса: 96012, АР Крим, м. Армянськ, Північна промзона, , на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, і/к № НОМЕР_1, який мешкає по вул. Робочій, буд. № 18, в с. Дубове, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області:

1. орендну плату за користування земельною ділянкою в 2003 2009 роках за договором оренди земельної ділянки № 333 від 27.06.2001р. в натуральній формі у виді рутилового концентрату в кількості 92.337 т. (девяносто дві тони триста тридцять сім кілограмів), загальною вартістю 200 516,39 грн. (двісті тисяч пятсот шістнадцять гривень 39 копійок);

2. грошові кошти на загальну суму 28 954.03 грн. (двадцять вісім тисяч девятсот пятдесят чотири гривні 03 копійки), із яких: 24 224.03 грн. - складає сума щорічно нарахованої пені за період з 02.07.2005 року по 01.07.2009 року; 4 730 грн. - складає загальна сума для відшкодування судових витрат, в тому числі: судовий збір - 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн., витрати з оплати юридичної допомоги адвоката 3 000 грн.

В задоволенні зустрічного позову про визнання договору оренди земельної ділянки № 333 від 27.06.2001р. недійсним з моменту укладення відмовити.

Судові витрати з розгляду зустрічного позову в виді судового збору 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн., всього на суму 1 730 грн., - покласти на позивача за зустрічним позовом - Закрите акціонерне товариство (ЗАТ) «Кримський Титан».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення протягом двох днів з часу виготовлення його в повному обсязі надіслати рекомендованим листом із повідомленням про вручення представнику позивача та представнику відповідача.

Рішення виготовлене в повному обсязі 24.11.2010року.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.