АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів: Карнаух П.М. , Дорош А.І.

при секретарі Лимар О.М.

з участю

позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ПАТ комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконною підвищення процентної ставки та визнання недійсним одностороннього правочину щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором, повернення безпідставно набутих грошових коштів та відшкодування моральної шкоди , -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ комерційний банк «Приватбанк» в особі Полтавського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним одностороннього правочину щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором, повернення безпідставно набутих грошових коштів та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано односторонній правочин відповідача щодо збільшення розміру процентної ставки за кредитним договором від 18.10.2006 року недійсним.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 4522,73 грн. - сума основного боргу безпідставно сплачених позивачем грошових коштів за кредитним договором від 18.10.2006 р.; 307,55 грн. сума інфляції основного боргу; 67,86 грн. 3% річних за час користування відповідачем сумою основного боргу та понесені судові витрати в сумі 595,50 грн., а всього 5492,64 грн.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ комерційний банк «Приватбанк» просить вищевказане рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, між сторонами укладено кредитний договір № PLKPAN 02000040 від 18.10.2006 року та згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 58067 грн. на строк до 18.10.2013 року на придбання автомобіля Daewoo Matiz та сплату страхових платежів зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,1400% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, з визначенням щомісячного платежу 914,04 грн. , зі сплатою щомісячного платежу у сумі 1562,03 грн. у строк з «20» по «26» число кожного місяця (а.с. 7-8).

З метою виконання умов кредитного договору ОСОБА_2 сплачувалися щомісячні платежі в період часу з жовтня 2006 р. по липень 2009 р. включно, що підтверджується наданими квитанціями та свідчить про дотримання позивачем умов кредитного договору(а.с. 9-12).

Згідно розрахункового листа банку від 13.10.2009 р. визначена сума заборгованості, що підлягає сплаті в розмірі 33 837,69 грн., сума пені 17,45 грн., рекомендаційна сума становить 3059,86 грн. (а.с. 18).

Згідно інформаційного листа від 12.01.2009 року № 16 ПАТ КБ «Приватбанку» про зміну відсоткової ставки по діючим кредитам, з 01.02.2009 року по всім кредитам в гривні

була збільшена відсоткова ставка за користуванням кредитом згідно технології, ставка збільшена автоматично без підписання додаткових угод (а.с.35-36). Згідно довідки банку 01.02.2009 р. процентна ставка по кредитному договору складає 27,48% річних, а щомісячний платіж становить 1136,10 грн. (а.с. 64).

У вересні 2009 р. працівником банку позичальнику ОСОБА_2 усно було повідомлено про підвищення банком розміру відсотків по кредитному договору і внесення ним щомісячно 914,04 грн., що передбачено договором, не покриває розмір щомісячних платежів за підвищеною відсотковою ставкою, що призводить до утворення заборгованості.

Згідно квитанції від 14.10.2009 р. позивачем було перераховано на оплату заборгованості по кредиту грошові кошти в розмірі 33 822,40 грн., згідно квитанції від 15.10.2009 р. сплачено банку 83,59 грн. на погашення заборгованості по договору (а.с. 20).

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий суд виходив з того, що відповідачем не було надано суду доказів про письмове повідомлення ОСОБА_2 про зміну умов кредитного договору, оскільки рекомендований лист банку був доставлений листоношею через абонентську скриньку простим порядком, без розписки одержувача у книзі ф.8, проте, п.2.3 кредитного договору передбачено, що банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Як встановила колегія суддів, висновки суду першої інстанції є вірними, виходячи з наступного.

Дійсно, згідно п. 2.3.1. кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Згідно абз.3 ч.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повинен бути повідомлений кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни (така вимога міститься і в п. 2.3.1. кредитного договору). Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Як встановила колегія суддів, у матеріалах справи мається копія листа банку на ім.»я позичальника від 25.12.2008 р. про збільшення процентної ставки за кредитним договором, надана копія реєстру про направлення його на адресу позивача рекомендованим листом (а.с.69-70), але згідно листа поштамта Центру поштового зв»язку № 1 від 29.10.2009 р. № 787 підтвердити факт отримання ОСОБА_2 рекомендованого листа № 8956770 за період з 01.01.2009 р. по 31.03.2009 р. не має можливості, оскільки даний лист був доставлений 12.01.2009 р. листоношею через абонентську скриньку простим порядком, без розписки одержувача у книзі ф.8.

За таких обставин, слід вважати, що вимоги вищевказаного пункту кредитного договору відповідачем дійсно не були не дотримані.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

09.01.2009 року набрав чинності Закон України № 661-VШ від 12.12.2008 року«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку».

Зазначеним Законом ЦК України доповнено статтею 1056-1 «Проценти за кредитним договором», відповідно до ч.2, 3 якої встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Не заслуговує на увагу посилання відповідача на те, що ініціювання банком підвищення процентної ставки за кредитом відбулося у відповідності до вимог ст.. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та не відповідає дійсності твердження відповідача в тій частині, що про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом кредитор повідомив споживача письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни, оскільки у матеріалах справи відсутні докази цьому.

Також не заслуговує на увагу посилання відповідача в тій частині, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 р. регулює питання не відповідальності осіб, а правовідносини, пов»язані з платою за користування кредитними коштами та не може регулювати відносини, які виникли до моменту набрання чинності цим законом. Як доведено матеріалами справи, відповідач фактично збільшив розмір процентів за кредитним договором в односторонньому порядку без згоди позивача саме з 01.02.2009 року, хоча на цей час уже була чинною ст.. 1056-1 ЦК України про заборону таких дій.

Посилання відповідача на те, що 08.01.2009 р. він здав на пошту адресований лист ОСОБА_2 про зміну процентів за кредитним договором та який був вручений адресату 12.01.2009 р., не підтверджено належними доказами і не може бути прийнято до уваги , оскільки з 09.01.2009 р. є чинною ст.. 1056-1 ЦК України.

Не заслуговують на увагу заперечення відповідача щодо безпідставного задоволення місцевим судом вимоги про стягнення понесених позивачем судових витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги у сфері права, оскільки у матеріалах справи маються копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, копія свідоцтва про сплату єдиного податку, копія диплома спеціаліста за спеціальністю «Правознавство», кваліфікація юрист (а.с.80-82).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують висновків місцевого суду, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ комерційний банк «Приватбанк» відхилити, а рішення Київського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :