Справа № 22ц-435/10р. Головуючий у І-й інстанції Борейко С.В.
Категорія справи 25 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Панчуку І.С.

та за участю представника позивача ОСОБА_2

і представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Провіта ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 листопада 2009 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_5 до Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Провіта та стягнуто з відповідача:

-на користь позивача - 73 435 грн. страхового відшкодування і 220 грн. витрат по евакуюванню транспортного засобу;

-в дохід держави 734 грн. 35 коп. судового збору і 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Дане рішення оскаржив представник відповідача ОСОБА_4

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що позивач порушив умови Договору добровільного страхування наземного транспорту, який було укладено між сторонами спору 31.08.2007 року, а саме: не надав відповідачеві довідку встановленої форми з органів ДАІ відносно ДТП (п.11.1.1) незважачи на лист-нагадування відповідача від 02.04.2008 року; не подав заяву про виплату йому страхового відшкодування (п.12.1); не предявив автомобіль для огляду Страховику, однак розпочав ремонтно-відновлювальні роботи та відремонтував його без письмового узгодження зі Страховиком (п.10.1.7).

Ставить під сумнів достовірність Акту виконаних робіт та товарного чеку, предявлених суду позивачем в обгрунтування доводів про понесені ним витрати, а відтак вважає неправомірним відхилення судом клопотання представника відповідача про зобовязання СПД ФО ОСОБА_6 (як виконавця ремонту автомобіля) надати для огляду в судовому засіданні його книгу обліку доходів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтею 131 ЦПК України встановлено, що сторони зобовязані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі (ч.1) і що докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин (ч.2).

Лист відповідача, датований 02.04.2008 року за № 3373 (а.с. 80), взагалі не був поданий відповідачем до суду першої інстанції, не згадувався відповідачем у його „Запереченнях проти позовних вимог (а.с. 27-28), а був долучений лише до апеляційної скарги - без будь-яких доказів надіслання та вручення цього листа позивачеві.

Як вбачається зі змісту вище згаданого листа, він фактично є відповіддю страхової компанії позивачеві на повідомлення останнього про страховий випадок (яке страхова компанія отримала 10.12.2007 року) з вимогою подати додаткові документи, тобто вимога подати додаткові документи страховій компанії останньою ніби-то була надіслана позивачеві через майже 4 (чотири) місяці після отримання нею повідомлення про страховий випадок.

Крім цього, всі подальші дії відповідача суперечать змісту вище згаданого листа. Так, вже після повідомлення позивача про те, що „до моменту надання вище вказаного документу, розгляд справи про виплату страхового відшкодування буде призупинено, відповідач 29.05.2008 року звертається до Львівського НДІ судових експертиз з проханням про проведення дослідження лакофарбового покриття та подає на дослідження пошкоджений в ДТП автомобіль позивача і нашарування речовини сірого кольору на корі стовбура дерева (а.с. 29).

Оцінюючи всі вище наведені обставини в їх сукупності, колегія суддів критично оцінює вище згаданий лист відповідача, датований 02.04.2008 року за № 3373 (а.с. 80), а відтак приходить до висновку, що цей лист не може бути прийнятий до уваги в якості належного та допустимого доказу по справі.

Вище наведений висновок підтверджує також і листом відповідача від 03.11.2008 року № 494 (датованим на 7 (сім) місяців пізніше від вище згаданого листа від 02.04.2008 року), який не містить жодної згадки на обставини, які зазначені у листі від 02.04.2008 року, а навпаки зі змісту якого вбачається, що відповідачем „проведено огляд пошкодженого застрахованого транспортного засобу та отримано „висновок експертного автотоварознавчого дослідження, яким встановлено, що „вартість відновлювального ремонту складає більше 70 % від застрахованої суми, а відповідно згідно п.12.4.1 Договору, автомобіль зазнав конструктивної загибелі (а.с. 10).

Представник відповідача (апелянта) в суді апеляційної інстанції (директор Львівського представництва ТДВ СК „Провіта ОСОБА_3, він же - автор вище згаданого листа від 03.11.2008 року № 494), заперечуючи в судовому засіданні огляд пошкодженого застрахованого транспортного засобу представниками страхової компанії та отримання відповідачем висновку експертного автотоварознавчого дослідження, не зміг в судовому засіданні будь-яким чином пояснити посилання на згадані обставини у листі від 03.11.2008 року № 494.

З урахуванням всіх вище наведених обставин в їх сукупності, таку позицію відповідача (умисне неподання до суду висновку експертного автотоварознавчого дослідження) колегія суддів розцінює, як зловживання правом з метою ухилення від взятих на себе зобовязань за договором страхування (що, у відповідності до ч.3 ст.13 ЦК України, є недопустимим), а відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач не предявив автомобіль для огляду Страховику та розпочав ремонтно-відновлювальні роботи і відремонтував його без письмового узгодження зі Страховиком, до уваги прийматись не можуть.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія „Провіта ОСОБА_4 відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 листопада 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: