справа № 2-837/10
провадження № -
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючого-судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю :

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики таким, що відбувся та стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору позики таким, що відбувся та стягнення боргу.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву, позивач посилається на те, що 27 вересня 2010 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено усний договір позики, за яким він передав у власність позичальнику грошові кошти в сумі 20000 грн строком на один місяць, а позичальник зобов»язувався повернути вказану суму до 26 жовтня 2010 року. Проценти за вказаним договором не передбачались. Передача коштів, згідно розписки власноруч написаної позичальником, відбулась 27 вересня 2010 року. Таким чином, 27 вересня 2010 року було повністю виконано частину умов договору. 26 жовтня 2010 року прийшов строк повернення грошового боргу, але відповідач коштів не повернув. Позивач телефонував та просив, посилаючись на закінчення терміну користування отриманими коштами та матеріальними труднощами, які виникли на той час, повернути гроші.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач позовні вимоги визнав пояснивши, що він по незалежних від нього причинах, в строк визначений розпискою, не повернув кошти, так як зазначеної суми зібрати не зміг.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, і вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, при цьому. На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми ст. 1047 ЦК України. За вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Разом з тим, особа, яка порушила зобовязання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів, щодо належного виконання зобовязання ст. 614 ЦК України.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що 27 вересня 2010 року ОСОБА_3 позичив гроші в сумі 20000 грн у ОСОБА_2. 27 вересня 2010 року ОСОБА_3 написав власноручно розписку в якій зобовязувався до 25.10.2010 року повернути борг в сумі 20000 грн.. Стаття 1049 ЦК України встановлює обов»язок позичальника повернути позику. Згідно чинного цивільного законодавства зобовязання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до зазначених істотних умов. В даному випадку істотними умовами є сума боргу та строки повернення, що і порушив позичальник, відповідач по справі.

Враховуючи положення ст., ст. 79-81, 84 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач поніс витрати: - на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00грн.; - сплатив судовий збір (мито) в сумі 200,00грн., суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України.

Позовні вимоги підтверджуються: копією паспорта ОСОБА_2, копією паспорта ОСОБА_3, копією ідентифікаційного коду ОСОБА_3, розпискою від 27.09.2010 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 526, 610, 614, 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 5, 10, 30, 31, 60, 79-81,84, 88, 169, 212, 213, 215, 218, 294 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики таким, що відбувся та стягнення боргу задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, борг за договором позики в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., та судові витрати в розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп., з яких: 200 (двісті) грн. 00 коп. - державне мито; 120 (сто двадцять) 00 коп. - витрати за інформаційно технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційну скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_4