Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2010р. Олекандрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Петрової О.Ф.

при секретарі Сніжко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення позивача та про виселення з нього відповідачів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням - жилим будинком, що розташований в м.Олександрія по вул.Чапаєва,47, вимагаючи вселення до нього її та виселення відповідачів в звязку з неможливістю спільного проживання.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що зазначений жилий будинок належить їй на праві особистої приватної власності. Вона зареєстрована в ньому як власник. Реєстрація зберігається й за її дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В будинку з її дозволу зареєстровані також сторонні особи ОСОБА_4 разом зі своїми малолітніми дітьми, та ОСОБА_5, які в ньому не проживають і ніколи не проживали. Коли її старша дочка ОСОБА_2 вийшла заміж, то отримала новий паспорт з відміткою про реєстрацію за цією ж адресою, не дивлячись на її заперечення як власника будинку з приводу реєстрації. ОСОБА_2 деякий час проживала із своїм чоловіком в будинку матері останнього. Оскільки відносини її дочки та свекрухи не склалися, їй було шкода дочки, а тому вона дозволила жити в належному їй будинку молодому подружжю, яке вселилося до будинку в серпні 2009 р.

З часом ОСОБА_3 почав налаштовувати її дочку ОСОБА_6 проти неї. Вона почала вимагати залишити житло, але їх наміри змінилися, вони почали поводитися як господарі, а її не впускають до нього. 6 жовтня 2009 р., коли вона прийшла у двір будинку, то ОСОБА_3 влаштував скандал, намагався виштовхати її з двору та спричинив їй тілесні ушкодження. З цього приводу вона зверталася до міліції та отримала відповідь про те, що з ОСОБА_2 буде проведено профілактичну бесіду та попереджено про адміністративну відповідальність. Вважає, що є підстави для виселення відповідачів з будинку в звязку з порушення правил співжиття та вселення її, як законного власника, до цього будинку.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та пояснив, що після одруження з ОСОБА_2 він зі згоди ОСОБА_1, матері його дружини, оселився в будинку № 47 по вул.Чапаєва м. Олександрії, в якому вони останнім часом жили вдвох. Від дружини він дізнався, що її мати вимагала віддати їй допомогу на дитину, яку мала одержати дружина як майбутня матір. Дізнавшись про це, він обурився. Після цього теща почала виганяти їх з будинку, про благоустрій якого він турбувався, зробивши у ньому ремонт. 6 жовтня 2009 р. між позивачем ОСОБА_1 та його дружиною виникла сварка з приводу користування житлом. Він став на захист вагітної дружини, відштовхуючи від неї її матір, та отримав від останньої ножове поранення. З метою безпеки він змінив на хвіртці та вхідних дверях будинку замки. Ніякі заходи впливу щодо нього жодним правоохоронним органом чи громадськістю не застосовувалися. Він уникав спілкування з тещею, здебільшого з нею спілкувалася його дружина.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась. Від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності.

Вислухавши пояснення та доводи позивача, відповідача ОСОБА_3, свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Суд встановив, що позивачеві ОСОБА_1, яка проживає за іншою адресою у своєї молодшої дочки ОСОБА_7, на праві особистої приватної власності належить жилий будинок по вул.Чапаєва,47 м.Олександрії. Відповідач ОСОБА_2 проживає в спірному будинку та була зареєстрована в ньому ще в неповнолітньому віці після набуття матірю права власності на цей будинок. Після вступу до шлюбу в будинку зі згоди позивача ОСОБА_1 оселився також і чоловік дочки - ОСОБА_3, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 м.Олександрії. На даний час між позивачем та відповідачами склалися вкрай неприязні стосунки. Позивач вимагає, щоб останні звільнили будинок і надали їй можливість самостійно розпоряджатися власним майном.

Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд

Як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів сімї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Отже, позивач вправі вимагати від відповідачів усунення перешкод, які чинять останні в користуванні житлом.

Разом з тим, колишні члени сімї власника будинку, права яких регламентовано в ч.1 ст.156 ЖК України, не позбавляються права користування жилим приміщенням, якщо вони припинили сімейні відносини з власником квартири ( ч.4 ст.156 ЖК України).

Як свідчать матеріали справи, відповідачі набули права користування жилим приміщенням, яке належить позивачеві. Наявність у відповідача ОСОБА_3 реєстрації за іншою адресою не позбавляє його такого права. Відсутність письмової згоди позивача на проживання в будинку не являється вирішальним при визначенні його правового становища щодо спірного будинку. Як показала позивач ОСОБА_1, вона дозволила проживати зятю в будинку, а її дочка ОСОБА_2 набула таке право раніше.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави вважати, що виселення членів сімї власника будинку можливе за умови, якщо порушення правил співжиття з боку відповідачів мали систематичний характер і до них вже застосовувались заходи впливу.

Всупереч вимогам ч.1 ст.60 ЦПК України позивач не навів доказів систематичного порушення правил співжиття кожним з відповідачів (з зазначенням дати, часу, обставин), а також того, що до них були застосовані заходи впливу саме з цього приводу.

Пояснення сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_3, свідка ОСОБА_7 свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 навідалась до свого будинку і між сторонами виник конфлікт з приводу користування ним, який не був повязаний з недотриманням правил співжиття, і носив обопільний характер. Під час такого конфлікту відповідач ОСОБА_3 отримав ножове поранення. Щодо відповідача ОСОБА_2, то жодного доказу її участі у вчиненні неправомірних дій не надано.

На підставі ст.317, ч.1 ст.319, ст.391 ЦК України, ч.1 ст.116, ст.150, ч.1, ч.4 ст.156 ЖК України, керуючись ст.ст.10,11,60,214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення та виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні жилим будинком № 47 по вул.Чапаєва м.Олександрії Кіровоградської області та вселити її до цього будинку.

В задоволенні позову ОСОБА_8 про виселення з будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя