Апеляційний суд Чернівецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого судді Галичанського А.Д.

суддів: Міцнея В.Ф., Перепелюк І.Б.

секретаря Цимбал Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дитині війни» за період 2006-2008 років, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2009 року

в с т а н о в и л а :

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області щодо нарахування ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі, встановленому ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести необхідні виплати з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року з урахуванням проведених виплат.

справа № 22ц-1307/10р. Головуючий у 1-й інстанції Олексюк Т.І.

категорія 57 Доповідач Галичанський А.Д.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області просить скасувати постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2009 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці в частині задоволення позовних вимог щодо зобовязання відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги позивачці у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком і забезпечити її виплату позиваці за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Посилається на те, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи та постановив рішення з грубим порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивака є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тому має право на підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Такі виплати у 2006-2007 роках не проводились, а в 2008 році відповідач здійснював позивачці доплати, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнано неконституційними положення вищезазначеного закону щодо зупинення дії ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Вищезазначене рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року є обовязковим до виконання на території України і має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що з 22.05.2008 року спірні правовідносини регулюються відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року.

Також судом першої інстанції правильно не були взяті до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Частиною першою ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. Таким чином , при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що обставини по справі встановлені повно, на підставі належних та допустимих доказів, яким судом дана належна оцінка і до встановлених таким чином спірних правовідносин суд правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 2008 року не діє в редакції щодо підвищення пенсії «дітям війни» на 30% мінімальної пенсії за віком спростовуються рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та ч.2 ст.152 Конституції України.

Посилання на відсутність коштів у Державному бюджеті для покриття зазначених виплат не свідчить про відсутність у позивачки права, у відповідності до законодавства, на їх отримання.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення.

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кіцманському районі Чернівецької області відхилити.

Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді: