АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4200/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Кузнєцов В.О. В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2010 року м. Дніпропетровськ 31 травня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Приходченко А.П.

суддів - Кузнецова В.О., Лаченкової О.В.

при секретарі - Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Заводсько районі м. Дніпродзержинська

на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 лютого 2010 року за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, стягнен недоотриманої допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська (далі УПФ) про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги дітям війни за період з 2006 року по 2008 рік в сумі 3891,90 грн., визнання відмови відповідача відносно виплати щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком неправомірною та зобовязання відповідача здійснити перерахуно щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 22 лютого 2010 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до УПФ України Заводському районі м. Дніпродзержинська, визнано дії відповідача неправомірними, зобовязано йому нарахувати та виплатити позивачці щомісячну соціальну державну допомогу дітям війни; в іншій частині позову відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська звернулось до апеляційного суду із апеляційною скаргою і просить скасувати дану постанову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що суд не врахував, що позивачка пропустила строк звернення до суду і безпідставно не застосував відповідні норми процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Якщо суд визнає причину пропущеним строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась до суду із адміністративним позовом 04 січня 2010 року . З вимогою про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду не зверталась.

За вказаних обставин, суд першої інстанції зобовязаний був вирішувати вимоги позивачки в межах річного строку, тобто за 2009 рік. Однак остання таких вимог не заявляла. Позивачка звернулася до суду з вимогами до відповідача про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги дітям війни за період з 2006 року по 2008 рік в сумі 3891,90 грн., визнання відмови відповідача відносно виплати щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком неправомірною та зобовязання відповідача здійснити перерахунок щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2006 року по 2008 рік .

В ході розгляду справи в суді першої інстанції позивачка своїх вимог не уточнювала.

В постанові суду першої інстанції відсутні мотиви і висновки суду щодо питання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду .

Таким чином у районного суду фактично не було підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська задовольнити, постанову районного суду скасувати та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 99,100,102 КАС України, ст. ст. 303, 307, ст. 309 ч.І п. 4, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 лютого 2010 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, стягнення недоотриманої допомоги .

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.

Судді: