Справа № 22ц-2034/10р. Головуюча у І-й інстанції Волоско І.Р.
Категорія справи 5 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Курій Н.М. і ОСОБА_1,

при секретарі Панчуку І.С.

та за участю ОСОБА_2 і ОСОБА_3 представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2009 року та апеляційною скаргою ОСОБА_2 і ОСОБА_5 на додаткове рішення по справі Сихівського районного суду м.Львова від 11 березня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2009 року задоволено позов ОСОБА_2 і ОСОБА_5 до ОСОБА_4 і ОСОБА_6 та зобовязано відповідачів сплатити позивачам грошову компенсацію за належні їм частки у спільній частковій власності (по 1/18 частині кожному з позивачів) в квартирі № 8 на вул.Листопадній, 2 у м.Львові (в подальшому „спірна квартира) в сумі 52 400 грн.

Додатковим рішенням від 15.12.2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.; 2 424 грн. витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи та 51 грн. 90 коп. витрат за отримання від Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки необхідної для розгляду справи довідки.

Ще одним додатковим рішенням по справі, від 11.03.2010 року, припинено право власності ОСОБА_2 і ОСОБА_5 на 1/18 частину кожного з них у спірній квартирі.

Рішення суду від 09 листопада 2009 року оскаржив відповідач ОСОБА_4 (він же опікун недієздатної відповідачки ОСОБА_6).

Просить рішення суду скасувати і передати справу на новий розгляд, покликаючись на його незаконність та безпідставність.

Вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з нього і ОСОБА_6 на користь позивачів грошової компенсації за належні позивачам частки у спірній квартирі, оскільки Висновок судової будівельно-технічної експертизи від 31.08.2009 року, проведеної по справі, щодо ринкової вартості цієї квартири не враховує понесених ним затрат на її ремонт, який було ним проведено протягом 2000-2006 років.

Також покликається на те, що до участі у справі не було притягнуто орган опіки і піклування, оскільки один з відповідачів, ОСОБА_6, є недієздатною особою.

Додаткове рішення по справі від 11.03.2010 року оскаржили позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_5.

Згадані апелянти просять додаткове рішення від 11.03.2010 року скасувати, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважають, що судом при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення було порушено норму ч.2 ст. 365 ЦК України, якою встановлено, що рішення про припинення права особи на частку у спільному майні судом ухвалюється лише за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а основним рішенням суду від 09.11.2009 року на відповідачів покладено такий обовязок на майбутнє, а відтак вважають, що на момент ухвалення судом оскаржуваних рішень були відсутні правові підстави для переходу прав на їхні частки у спільному майні до відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянтів і їх представників на підтримання доводів поданих ними апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції, що оскаржуються, в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що обидві апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Як вбачається з Висновку судової будівельно-технічної експертизи від 31.08.2009 року № 459, проведеної по справі, „експертом досліджувана квартира до проведення ремонту не оглядалась ... і тому встановити конкретні обєми проведених ремонтних робіт і їх вартість не надається можливим. ... Реальна ринкова вартість квартири не може бути визначена додаванням або відніманням вартості проведеного ремонту ..., а стан квартири до ремонту експертом викладено „зі слів відповідача (п. 3.4.5. а.с. 83-105).

Подані ОСОБА_4 в обґрунтування своїх заперечень на позов письмові докази, а саме: фотокопії його паспорта громадянина України для виїзду за кордон та документів про придбання за кордоном будівельних матеріалів без їх перекладу на українську мову (а.с. 20-39, 41-59), не можуть бути визнані належними і допустимими доказами по даній справі, оскільки не можуть свідчити про використання цих будівельних матеріалів на ремонт саме спірної квартири.

За вище наведених обставин, висновок експертизи про вартість спірної квартири, як такої що потребує ремонту, у розмірі 352 000 грн. (п. 5 Висновку ...) ґрунтується на припущеннях, що (у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України) є недопустимим, а відтак доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в цій частині до уваги прийматись не можуть.

ОСОБА_4 є опікуном недієздатної відповідачки ОСОБА_6 (а.с. 15), а відтак саме на нього покладено обовязок на вжиття заходів щодо захисту її цивільних прав та інтересів (ч. 4 ст. 67 ЦК України).

Крім цього, в своїх запереченнях на позов ОСОБА_4 не заявляв будь-яких клопотань про залучення до участі у справі йому на допомогу органу опіки і піклування (а.с. 18-19).

За вище наведених обставин, і в цій частині доводи його апеляційної скарги до уваги прийматись не можуть.

В своїх доповненнях до позовної заяви позивачі, ставлячи перед судом позовну вимогу про стягнення з відповідачів грошової компенсації ринкової вартості належних їм часток у спірній квартирі, самі просили припинити їхнє право власності на ці частки у спірній квартирі (а.с. 40), що повністю відповідає спірним правовідносинам (ст.ст. 346 ч.1 п.2, 358 ч.3 ЦК України), а відтак доводи їх апеляційної скарги з посиланням на норми ст. 365 ЦК України (якою регламентовано протилежну ситуацію вимогу позивачів про припинення права на частку у спільному майні не самих позивачів, а інших співвласників цього майна) також до уваги прийматись не можуть.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_5 відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2009 року і додаткове рішення по справі Сихівського районного суду м.Львова від 11 березня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: