Справа №22-ц-2779/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Смирнової Т.В.,

суддів - Гагіна М.В., Ільченко О.Ю.

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок затоплення квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 до суду звернулася з позовом про стягнення майнової та моральної шкоди завданої внаслідок затоплення квартири. Свої вимоги мотивувала тим, що вона проживає у квартирі № 47 про пров. Бабушкіна, буд. 7 м. Шостка Сумської області, поверхом вище, у квартирі № 50 проживає ОСОБА_3 і з його квартири відбулося затоплення її квартири, чим їй була завдана майнова шкода та моральна шкода, що полягала у душевних стражданнях, викликаних незручностями та неможливістю нормального проживання у квартирі.

Просила стягнути з відповідача 3691 грн. 40 коп. майнової шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди, а потім збільшила вимоги щодо майнової шкоди до 14 385 грн.

Рішенням суду від 01 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 14 380 грн. на відновлювально-ремонтні роботи, 800 грн. за оплату висновку спеціаліста, 1000 грн. моральної шкоди, державне мито в розмірі 51 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 840 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить змінити рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди і визначенні стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат. Просить стягнути на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та понесені нею судові витрати: 156,55 грн. судового збору та 370 грн. витрат на ІТЗ.

Апелянт зазначає, що судом допущене порушення норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки, стягнута на її користь сума моральної шкоди не відповідає глибині перенесених нею моральних та фізичних страждань, вона перебувала у розпачі, відмова відповідача відшкодувати витрати на ремонт квартири додала їй душевних переживань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги позивачки, а саме, стягнути з нього на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у сумі 1000 грн., судові витрати на її користь відповідно до вимог процесуального законодавства, а також, стягнути з позивачки на його користь витрати на правову допомогу у розмірі передбаченому законодавством.

Свої вимоги мотивує тим, що судом було допущене порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки, в основу рішення суду було покладено акт ЖКВ, який складено з порушенням чинного законодавства, а саме, за відсутності відповідача, а визначення експертом вартості збитків, спричинених внаслідок затоплення квартири, було зроблено на основі цього акта. Крім того, позивачкою не було надано суду доказів на суму 14 000 грн., якими б підтверджувались її витрати на проведення ремонту.

Також вважає, що позивачці взагалі не була завдана моральна шкода, оскільки не завдавалася шкода її здоровю, позивачка не надала суду ніяких документів на підтвердження позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Вивчивши матеріали справи і доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_3, який підтримав свою скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 травня 2009 року із квартири відповідача ОСОБА_3 сталося протікання води у квартиру позивачки ОСОБА_4, внаслідок чого було пошкоджено стелі, стіни, поли (лінолеум) квартири позивачки, та вона подала судовий позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідач фактично визнав той факт, що затоплення квартири позивачки виникло внаслідок несправності сантехніки у ванній кімнаті його квартири, проте не згоден з розміром матеріальної шкоди, та взагалі не згоден з вимогами щодо відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції, стягуючи з ОСОБА_3 на користь позивача 14 380 грн. на відновлювально-ремонтні роботи, виходив з висновку судової будівельно-технічної експертизи, згідно якої вартість відновлювальних робіт складає 15 005 грн., а за відрахуванням 620 грн., які добровільно сплатив відповідач, суд стягнув 14 380 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі оцінив висновок експертизи, не співставив його з іншими доказами по справі, та не перевірив заперечень відповідача щодо невірного визначення суми матеріальної шкоди.

Так, позивачка відремонтувала квартиру ще до огляду її експертом, в наслідок чого експерт не дав відповідей на поставлені судом питання:

- які ушкодження виникли у квартирі, їх характер та умови виникнення;

- яка сума збитків виявлених пошкоджень у квартирі;

- чи перебувають виявлені пошкодження в прямому причинному звязку;

- вартість робіт і використаних матеріалів.

Експерт в своєму дослідженні виходив лише з акту обстеження квартири позивачки (акт ЖКВ).

При цьому експерт зарахував у вартість відшкодування збитків такі затрати, які мають місце при проведенні ремонтних робіт будівельно монтажними організаціями. Так крім вартості матеріалів, виробів та конструкцій, та зарплати робітників, які виконували роботи, експерт вказав загальновиробничі витрати, в тому числі будівельні машини, механізми, енергоносії цих машин та інше (а.с. 30-42 висновок експертизи).

Крім того, в своїй уточненій позовній заяві позивачка зазначає, що у вартість відновлювального ремонту увійшли інші складові, а саме: кошторисний прибуток, податки, збори, ПДВ, кошти на покриття адміністративних витрат будівельно-монтажних організацій та інше.

В такому випадку, враховуючи що ремонт квартири вже проведено до огляду її експертом, позивачка згідно ст. 60 ЦПК України повинна була надати докази щодо понесених витрат, а також, що ремонтні роботи проводились будівельною організацією та про свої витрати на оплату ремонтних робіт. Проте вона не зазначила, що відновлювальний ремонт проводився саме з участю будівельної організації, яка включила у вартість своїх послуг вищезазначені складові локального кошторису, та позивачка не надала доказів про оплату таких послуг.

В засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_3 пояснив, що ремонт квартири позивачки було проведено її чоловіком ОСОБА_5 з іншими особами та ремонт не проводився з залученням будівельних організацій, з цих підстав вважав розмір шкоди доведеним лише частково тому погоджувався відшкодувати шкоду частково.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивачка має право на підставі ст. 1166 ЦК України на відшкодування прямих дійсних збитків, до складу яких входять її витрати на придбання матеріалів, вартість яких складає 5717 грн. та витрати на оплату праці особам, які виконували роботи, що складає 2905 грн. згідно із розрахунком експертизи (а.с.41), а всього витрати складають 8622 грн. За відрахуванням 620 грн. сплачених відповідачем добровільно, до стягнення на відшкодування матеріальних збитків підлягає 8002 грн., а не 14 380 як визначив суд першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано на відшкодування моральної шкоди стягнув 1000 грн., в судовому рішенні вірно зазначено матеріальний закон та наведені мотиви за яких суд дійшов цього висновку.

Доводи апеляційних скарг цих висновків суду не спростовують.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка понесла витрати на ІТЗ за розгляд справи у суді першої інстанції та по апеляційному оскарженню в загальній сумі 370 грн. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України їй слід присудити до повернення за рахунок відповідача 200 грн. цих витрат пропорційно до розміру задоволених вимог.

В іншому рішення суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 червня 2010 року змінити в частині розподілу судових витрат та стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 на повернення витрат на ІТЗ 200 грн., а не 120 грн., як визначив суд.

Це ж рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди змінити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8002 грн., а не 14 380 грн., як визначив суд.

В іншому рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом 20 днів до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді