Кузнецовський міський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.. з участю:

- секретаря судового засідання - Ломази С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кузнецовськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2005 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали між собою шлюб у відділі РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №34 та видано подружжю свідоцтво про шлюб серії І-ГЮ №084632. За час шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, який на теперішній час є малолітнім. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №020009, виданим відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 15 листопада 2005 року, та актовим записом №408, вчиненим 10 жовтня 2005 року.

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зазначивши, що спільне життя із чоловіком не склалося через постійні суперечки. Тривалий час протягом останнього року сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Проживати із відповідачем однією сім'єю ОСОБА_1 не бажає. З цих мотивів позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений із ОСОБА_2, залишивши малолітню дитину на її виховання до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання сторони не з'явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність.

У письмовій заяві від 28 вересня 2010 року позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд розірвати шлюб, малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на її вихованні.

Відповідач повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1, про що вказав у письмовій заяві від 28 вересня 2010 року.

Дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Зі змісту позову і доводів ОСОБА_1 слідує, що спільне життя між подружжям не склалося через постійні суперечки. З 25 листопада 2009 року до теперішнього часу сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Вказані обставини не спростовані відповідачем. Сторони бажають розірвати шлюб, примирення вважають неможливим.

Отже, судом встановлено, що сім'я ОСОБА_1 і ОСОБА_2 фактично не існує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам обох сторін, що має істотне значення.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.І ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Ч.ч.І, 4 ст.55 СК України передбачають, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до ч.ч.З, 4 ст.5б СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, суд вважає, що в разі небажання, навіть, одного з подружжя проживати спільно у шлюбі - такий шлюб не може бути збереженим.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З наведених підстав суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, оскільки вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін.

Враховуючи наведене, на підставі ч.І ст.24, ч.ч.І, 4 ст.55, ч.ч.З, 4 ст.56, ч.2 ст. 104, ч.З ст. 105. ч.І ст. 1 10. ст. 1 12 СК України, керуючись ст.ст,4, 60, ч.І ст.61, ч.ч.І, 3 ст.88, ч.4 ст, 174, ч.З ст.208, ч.ч.І, 2 ст.209, ст.ст.2 12-215. ч.І ст.218, ч.ч.І-3 ст.222. ч.І ст.223, ч.І ст.294 ЦПК України. суд. -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 Андріївни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, який зареєстрований у відділі РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 20 лютого 2005 року, актовий запис за №34, - розірвати.

Малолітню дитину сторін: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на виховання його матері - ОСОБА_1 до досягнення дитиною повноліття.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору (державного мита) на підставі п.п.5. 18 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21 січня 1993 року №7-93.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір (державне мито) в сумі 8 (вісім) гривень 50 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави державне мито в сумі 8 (вісім) гривень 50 копійок при реєстрації розірвання шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 (тридцять) гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційні скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя: О.І.Горегляд