Справа №22-ц-4428/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Попруги С.В.

суддів - Хвостика С.Г., Криворотенка В.І.,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу виконуючого обов'язки Шосткинського міжрайонного прокурора Сумської області

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02 лютого 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Шосткинської міської ради Сумської області, треті особи: управління Державного комітету України із земельних ресурсів у м.Шостка Сумської області, ОСОБА_4. ОСОБА_5, про встановлення факту належності на праві власності земельної ділянки померлій, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки дійсним, визнання права власності на земельну ділянку. -

встановила:

У грудні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 24 грудня 2004 року, діючи як покупець, він уклав з ОСОБА_6 усний договір купівлі-продажу земельної ділянки № 171 в садовому товаристві "Любитель-1" м.Шостка Сумської області, яка призначена для ведення садівництва, відповідно до умов якого він передав ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 500 гривень, а остання передала йому належну їй земельну ділянку та книжку садовода, яку він переєстрував у садівничому товаристві на своє імя та став користуватись вказаною земельною ділянкою.

Державний акт на право власності на цю земельну ділянку ОСОБА_6 не отримувала, а 03 січня 2005 року вона померла.

За наявності таких обставин позивач просив встановити факт належності ОСОБА_6 за життя на праві власності вказаної земельної ділянки, визнати договір її купівлі-продажу дійсним, а також визнати за ним право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02 лютого 2009 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт належності за життя на праві приватної власності ОСОБА_6, яка померла 03 січня 2005 року, земельної ділянки № 171 в садівничому товаристві «Любитель-1» м.Шостка Сумської області, яка призначена для ведення садівництва, площею 0,06 га.

Визнано дійсним усний договір купівлі-продажу земельної ділянки № 171 в садівничому товаристві «Любитель-1» м.Шостка Сумської області, яка призначена для ведення садівництва, площею 0.06 га, укладений 24 грудня 2004 року між ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_6, з іншої сторони.

Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на земельну ділянку № 171 в садівничому товаристві «Любитель-1» м.Шостка Сумської області, яка призначена для ведення садівництва, площею 0,06 га.

Судові витрати по справі покладено на позивача з його згоди, а відповідача звільнена від повернення цих витрат.

Зазначене рішення суду в порядку представництва інтересів держави в особі управління Держкомзему у м.Шостка Сумської області оскаржив виконуючий обовязки Шосткинського міжрайонного прокурора Сумської області.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на неповноту зясування істотних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_3

Зокрема, зазначає, що суд порушив норми матеріального права, а саме: не застосував положення ст. 657 ЦК України та ст. 125 ЗК України, згідно з якими позивач не міг набула права власності на спірну земельну ділянку через відсутність у продавця, правовстановлюючих документів на неї та без нотаріального посвідчення цього договору, а також без наступної державної реєстрації цього правочину.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора про задоволення апеляційної скарги та пояснення позивача ОСОБА_3 і третьої особи ОСОБА_4 про залишення рішення без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, місцевий суд керувався ст.81 Земельного кодексу України, ст.ст.203,208, 218, 319, 328 ЦК України та Декретом Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року № 15-92 та виходив з того, що померла ОСОБА_6 за життя набула права приватної власності стосовно спірної земельної ділянки на підставі її приватизації, а потім продала цю земельну ділянку позивачу на підставі правочину, вчиненого в усній формі, отримавши від покупця грошові кошти. І хоча сторони не дотримались форми укладення правочину, їх дії свідчать про його дійсність.

Придбавши земельну ділянку за договором купівлі-продажу і користуючись нею протягом тривалого часу, позивач є її власником, тобто за ним визнано право приватної власності на спірну земельну ділянку в садівничому товаристві «Любитель-1» у м.Шостка.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.206 ЦК України визначено, що усно можуть зчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правовиків, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно з ч.1 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Частиною 1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно з вимогами ст.657 ЦК України (редакція якої діяла на момент виниклих правовідносин), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Крім цього, ч.ч.1,3 ст.125 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення встановлених правовідносин, тобто станом на 24 грудня 2004 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Виходячи з вищенаведених положень законів, на думку колегії суддів, норма ч.2 ст.218 ЦК України не може застосовуватись щодо правочину, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент укладення такого правочину відповідно до статей 209,210 та 640 ЦК України, пов'язується з державною реєстрацією, тому правочин, у даному випадку стосовно купівлі-продажу земельної ділянки, не є укладеним і не створює прав та обов'язків для його сторін, зокрема, для позивача, і не може бути визнаний дійсним.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6М, на час укладення договору купівлі-продажу землі, тобто станом на 24 грудня 2004 року, державного акту на право власності на земельну ділянку, як правовстановлюючого документу, не мала, тому і не могла виступати продавцем цього нерухомого майна, у зв'язку з чим позивач не набув права приватної власності на цю земельну ділянку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу виконуючого обов'язки Шосткинського міжрайонного прокурора Сумської області задовольнити.

Скасувати рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02 лютого 2009 року в даній справі.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до виконавчого комітету Шосткинської міської ради Сумської області, треті особи: управління Державного комітету України із земельних ресурсів у м.Шостка Сумської області. ОСОБА_4, ОСОБА_5, про встановлення факту належності на праві власності земельної ділянки померлій, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки дійсним, визнання права власності на земельну ділянку.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може

бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до

Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: