У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Стасів М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 червня 2010 року, -

ВСТАНОВЛЕНО:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа Львівське обласне комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визнання недійними договорів та реєстраційного посвідчення.

Визнано недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 в частині зазначення покупцем цієї квартири ОСОБА_3.

Визнано недійсним договір міни квартири АДРЕСА_2 в частині зазначення стороною в договорі ОСОБА_3.

Визнано недійсним реєстраційне посвідчення про право власності за ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Стверджує, що судом не взято до уваги те, що квартира АДРЕСА_3 купила його колишня дружина за кошти подружжя і для сім'ї, а в подальшому у зв'язку із збільшенням їхньої сім'ї дану однокімнатну квартиру було обміняно з доплатою на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_4. Вважає що позивачем не представлено належних доказів того, що спірні квартири були придбані ним за його кошти, і для себе.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом 24 серпня 2008 року було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3, згідно якого ОСОБА_4 виступав продавцем, а ОСОБА_3 покупцем даної квартири.

16 жовтня 2000 року згідно договору міни ОСОБА_3 обміняла вищезгадану квартиру на квартиру АДРЕСА_5, яка до цього належала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 В подальшому обміняну квартиру ОСОБА_3 зареєструвала за собою на праві власності.

Визнаючи недійсним договір купівлі продажу та договір міни в частині покупця та особи, яка вчинила обмін квартири та визнаючи позивача стороною в даних договорах, суд першої інстанції вірно виходив з того, що спірний договір купівлі - продажу в частині покупця є удаваним правочином. При цьому судом встановлено, що дочка позивача (ОСОБА_3І.) та її тодішній чоловік ОСОБА_1, який на той час не мав постійної роботи, і які були молодим подружжям не мали коштів та заощаджень на придбання квартири.

Даний факт в судовому засіданні визнала і відповідач.

Квартира АДРЕСА_3 була придбана ОСОБА_2 за його кошти та за кошти позичені ним у ОСОБА_7 5 000 доларів США. Однак через періодичну відсутність ОСОБА_2 у м. Львові, спірна квартира по договору купівлі продажу була оформлена на його дочку ОСОБА_3

Оскільки ж фактичним покупцем за договором купівлі продажу спірної квартири був ОСОБА_2, однак в договорі покупцем зазначено ОСОБА_3, то даний договір в частині покупця підлягає визнанню недійсним.

Що ж стосується договору міни квартир, який був укладеним менше ніж через два місяці після оспорюваного договору купівлі продажу, то такий також підлягає визнанню недійсним в частині зазначення ОСОБА_3 як особи, яка здійснювала обмін квартир, оскільки така діяла в інтересах батька (позивача по справі) і набута в результаті обміну квартира АДРЕСА_5 не може належати їй на праві власності.

Поскільки ж право власності позивача оспорюється відповідачем ОСОБА_1, то суд на законних підставах визнав за ним право власності на квартиру АДРЕСА_5.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що спірна квартира є спільним майном подружжя, що визнавала в своїй позовній заяві про поділ майна подружжя його колишня дружина ОСОБА_3 При цьому апелянтом не представлено належних доказів того, що спірні квартири було куплено та обміняно з доплатою за кошти подружжя (не доведено джерело отримання таких коштів). При оглянутій судом позовній заяві, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, ОСОБА_3 зазначала що квартира по вул. Широкій у м. Львові була придбана виключно за кошти батьків як і обміняна з доплатою квартира по вул. Роксоляни, і як наслідок цього дані квартири оформлялися виключно на неї, проти чого не заперечив тодішній чоловік, який знав за чиї кошти придбано квартири.

Така позиція відповідача по справі ОСОБА_3 не суперечить вимогам позивача в частині купівлі продажу квартири та обмін її на іншу за кошти позивача.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 червня 2010 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: