Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Беркій О.Ю., Горблянського Я.Д.

секретаря Сідорука А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Коломийської райдержадміністрації про визнання дій протиправними та стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Коломийської райдержадміністрації на постанову Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернулась в суд з указаним позовом, в якому просить визнати протиправними дії щодо нарахування і виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобов'язати відповідача виплатити їй допомогу по догляду за сином ОСОБА_2 25.10. ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочкою ОСОБА_3 01.06. ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, посилаючись на те, що відповідно до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" має право на виплату допомоги в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років . Однак, відповідач виплатив і продовжує виплачує їй таку допомогу у меншому розмірі ніж встановлено цим Законом.

Постановою Коломийського міськрайонного суду від 22 квітня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії субєкта оскарження і зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Коломийської райдержадміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею трирічного віку за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року у розмірі не менше прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років з урахуванням виплачених сум.

___________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-1849/2010р. Головуючий у 1 інст. Веселов В.М.

Категорія 57 Суддя - доповідач Фединяк В.Д.

В апеляційній скарзі представник Управління праці та соціального захисту населення Коломийської райдержадміністрації ставить питання про скасування оскаржуваної постанови та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд неповно зясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, тому ухвалив незаконну постанову.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не зявились, хоч про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Управління праці та соціального захисту населення Коломийської райдержадміністрації і отримує соціальну допомогу по догляду за дочкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею трирічного віку (а. с.5-15).

Частиною третьою статті 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до положень статті 46 Конституції України прийнято ОСОБА_5 України "Про прожитковий мінімум" (N 966-XIV від 15.07.99 р.). ОСОБА_5 дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" встановлено, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Статтею другою Закону "Про прожитковий мінімум" визначено, що прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Тобто з вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є базою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується зокрема на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом. Крім того Державний бюджет України при його формуванні ґрунтується на прожитковому мінімумі, з огляду на що, витратна частина бюджету України не може не базуватися на прожитковому мінімумі як соціальній гарантії, встановленій Конституцією України - основним законом України, який має найвищу юридичну силу, норми якого є нормами прямої дії; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, встановлена частиною третьою статті 46 Конституції України мінімальна соціальна гарантія для визначення пенсії та інших видів соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування, - прожитковий мінімум, який встановлюється законом, не може бути зменшений ані законом, ані підзаконним нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Одночасно з цим, відповідно до ст. 4 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" покриття витрат на виплату державної допомоги сім'ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату державної допомоги сім'ям з дітьми створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена допомога. Однак, в той же час, це не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання державної допомоги сім'ям з дітьми, яка прямо передбачена законом.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, Конституція має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 1 червня 2006 року народили дочку ОСОБА_3, яка перебуває на її утриманні, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання державної допомоги сім'ям з дітьми. У зв'язку з цим, держава таким чином взяла на себе зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які мають дітей.

Станом на 22 березня 2007 р. ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, встановленого Законом "Про прожитковий мінімум", віком до 6 років.

Відповідно до п. 14 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дія статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" була зупинена.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/07 у справі N 1-29/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (в тому числі) положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік дію статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку зобов'язавши Управління праці та соціального захисту населення Коломийської райдержадміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року у розмірі передбаченому ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" з урахуванням виплачених сум, оскільки виплачена відповідачем допомога у меншому розмірі суперечить вимогам цього Закону.

Щодо часткового задоволення позову ОСОБА_1 постанову суду не оскаржує.

Колегією суддів відхиляються посилання відповідача на відсутність коштів для виплати допомоги по догляду за дитиною у встановленому законом розмірі, оскільки відповідно правової позиції Європейського суду з прав людини, зазначеної у рішенні від 08.11.2005 у справі "Кечко проти України" передбачено судам мати на увазі, що реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судами не повинен прийматись до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваній постанові, тому не можуть бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає оскаржувану постанову суду по суті правильною і такою, що ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цієї постанови, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 304-1,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Коломийської райдержадміністрації відхилити. Постанову Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту постановлення, є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: В.Д. Фединяк

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_6