Справа № 22ц-781 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Категорія: 27 Доповідач: Штефаніца Ю.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Федоришина А.В.

при секретарі: Глинському О.А.,

за участі представника позивача - відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» - ОСОБА_3 та представника відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 22 грудня 2009 року , -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» до ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та постановлено стягнути з відповідачів солідарно в користь банку заборгованість за кредитним договором №014/7299/81/53513 від 12.11.2007 року в сумі 364 158 грн. 05 коп. та судові витрати: 1700 грн. державного мита і 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В зустрічному позові ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до ОСОБА_8 і ОСОБА_9 із залученням третіх осіб ВАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та ОСОБА_7 про визнання недійсним кредитного договору № №014/7299/81/53513 від 12.11.2007 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 відмовлено.

Дане рішення відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оскаржили в апеляційному порядку. У скарзі зазначають, що суд неправильно дослідив докази у справі, а саме довіреності видані ВАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на право укладення правочинів від імені Банку. Апелянти стверджують, що кредитний договір вони підписували не з ВАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» а з фізичними особами, ОСОБА_8 та ОСОБА_10, які не були належним чином уповноваженими на укладення таких договорів від імені банку, а тому вважають, що суд прийняв рішення у справі не на підставі правочину. Крім того вказують, що суд, в порушення процесуального права, розглянув справу у відсутність ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Просять оскаржуване рішення скасувати, а справу направити у суд першої інстанції на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6 на обґрунтування доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення скарги.

Суд першої інстанції, в супереч доводам апелянта, з достатньою повнотою та всебічністю дослідив надані сторонами докази, вірно встановив фактичні обставини справи, спірні правовідносини та правильно застосував матеріальне і процесуальне право при вирішенні даного позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.11.2007 року між ВАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №014/7299/81/53513, за умовами якого саме ОСОБА_1, як кредитор, надав ОСОБА_4, як позичальнику, для використання на будівництво кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 285000 грн. строком до 12 листопада 2027 року із щомісячним погашенням кредиту та процентів з процентної ставки 12,95 % річних (а.с.6-9).

Судом встановлено також, що позичальник ОСОБА_4 не виконав взяті на себе зобов'язання за умовами договору, що передбачені його п.5.1, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість і станом на 20 травня 2009 року така склала 364 158. 06 коп., з якої 285 000 грн. заборгованість по поверненню суми кредиту, 45 544 грн. 81 коп. становлять відсотки, 33613,25 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту. Відповідачі не заперечили факту отримання кредиту та наявності заборгованості.

З урахуванням положень ст.ст.1046 -1049, ч.2 ст.1050 ЦК України а також п.п.6.5, 10.1 Кредитного договору №014/7299/81/53513 від 12.11.2007 року, суд дійшов вірного висновку про відповідальність ОСОБА_11 за несвоєчасне виконання грошових зобовязань перед Банком та про необхідність стягнення з відповідача заборгованих сум, в тому числі пені в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Судом встановлено також, що підтверджено матеріалами справи, що виконання зобовязань за вказаним кредитним договором забезпечується договорами поруки № 014/7299/81/53513/1 та № 014/7299/81/53513/2 від 13.1.2007 р., що були укладені між ВАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та ОСОБА_5 і ОСОБА_7, згідно яких поручителі на добровільних засадах прийняли на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по боргових зобов'язаннях ОСОБА_4В.(а.с.15-18), та відповідно до умов цих договорів, а також ст.554 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про солідарну відповідальність цих поручителів з боржником перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник ОСОБА_4.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі правочинів з ВАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» не укладали не заслуговують на увагу і спростовуються зазначеними вище договорами, з яких вбачається, що на час укладення договорів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діяли від імені ВАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2», такі правочини без застережень підписані самим ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.6-12, 15-18).

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_1 здійснив нарахування коштів, а відповідач ОСОБА_4 такі отримав від ВАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2», про що розписався на заяві про отримання готівки (а.с.14).

В супереч твердженням апелянтів, суд першої інстанції з достатньою повнотою та всебічністю дослідив надані позивачем належним чином оформлені довіреності (а.с.76-77) якими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було уповноважено укладати та підписувати договори (правочини) в інтересах товариства. Представник банку в ході апеляційного розгляду справи підтвердив належність повноважень цих осіб, які на час укладання спірних договорів діяли від імені ВАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2».

Таким чином, доводи апелянтів про те, що відповідні кредитний договір та договори поруки були укладені не з банком, а з фізичними особами ОСОБА_8 та ОСОБА_9, не відповідають фактичним обставинам справи та є надуманими.

Зазначені обставини свідчать про обґрунтованість рішення суду щодо відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору № №014/7299/81/53513 від 12.11.2007 року з підстав його укладення неповноважними особами..

Безпідставними є і покликання апелянтів на незаконність рішення суду з тих підстав, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 безпосередньо не брали участь у розгляді справи, оскільки вказані особи були залучені до участі у розгляді справи як відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_5 та належно повідомлялись судом про час та місце розгляду справи (а.с94, 98,104), а їх відсутність в суді не вплинула на повноту і обєктивність розгляду справи та законність прийнятого судом рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Доводи апеляційної скарги, висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1., 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 22 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Штефаніца Ю.Г.

ОСОБА_2