Справа № 2-73/10
Провадження № 2-73/10
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2010 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого -судді- Грищенко І.О.

при секретарях - Сусловій В.М., ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до військової прокуратури Харківського гарнізону, 3- я особа- Державне казначейство України про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

7 травня 2007 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства. Просив визнати неправомірною постанову заступника військового прокурора Харківського гарнізону від 2 лютого 2007 року та зобов`язати відповідача відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 2 835,43 грн та моральну шкоду в розмірі 208 700 грн.

Приймаючи до уваги той факт, що постанову заступника військового прокурора Харківського гарнізону від 2 лютого 2007 року було скасовано 11 травня 2007 року постановою заступника військового прокурора Центрального регіону України як таку, що винесена передчасно та необґрунтовано , а матеріали перевірки направлено до військової прокуратури Харківського гарнізону для проведення додаткової перевірки і усунення виявлених недоліків, позивач в процесі розгляду справи 31 липня 2007 року подав доповнення до позовних вимог та просив визнати неправомірною постанову ТВО заступника начальника ВПХГ від 25.06.2007 року про відсутність шкоди, заданої йому , яка б вимагала відшкодування у відповідності до приписів Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. В грудні 2007 року позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до військової прокуратури Харківського гарнізону про визнання неправомірною постанови ТВО заступника військового прокурора Харківського гарнізону від 25.06.2007 року.

На час розгляду вказаної справи позивач просив зупинити провадження по справі за його позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою суду від 4 квітня 2008 року було зупинено провадження. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2009 року адміністративний позов ОСОБА_2 було задоволено , визнано неправомірною та скасовано постанову ТВО заступника військового прокурора Харківського гарнізону від 25.06.2007 року. Постанова набрала законної сили.

25 травня 2009 року провадження у дійсній цивільній справи було відновлено.

12 березня 2010 року позивач подав уточнення до позовної заяви та просив суд визнати , що йому неправомірними діями військової прокуратури Харківського гарнізону в період досудового слідства була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 2 835,43 грн та моральну шкода в розмірі 504 845 грн, просив зобов`язати відповідача відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету завдану йому шкоду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив військову службу у лавах Національної Гвардії України в в/ч НОМЕР_1 м. Харкова на посаді заступника командира полку з тилу. 1 квітня 1996 року військовою прокуратурою Харківського гарнізону відносно нього було порушено кримінальну справу , його було притягнуто до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ст.. 86-1 КК України ( в редакції 1960 року). В цей же день його було взято під варту, він утримувався в слідчому ізоляторі до 30.04.1996 року, після чого запобіжний захід було змінено на підписку про невиїзд, який було скасовано 26.02.2001 року. Позбавлення свободи призвело до тяжких моральних страждань та принижень, він втратив роботу та звичайні життєві зв`язки. Досудове слідство тривало майже 10 років. В ході досудового слідства він себе винним не визнав та неодноразово заявляв про фабрикацію кримінальної справи, подавав скарги на незаконність дій органів прокуратури. Викладені в скаргах факти було підтверджено в ходе проведених перевірок. Постановою прокурора відділу військової прокуратури Центрального регіону України від 28 лютого 2006 року кримінальну справу за його обвинуваченням було закрито за недоведеністю участі у вчиненні злочину, тобто з реабілітуючи підстав. У зв`язку з чим, він має право на повну реабілітацію та відшкодування моральної шкоди. В результаті незаконного притягнення як обвинуваченого по кримінальній справі, він зазнав суттєвих моральних втрат, були істотно порушені нормальні життєві стосунки та звязки. Був позбавлений можливості реалізації власних звичок та бажань, факт притягнення до кримінальної відповідальності було доведено до відома громадськості, що негативно вплинуло на стосунки з оточуючими людьми. Вказане, а також негативні емоції, хвилювання, тривалі моральні та душевні страждання негативним чином відобразилося на його стані здоров`я , який різко погіршився. Наслідком незаконних дій військової прокуратури Харківського гарнізону стало спричинення йому значної моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 504 845 грн. Крім того, йому також було завдано матеріальну шкоду через те, що в квітні 1996 року він не отримав грошове забезпечення , розмір якого дорівнює 2 000 грн, у нього було вилучено грошові кошти в сумі 420 000 карбованців , які на рой час складали одну третину його грошового забезпечення на місяць, що на дійсний час дорівнює 600 грн, також ним було понесено поштові витрати на відправку кореспонденції з приводу переписки в розмірі 119,16 грн та витрати на поїздки до м. Київа з приводу з`ясування питань щодо порушення відносно нього кримінальної справи в розмірі 56,27 грн.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 , якого введено в процес за усним клопотанням позивача, в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі.

Враховуючи той факт, що виконання судових рішень, що передбачають відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, судів, здійснюється Державним казначейством України, ухвалою суду за клопотання представника управління Державне казначейство України в Харківській області

відповідача в особі управління замінено на належного відповідача- Державне казначейство України.

Представники відповідача- військової прокуратури Харківського гарнізону , які діють на підставі довіреностей, позовні вимоги позивача не визнали, просили відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що позивачем не надано доказів заподіяння матеріальної та моральної шкоди.

Представник відповідача- Державного казначейства України , який діє за довіреністю, позовні вимоги позивача не визнав та заперечував проти їх задоволення. Свої заперечення мотивує тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження завданої йому матеріальної та моральної шкоди в розмірі заявлених ним позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідачів , дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень на позовні вимоги, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного.

Судовим розглядом справи встановлено, що постановою помічника військового прокурора Харківського гарнізону від 1 квітня 1996 року відносно військовослужбовця в/частини НОМЕР_1 підполковника гвардії ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст.. 86-1 КК України ( в редакції 1960 року). 1 квітня 1996 року було пред`явлено обвинувачення у скоєнні вказаного злочину та обрано запобіжний захід- взяття під варту. За клопотанням захисника обвинуваченого 30 квітня 1996 року раніше обраний запобіжний захід було замінено на підписку про невиїзд. Постановою старшого помічника військового прокурора- начальника слідчої часті військової прокурора тури Харківського гарнізону від 26.02.2001 року запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд- скасовано.

Постановою прокурора відділу військової прокуратури Центрального регіону України майором юстиції Бесєдіним Р.Ю. від 28 лютого 2006 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 86-1 КК України ( в редакції 1960 року) закрито на підставі ст.. 213 КПК України- за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Згідно до вимог ст.. 1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, попереднього ( досудового) слідства, прокуратури або суду, виникає в разі постановлення судом виправдувального вироку, скасування незаконного вироку суду, закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства, а також у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Закриття органом досудового слідства провадження по кримінальній справі на підставі ч. 2 ст. 213 КПК України, тобто при недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину, є реабілітуючими обставинами. З огляду на це, суд вважає, що у позивача є обгрунтовані підстави стверджувати про те, що його було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку з чим , на її відшкодування просить стягнути за рахунок коштів державного бюджету суми в розмірі 2 835,43 грн та 504 845 грн відповідно.

П.1 ст. 1 та п. 5 ст. 5 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи ( посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Неправомірність притягнення позивачів до кримінальної відповідальності була встановлена органом досудового слідства, яким прийнято рішення про закриття кримінальної справи з реабілітуючи підстав. Право на відшкодування моральної шкоди у особи виникає лише тоді, коли особа була повністю реабілітована. Крім того, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до військового прокурора Харківського гарнізону, була визнана неправомірно та скасована постанова ТВО заступника військового прокурора Харківського гарнізону майора юстиції Рудяка М.В. від 25.06.2007 року про відсутність шкоди, завданої позивачу, яка б вимагала відшкодування у відповідності із Законом України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Постанова набрала законної сили.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, зважаючи на вказане, приймаючи до уваги, що позивача безпідставно було притягнуто до кримінальної відповідальності, суд вважає, що позивач довів суду той факт, що незаконними та неправомірними діями відповідача йому заподіяно моральні страждання.

В обґрунтування заявленого розміру відшкодування матеріальної шкоди на сумі 2 835,43 грн, позивач посилається на те, що йому не було виплачено грошове забезпечення офіцера за 1 місяць, що на сьогодні дорівнює 2 000 грн, у нього було вилучено грошові кошти в сумі 420 000 карбованців, що за його розрахунком становить на сьогодні 600 грн, також він поніс витрати на поштові відправлення кореспонденції в сумі 119,16 грн та оплату поїздки до м. Києва в сумі 56,27 грн.

Відповідно до вимог ст.. 3 Закону України від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються ( повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, майно ( в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання або досудового слідства, органами , які здійснюють оперативно- розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт, штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги, моральна шкода.

Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині частково обґрунтовані, а тому підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить з того, що позивачем не надано до суду належних та достатніх доказів на підтвердження того факту, що не виплачена сума грошового забезпечення офіцера за 1 місяць становить 2 000 грн, що проіндексована сума в розмірі 420 000 карбованців на дійсний час становить 600 грн, що витрати в сумі 56,27 грн на оплату проїзного квитка до м. Києва, який долучений до матеріалів справи, придбаний на його ім.»я та витрати по оплаті понесені саме ним. Щодо витрат по оплаті відправки кореспонденції, такі витрати документально підтверджені, що дає підстави для їх відшкодування в розмірі 119,16 грн.

В обґрунтування розміру грошової компенсації заподіяної моральної шкоди позивач посилається на наступне. Ним наведено розрахунок мінімального розміру моральної шкоди за час перебування під слідством за період з 01.04.1996 року по 28.02.2006 року в розмірі 103 411 грн, за час перебування в слідчому ізоляторі в розмірі 40 000 грн, за час знаходження під підпискою про невиїзд- в сумі 50 402 грн, щодо санкціювання прослуховування телефону- в сумі 6 000 грн, також зазначає , що порушення кримінальної справи стало підставою звільнення зі служби, зміни способу життя, порушення життєвих планів та перспектив, втрати стабільного джерела доходів та можливості отримання житла за рахунок держави в сумі 141 647 грн, психічні страждання, пов`язані з фізичним болем та втратою працездатності в розмірі 20 000 грн, зниження соціального престижу та ділової репутації- в сумі 143 385 грн.

Позивач посилається на те, що факт порушення кримінальної справи та незаконне взяття, тримання його під вартою негативно вплинули на його взаємовідносини з колегами по службі, внаслідок чого репутацію було підірвано , безпідставно, тобто до вирішення кримінальної справи, звільнено зі служби, що стало причиною значного погіршення стану здоров`я, через що він був вимушений звертатися за медичною допомогою.

З наданих доказів вбачається, що листом військовий прокурор повідомив командира військової частини НОМЕР_2 про те, що не має заперечень щодо звільнення підполковника ОСОБА_2 з військової служби. Вказана обставина не є доказом того, що саме по ініціативі відповідача позивача було звільнено зі служби, тому що свідчить про те, що питання щодо звільнення ОСОБА_2 було ініційовано командиром військової частини, а лист прокурора мав узгоджувальний характер. З медичної документації вбачається, що позивач звертався за медичною допомогою, але не зазначено про наявність причинного зв`язку між подіями, які мали місце та незадовільним станом його здоров`я. На підставі записів в картці хворого не можливо зробити висновки про стан здоров`я особи до цього часу. З даних карти не вбачається, що позивач зверталася до лікаря- психіатра після подій, що сталися.

Відтак, з огляду вищевикладене та враховуючи той факт, що внаслідок слідчий дій при розслідуванні кримінальної справи позивачу завдано моральну шкоду у вигляді тривалого період перебування позивача під слідством з 01.04.1996 року по 28.02.2006 року, застосування запобіжних заходів ( у тому числі й як обвинуваченого) позбавив можливості організувати життя на свій розсуд, він зазнав суттєвих моральних витрат, бкли істотно порушені нормальні життєві стосунки, суд вважає, що відшкодування моральної шкоди в заявленому позивачем розмірі 504 845 грн є завищеним, достатніх та належних доказів на підтвердження заявленої суми в повному обсязі не надано, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 120 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 61, 209, 212, 214, 215 ЦПК України , ст.. 1176 ЦК України, Законом України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Державного казначейства України на користь ОСОБА_2 витрати, сплачені на відправку кореспонденції в розмірі 119,16 ( сто дев`ятнадцять ) грн..

Стягнути з Державного казначейства України на користь ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди в розмірі 120 000 ( сто двадцять тисяч) грн.

В іншій частині в задоволенні вимог- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд 1 інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і подачею після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І.О.Грищенко