Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія - 42 (І) ОСОБА_1
Доповідач - Турік В.П.
УХВАЛА

Іменем України

20 квітня 2010 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Савіної Г.О.

суддів- Турік В.П., ОСОБА_2

при секретарі - Євтодій К.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_3 житлового підприємства № 20 - ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5 та його представника - ОСОБА_6,

представника Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 житлового підприємства № 20 до ОСОБА_5 про виселення з самовільно зайнятого житлового приміщення,та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 житлового підприємства № 20, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету криворізької міської ради про визнання членом сімї наймача та визнання права на користування житловим приміщенням, заобєднаним позовом Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради до ОСОБА_5 про виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007 року КЖП № 20 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про виселення з самовільно зайнятого житлового приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, пр. К. Маркса,16/17. Змінивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати відповідача таким, що тимчасово проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та виселити його з вказаного жилого приміщення без надання іншого.

У липні 2007 року ОСОБА_8звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про визнання членом сімї наймача та визнання права на користування житловим приміщенням. Уточнивши та доповнивши позовні вимоги, просив суд визнати його членом сімї ОСОБА_9, померлої 09.01.2007 року, яка була наймачем спірного житла, визнати за ним право користування цим житлом та зобовязати УЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради укласти з ним договір найму житлового приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, пр. К. Маркса, 16/17.

В березні 2009 року УЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_8 про виселення його з житлового приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, пр. К. Маркса; 16/17 без надання іншого житла.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2009 року відмовлено в задоволенніпозову КЖГІ № 20 до ОСОБА_10 про виселення з самовільно зайнятого житлового приміщення та зустрічного позову ОСОБА_8 до КЖП № 20, УЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання членом сімї наймача та визнання права на користування житловим приміщенням.

Задоволено позов УЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради до ОСОБА_5 про виселення. Виселено ОСОБА_5 з житлового приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, пр. К. Маркса, 16/17 без надання іншого житлового приміщення. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь УЖКГ виконавчогокомітету Криворізької міської ради державне мито в розмірі 8,50 грн. та витрати з інформаційно-технічного розгляду справи в сумі 7,50 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду та постановления нового рішення про задоволення заявлених ним вимог за зустрічним позовом, посилаючись на те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, не надав оцінки доказам, що підтверджують факт сумісного його проживання з ОСОБА_9, починаючи з 1996 року по день її смерті, утримання житла навіть після її смерті, та наявність у звязку з цим підстав для подальшого користування квартирою як члена сімї померлого квартиронаймача.

В запереченнях на апеляційну скаргу УЖКГ виконкому Криворізької міської ради просить апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити й залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, цю житлове приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, пр. К. Маркса, 16/17 має статус службового, належить до державного житлового фонду і знаходиться на утриманні УЖКГ виконкому Криворізької міської ради.

Квартиронаймачем вказаного житла в період з 16.03.1987 року по день своєї смерті - 06.01.2007 року була ОСОБА_9 на підставі службового ордеру № 120-С. Вона та її чоловік - ОСОБА_11 були прописані у вказаній квартирі й зняті з реєстрації у звязку зі смертю. Інші особи в квартирі прописані не були.

Після смерті ОСОБА_9Ф, у квартирі АДРЕСА_1 по теперішній час проживає ОСОБА_5

Відмовляючи в задоволенні позову КЖП № 20 до ОСОБА_5 про виселення з самовільно зайнятого житлового приміщення та зустрічного позову ОСОБА_8 до КЖП №20, УЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання членом сімї наймача та визнання права на користування житловим приміщенням й задовольняючи позовні вимоги УЖКГ виконкому Криворізької міської ради, та виселяючи ОСОБА_12М. з квартири АДРЕСА_1 без падання іншого житла, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 має статує тимчасового жильця, а тому після смерті квартиронаймача не має правових підстав надалі користуватися спірним житлом.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду і на наступне.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджується; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

На виконання вказаних вимог закону, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, і визначився з характером спірних правовідносин і правовою нормою, яка підлягає застосував мір до цих правовідносин.

Так, у відповідності до вимог ст. 98 Житлового Кодексу України, суд першої інстанції правильно визначив статус ОСОБА_8 як тимчасового жильця квартири АДРЕСА_2, який оселився в ній зі згоди квартиронаймача ОСОБА_9 у 1996 році.

Виселяючи ОСОБА_5 з вищевказаної квартири після смерті квартиронаймача ОСОБА_9, померлої 06.01.2007 року, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з факту припинення дії договору найму житлового приміщення й відсутності підстав для надання самостійного права ОСОБА_5 користуватися спірною квартирою.

Доводи відповідача ОСОБА_5 в апеляційній скарзі щодо тривалості проживання в квартирі, її утримання після смерті квартиронаймача не є самостійники підставами для набуття ним права на її користування, оскільки єдиною підставою для вселення у житлове приміщення у будинку державного і громадського житлового фонду є ордер, який видається на підставі рішення виконавчого комітетурайонної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради, що передбачено ст. 58 Житлового Кодексу України.

Такий ордер ОСОБА_8 не видавався.

Крім того, колегія суддів враховує й те, що квартира АДРЕСА_3 має статус службової, починаючи з 10.03.1987 року - з часу визнання її службовою 10.03.1987 року засіданням суспільної комісії з житлових питань виконкому Центрально-Міської райради народних депутатів (ас. 109 т.2) й по теперішній час.

Відповідно до діючого законодавства, порядок надання та користування житловим приміщенням, який має статус службового, є спеціальним, оскільки службове жиле приміщення надається певним категоріям робітників тільки на час виконання трудових обовязків, у звязкуз чим доводи відповідача ОСОБА_5 про надання йому права на користування службовою квартирою № 17 в будинку № 16 по пр. К Маркса у м. Кривому Розі не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки він не відноситься до категорії осіб, які мають право на отримання такої квартири в користування.

Погоджується й колегія суддів й з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для визнання ОСОБА_5 членом сімї ОСОБА_9, оскільки в порушення ч.1 ст. 60 ЦПК, України, на підтвердження заявленої позовної вимоги ОСОБА_5 не надано доказів, які б підтверджували факт ведення ним спільного господарства з ОСОБА_9

Посилання ж ОСОБА_8 на факт отримання пенсії за адресою: м. Кривий Ріг, пр. К. Маркса, 16/17, поховання ним ОСОБА_9 та подальше утримання житла після смерті останньої, є доказами, які підтверджують факт його проживання у спірній квартири, й, у відповідності до ст. 58 ЦПК України, не є доказали підтвердження факту ведення спільного господарства з померлим квартиронаймачем за життя останнього.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін і дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: