Справа №22-ц-490/10 Суддя-доповідач - Ільченко
УХВАЛА

08 квітня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Смирнової Т.В.

суддів: Гагіна М.В., Ільченко О.Ю.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 21 грудня 2009 року про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Відкритого акціонерного товариства «Сумське автотранспортне підприємство-15927», ОСОБА_1, треті особи: Комунальне підприємство «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Управління майна комунальної власності Сумської міської ради, орган опіки та піклування Ковпаківської районної у м.Суми адміністрації, про визнання недійсним договору купівлі-продажу гуртожитку, скасування державної реєстрації

за позовом Сумської міської ради до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору та визнання права власності

та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними ордерів на жиле приміщення гуртожитку, -

встановила:

У липні 2007 року ОСОБА_7 звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 21 грудня 2009 року заяву представника ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_8 задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 95,6 кв.м., що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1).

Заборонено ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1) відчужувати в будь-який спосіб житлові, нежитлові, допоміжні або з іншим призначенням приміщення гуртожитку по вул..Декабристів, 76 у м.Суми.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить зазначену ухвалу суду скасувати.

При цьому, зазначає, що накладення арешту на квартиру є повторним. Крім того, спірна квартира не може бути предметом даного спору, так як орган місцевого самоврядування є позивачем поряд з фізичними особами.

Вказує, що накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 є безпідставним, оскільки вона належить позивачу на підставі правоустановлючого документа та не має ніякого відношення до можливості виконання судового рішення в частині вилучення у відповідача жилих приміщень, у яких проживають позивачі - фізичні особи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача про забезпечення позову є обгрунтованою, і не вжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити або ж унеможливити виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_8 звернувся з заявою до суду про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 та заборону ОСОБА_1 відчужувати у будь-який спосіб, житлові, нежитлові, допоміжні або з іншим призначенням приміщення гуртожитку по вищевказаній адресі, оскільки відчуження квартири може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 здійснив перепланування кімнат у чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_4, зареєстрував право власності на цю квартиру. Переобладнання

здійснено в приміщеннях гуртожитку, які входять до 986/1000 часток придбаних за спірним договором купівлі-продажу.

Згідно ч.З ст.151 ЦІЖ України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Наслідками визнання недійсним оспорюваного договору є повернення його сторін у становище, що існувало до укладення недійсного правочину (ст.216 ЦК України).

Отже, місцевий суд постановляючи оскаржувану ухвалу мав достатні підстави вважати, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, ухвала місцевого суду є обґрунтованою, відповідає нормам матеріального та процесуального права і підстави її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.І ст.312, ст.ст.312-315, 317, 319 ЦІЖ України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 21 грудня 2009 року про забезпечення позову у даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набрала законної сили і касаційному оскарженню в силу п.2 ч.І ст.324 ЦПК України не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: