Справа №22ц-1729 Головуючий у 1-й інстанції Гулкевич І.З.
Категорія: 57 Доповідач в апел. інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Мусіної Т.Г.

при секретарі: Гарванко М.М.,

у відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2009 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та стягнення недоплаченої надбавки до пенсії «Дітям війни» за 2007-2008 роки в сумі 2413.10 грн., -

в с т а н о в и л а:

18 грудня 2008 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просила відновити пропущений строк звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2007р. до 31.10.2008р. та зобовязати відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова нарахувати на її користь та виплатити недоплачену їй щомісячну надбавку до пенсії, як дитині війни, за 2007-2008 роки в сумі 2413 грн. 10 коп.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2009 року заявлений позов задоволено частково, визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова щодо невиплат та недоплат ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Цією ж постановою зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» як дитині війни за період із 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно та з 22.05.2008 року по 31.10.2008 року включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржило Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова, яке, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції про часткове задоволення позову скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (а.с.28-31).

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що чинним законодавством не визначено розміру мінімальної пенсії за віком з якого повинно обчислюватися підвищення пенсії за віком дітям війни та не передбачено видаткової частини бюджету для здійснення цих виплат. На думку апелянта, встановлений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може використовуватися для обчислення надбавок або підвищень інших пенсій. Покликається на те, що суд невірно трактує норми матеріального права при вирішенні спірних правовідносин. А судове рішення щодо зобовязання здійснити виплати ґрунтується на невірних розрахунках.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка належить до категорії громадян, на яких поширюються державні соціальні гарантії дітям війни, а тому вона має право на встановлене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії.

Оскільки Конституційний Суд України своїми рішеннями № 6-рп/2007 від 09.07.2007р. та № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. визнав неконституційними відповідно положення п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та п.41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими було зупинено і обмежено право на отримання спірних виплат, нездійснені пенсійним органом перерахунки та виплата позивачу пенсії із врахуванням вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за періоди з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.10.2008р. є незаконними і до такого висновку суд першої інстанції дійшов обґрунтовано, виходячи із фактичних обставин справи та вимог матеріального права.

У звязку з тим, що функції з призначення, нарахування та виплати пенсії позивачці здійснює Пенсійний фонд України в особі Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова, а також виходячи з вимог п.15 Положення про Пенсійний фонду України, затвердженого постановою КМ України № 1261 від 24.10.2007р., відповідний обовязок обґрунтовано покладено на відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачки у передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмірі за періоди 09.07.2007р.-31.12.2007р. включно та 22.05.2008р.-31.10.2008р. включно колегія суддів не вбачає.

Покликання апелянта на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії як на причину невиконання покладених на нього зобовязань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Щодо покликань апелянта на фінансування підвищення до пенсії за рахунок коштів Державного бюджету України, то колегія суддів враховує вимоги ст.88 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», згідно якої установлено, що у разі недостатності виділених з Державного бюджету України коштів по бюджетних програмах, повязаних з розмежуванням джерел виплати пенсій між Державним бюджетом України та Пенсійним фондом України, пенсії, визначені законодавством для відповідних категорій громадян, виплачуються у повному обсязі за рахунок власних надходжень Пенсійного фонду України.

Звідси, у разі недостатності бюджетних коштів для покриття спірного підвищення до пенсії, витрати на ці виплати покриваються за рахунок Пенсійного фонду України, який несе обовязок по їх виплаті.

Твердження апелянта про неправильне застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» колегія суддів до уваги не приймає, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами лише цього Закону і чинним законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, тому слід застосовувати цей розмір.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваного судового рішення, а тому підстав для скасування постанови суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова відхилити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_1