УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2010 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина A.B.

при секретарі: Качмар М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ЗАТ «Карпатський дім» на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 31 травня 2010 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_1 до ЗАТ «Карпатський дім» та директора ЗАТ «Карпатський дім» ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням та стягнення моральної шкоди.

Зобов»язано ЗАТ «Карпатський дім» в особі директора ОСОБА_2 відновити водопостачання та енергопостачання нежитлових приміщень №217 та №207, яке знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 60а та не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в користуванні цими нежитловими приміщеннями.

Стягнуто з ЗАТ «Карпатський дім» в користь ОСОБА_1 2000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ЗАТ «Карпатський дім» в користь ОСОБА_4 2000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ЗАТ «Карпатський дім» просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно з»ясованих обставинах справи. Стверджує, що позивачі не довели жодними належними та допустимими доказами спричинення їм моральної шкоди в розмірі 4000 грн. Також покликається на те, що між сторонами не були укладені договори земельного та особистого сервітуту, а дія попередніх договорів припинена 15 березня 2010 року і нові платні договори не укладені. Тому ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не мають права користуватися чужим майном. Натомість позивачі допустили заборгованість по водопостачанню, водовідведенню, електропостачанню та іншим наданим послугам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення на підтримання та заперечення скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 вересня 2008 року між позивачами та ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ЗАТ «Карпатський дім» було укладено договори купівлі-продажу нежитлових приміщень, відповідно: (приміщення апартаменти №217) та приміщення апартаменти №207 по вул. Суховоля 60А в м. Трускавці Львівської області. В цей же день між позивачами та відповідачами було укладено договори про встановлення права обмеженого користування приміщеннями відповідача (сервітути), у відповідності до яких позивачі та члени їх сімей мають право проходу по земельній ділянці відповідача до своїх приміщень.

Крім того, 24 вересня 2008 року та 17 лютого 2009 року між сторонами були укладені договори на утримання та обслуговування нежитлових приміщень та прибудинкової території.

Задовольняючи позовні вимоги та зобов»язуючи відповідача відновити водопостачання та енергопостачання нежитлових приміщень позивачів, а також зобов»язуючи відповідача не чинити перешкод в користуванні спірними приміщеннями позивачам, суд першої інстанції вірно виходив з того, що права останніх порушені. Як власники нежитлових приміщень, позивачі позбавлені права вільно володіти та користуватися своїм майном, нежитловими приміщеннями апартаментами №№ 217, 207 по вул. Сухо воля, 60А в м. Трускавці, оскільки представники відповідача перешкоджають їм вільному доступу до даних приміщень, чого не заперечили в судовому засіданні, а також без законних на то підстав припинили водопостачання та енергопостачання даних приміщень.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що укладені між сторонами договори земельного та особистого сервітутів припинені, а нові договори не укладені, що унеможливлює позивачам користуватися земельною ділянкою та приміщеннями відповідача, так як апелянтом не наведено жодних законних підстав по яких укладені між позивачами і відповідачами договори припинили свою дію.

Натомість, прикінцевими положеннями даних договорів передбачено, що якщо за 30 днів до закінчення терміну договору (який укладався на рік) жодна із сторін не повідомила письмово іншу сторону про припинення дії договору, то він вважається продовженим на той же термін на тих же умовах.

У порядку, встановленому даним пунктом, договір може продовжуватись необмежену кількість разів.

Що ж стосується заборгованості позивачів перед відповідачем, за надані послуги по обслуговуванню нежитлових приміщень та при будинкової території, то відповідачем не представлено суду належних доказів того, що позивачі допустили заборгованість за енергопостачання та водопостачання, подача яких припинена відповідачем.

Враховуючи наведене, суд прийшов до вірного висновку про неправомірність дій відповідача по відношенні до позивачів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема і у порушенні права власності.

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до вірного висновку, що неправомірними діями відповідача, які виразились у порушенні прав позивачів, щодо володіння та користування власністю, внаслідок чого останні понесли душевні переживання та нервові стреси і їм заподіяно моральної шкоди. Сума визначена у відшкодуванні якої відповідає понесеними ними душевними відшкодуваннями.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, та вирішено спір по суті з дотриманням вимог ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307 ч. 1 п.1, 308 ч. 1, 314 ч. 1 п.1, 315 ЦПК України,колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ЗАТ «Карпатський дім» відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 31 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: