АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

9 грудня 2010 року колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючого - судді Забродського М.І.

. суддів: Минім Т.М, ОСОБА_1 при секретарі судового засідання Григорович А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2010 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Радомишльської міської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту належності будинку на праві власності, встановлення родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на % частини житлового будинку, з участю третіх осіб, які заявили самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності по Ул частині спадкового майна,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у листопаді 2008 року звернулася із позовом до ОСОБА_3 та просила встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_7 є сином ОСОБА_8, встановити факт належності останньому права власності на будинок №4 по вул. Калініна в м. Радомишль та визнати право власності на цей будинок за позивачем.

В обгрунтування позову зазначала, що 13 травня 1974 року помер ОСОБА_8, який за життя заповів свій будинок №4 по вул. Калініна в м. Радомишль Житомирської області дітям- Марченку ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

Проте спадщину прийняв лише ОСОБА_7, який залишився проживати у цьому будинку. За свого життя він заповів усе своє майно ОСОБА_2, а 31 січня 2008 року він помер. Після його смерті вона прийняла спадщину на його майно, що знаходилося в м. Києві. Проте через відсутність правовстановлюючих документів вона не може успадкувати будинок № 4 по вул. Калініна в м. Радомишль, який належав ОСОБА_11

В процесі розгляду справи з позовом до ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_4, яка просила визнати за нею право власності на V* спірного житлового будинку, оскільки ОСОБА_8 заповідав ОСОБА_12 частину цього будинку, а остання заповіла все своє майно позивач'. Даний позов був обєднаний в одне провадження зі справою за позовом ОСОБА_2У жовтні 2010 року до суду звернулися ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які просили допустити їх до участі у справі як третіх осіб з самостійними вимогами. Зазначали, що вони є жінками ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які були синами ОСОБА_8. Тому вважали, що вони також мають право на Ул частину спірного будинку, оскільки їх чоловікам заповідав батько свій будинок.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2010 року у задоволенні вимог позивачам та третім особам відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення її вимог. В решті рішення залишити без змін.

Посилалася на те, що суд порушив норми матеріального та процесуального права.

Зокрема суд безпідставно відмовив у задоволенні вимог щодо родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, хоча відповідачи визнавали, що останній був батьком ОСОБА_7. Крім того суд не врахував, що ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті батька, оскільки проживав у спірному будинку, здійснював за ним догляд та сплачував належні платежі.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної інстанції колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом 11 травня 1974 року в м. Радомишль помер ОСОБА_8, який за життя заповів житловий будинок та інші надвірні споруди по вул. Калініна 4 в м. Радомишль своїм дітям - ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 в рівних долях (а.с.150, 157).

Даний житловий будинок був спроектований 6 жовтня 1947 року на земельній ділянці площею 1960 кв.м., що стверджується проектом (а.с. 151). Проте відповідно до п.-1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року реєстрації підлягали всі будинку і домоволодіння в межах міст і селищ. Крім того будинки, що підлягали реєстрації повинк: бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої ради.

З матеріалів справи не вбачається, що даний будинок був завершений будівництвом та зареєстрований ОСОБА_8 в бюро технічної інвентаризап:: виконкому Радомишльської міської ради.

При огляді будинкової книги на цей будинок встановлено, що в ній проводила: г реєстрація громадян. Був зареєстрований у цьому будинку крім інших осіб і Марчею:: ОСОБА_9.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийнж спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Отже ОСОБА_7, будучи зареєстрованим на день смерті батька ? будинку та сплачуючи страхові платежі та земельний податок прийняв спадщин) , шя залишилася після смерті ОСОБА_8.

31 січня 2008 року ОСОБА_7 в м. Києві м-н Жуляни вул. Мічуріш 13 помер так і не отримавши свідоцтва про право на спадщину після смерті батьи Відповідно до листа державного нотаріуса спадкова справа до майна померлого Марчеж. ОСОБА_13 не заводилася (а.с. 67).

Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особі

припиняється у момент її смерті.

За таких обставин суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні поза* про визнання права власності на будинок по вул. Калініна 4 у м. Радомишль за Марчент:ОСОБА_14 та ОСОБА_11, які на час розгляду справи померли.

Оскільки ОСОБА_2 не довела, що спадкове майно, а саме житловий будинок належав ОСОБА_11, який за життя заповідав їй усе своє майно суд правильно відмовив їй у задоволення позову про визнання права власності на спірний будинок за нею.

Відмовляючи у задоволенні позову про встановлення факту родинних відносин суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_2 не надала доказів того, що ОСОБА_11 був сином ОСОБА_8

Пороте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи убачається, що при складанні заповіту ОСОБА_8 заповідаючи своє майно зазначив у ньому своєю дитиною ОСОБА_11.

Крім того відповідачі та їх представник визнали, що ОСОБА_11 був сином ОСОБА_8

За таких обставин рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати та ухвалити нове про визнання факту родинних відносин.

В решті рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 312, 313,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2010 року в частині вимог про встановлення факту родинних відносин, ухваливши у цій частині нове рішення.

Встановити, що ОСОБА_7, який помер 31 січня 2008 року був сином ОСОБА_8, померлого 13 травня 1974 року.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя