Комінтернівський районний суд м.Харкова
Справа № 2-971
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Юрєвої А.М.

при секретарі Листопад І.Г.

за участі адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якій просить стягнути солідарно на її користь завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 18727,90 гр., 5000 гривень у відшкодування завданої їй моральної шкоди, а також 557,28 гр. у відшкодування витрат зі сплати судового збору, 120 гривень у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрати на правову допомогу у розмірі 3000 гр.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 31.08.2009 року відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Шевроле Авео» , державний номер НОМЕР_1 по пр. Московському в м. Харкові, біля будинку 96-А не дотрималась безпечної дистанції та скоїла наїзд на належний їй автомобіль «Фольксваген Гольф», державний номер НОМЕР_2, який зупинився на червоне світло світлофора..

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 2.11.2009 року ОСОБА_3 визнано винною у дорожньо-транспортній пригоді.

В результаті ДТП автомобілю «Фольксваген Гольф», державний номер НОМЕР_2 завдано механічних ушкоджень. Згідно з висновком спеціаліста- автотоварознавця від 01.10.2009 року сума завданої матеріальної шкоди склала 13395,37 гр. ОСОБА_5 проведення цього дослідження нею сплачено 510,67 гр.. Фактично за ремонт та поновлення технічного стану автомобіля нею витрачено 18217,23 гр.. Також нею було витрачено 3000 гр. на правову допомогу, 557,26 гр. на сплату судового збору та 120 гр. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Вина ОСОБА_4 полягає в тому, що він передав керування належним йому автомобілем ОСОБА_3, не переконавшись у її навиках керування автомобілем.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що в результаті цієї дорожньо- транспортної пригоди їй було завдано моральної шкоди, оскільки вона сильно перелякалася, хвилювалася у звязку з пошкодженням її нового автомобіля. Вона втратила спокій, нормальний сон. Після ДТП вона була змушена залишати свої особисті справи та відвідувати суд, Харківський НДІСЕ.

Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 5000 гр..

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі позовні вимоги ОСОБА_2 визнали частково, не заперечували проти стягнення на її користь матеріальної шкоди у розмірі 13395,37 гр., витрат зі сплати за висновок спеціаліста 510, 67 гр., витрат зі сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У задоволення позову в іншій частині просили відмовити у звязку з його необґрунтованістю .

Суд заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно з ксерокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА № 128921, виданого 18.04.2006 року МРЕВ м. Харкова , власником автомобіля «Фольксваген Гольф» , 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_2 (а.с.9).

З ксерокопії дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №840649, виданого 18.12.2006 року вбачається, що власником автомобіля «CHEVROLET AVEO»,2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_4 / а.с.40/.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 2.11.2009 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Із постанови суду вбачається, що 31 серпня 2009 року о 10.30 г. Шевченко Т.В., керуючи автомобілем «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 по пр. Московському в м. Харкові не витримала безпечну дистанцію та скоїла наїзд на автомобіль «Фольксваген Гольф» , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зупинився попереду, після чого автомобіль «Фольксваген Гольф» здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота Раф 4», реєстраційний номер НОМЕР_3.

Згідно з цією постановою, причиною настання зазначеної пригоди стало порушення з боку водія ОСОБА_3 вимог п.13.1 Правил дорожнього руху. При цьому в діях позивача ОСОБА_2 жодних порушень вимог Правил дорожнього руху не встановлено.

Зазначена постанова суду набрала законної сили/ а.с.10/.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Відповідно до висновку експерта- автотоварознавця №8517 від 1.10.2009 року Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_6 розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Фольксваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП, складає 13395,37 гр. (а.с.11-20).

Вартість зазначеного дослідження експерта-автотоварознавця склала 510, 67 гр., які сплачено позивачем ОСОБА_2 18.09.2009 року/ а.с.22/.

Позивач ОСОБА_2 наполягала на стягненні з відповідачів у солідарному порядку на її користь витрат на закупівлю запчастин, ремонт та поновлення технічного стану автомобіля у розмірі 18217,23 гр., які підтверджуються чеком ФОП ОСОБА_7, рахунком-фактурою №БМ-0002469 від 5.10.2009 року та чеком про сплату цієї суми.

Відповідно до копії товарного чеку №279 від 09.09.2009 року ФОП ОСОБА_7 вартість капота, решітки радіатора, емблеми склала 3980 гр./ а.с.23/.

Згідно з рахунком- фактурою №БМ-0002469 від 5.10.2009 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Баварія Моторс» вартість ремонту автомобіля «Фольксваген Гольф» , реєстраційний номер НОМЕР_2 складала 14237,23 гр. з ПДВ, які в той же день сплачено / а.с. 24,25/.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст.. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання… тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі / право власності, інше речове майна, договір підряду, оренди тощо/ володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_3 з відома її чоловіка ОСОБА_4 , який є власником автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 31.08.2009 року керувала ним без належного оформлення права керування цим автомобілем.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 13395, 37 гр., яку визначено експертом-автотоварознавцем Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_6, оскільки висновок складено кваліфікованим експертом, з урахуванням всіх обставин, в тому числі й фізичного зношення автомобіля/ 2006 року випуску/. Вимога ОСОБА_2 про відшкодування вартості ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП суд вважає безпідставним.

Витрати, повязані зі сплатою дослідження автомобіля експертом-автотоварознавцем у розмірі 510, 67 гр. також підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача.

Позивач ОСОБА_2 також просила суд стягнути з відповідачів на її користь завдану їй моральну шкоду в сумі 5000 гривен. В обґрунтування своїх позовних вимог в цій частині позивач зазначала, що у звязку з ДТП вона сильно перелякалася, хвилювалася у звязку з пошкодженням її нового автомобіля. Вона втратила спокій, нормальний сон. Після ДТП вона була змушена залишати свої особисті справи та відвідувати суд, Харківський НДІСЕ.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Аналізуючи зазначені обставини, суд вважає, що є підтвердження завдання позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру, причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідачів та наявністю шкоди, вина особи, яка завдала шкоду, та вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 1000 гривень.

Позивач також просила суд стягнути з відповідачів на її користь 3000 гривень витрат на юридичну допомогу, витрати зі сплати судового збору в сумі 557,28 гр., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень, що підтверджуються квитанціями (а.с.1,2,27).

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з урахуванням ставок судового збору Декрету КМУ Про державне мито від 21.01.1993 року з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 147, 56 гр..

Крім того, з відповідачів на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень.

Суд також вважає за можливе, на підставі Постанови Кабінета Міністрів України №590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на юридичну допомогу у розмірі 1264, 80 гр., в тому числі 372 гр. за складення позовної заяви, 892,8 гр. за участь у судових засіданнях.

Всього з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 16438, 40 гр., а у задоволенні позову в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити з вищенаведених обставин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст.22,23,1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 13395/ тринадцять тисяч триста девяносто пять / гр. 37 коп., моральної шкоди 1000 / одну тисячу/ гр., витрати, повязані зі сплатою за висновок спеціаліста автотоварознавця 510 / пятсот десять/ гр.. 67 коп., витрати зі сплати судового збору у розмірі 147 / сто сорок сім / гр. 56 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 / сто двадцять/ гр., витрати на юридичну допомогу у розмірі 1264 / одну тисячу двісті шістдесят чотири/ гр.. 80 коп., а всього 16438 / шістнадцять тисяч чотириста тридцять вісім / гр.. 40 коп..

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя -