Справа № 22ц-560 Головуючий у 1 інстанції: Гулкевич О.В.
Категорія: 53 Доповідач: Штефаніца Ю.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Бакуса В.Я.

при секретарі: Балюк О.С.

за участі представника приватного підприємства «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою директора приватного підприємства «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада 2009 року, -

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до приватного підприємства «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» про стягнення заборгованості по заробітній платі, яку остаточно визначив в 6642 грн. 49 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 28 784 грн. з покликанням на те, що при звільненні його з роботи на даному підприємстві 23.10.2008 року з ним не було проведено розрахунку та не виплачено заробітну плату за весь час роботи на посаді менеджера проекту з 01.08.2008 року.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та постановлено стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 5448 грн. 49 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 16686 грн. 52 коп. та 200 грн. витрат на правову допомогу. Також з відповідача стягнуто 221 грн. 35 коп. судового збору в дохід держави та 120 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Ухвалою цього ж суду від 28 грудня 2009 року в дане рішення було внесено арифметичну помилку, та вказано суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню з приватного підприємства «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» на користь позивача 20779 грн.44 коп.

Не погоджуючись з рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада 2009 року, директор приватного підприємства «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що розглядаючи дану справу, суд повно і всебічно не дослідив обставини справи, обставини, що мають значення для даної справи, які суд вважав встановленими, фактично не доведені, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а саме рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт покликається на те, що суд не взяв до уваги умови трудового договору, укладеного між позивачем і відповідачем та конкретні обставини справи і наявні у ній докази, які беззаперечно свідчать про те, що позивач несумлінно ставився до виконання трудових обовязків, не зявлявся на роботу та фактично не відпрацював кількість годин, визначених трудовою угодою, а тому йому належить виплатити заробітну плату лише за відпрацьований період в розмірі 1356 грн.56 коп. Відповідач стверджує також в апеляційній скарзі, що ОСОБА_2 в день звільнення не був на роботі і в подальшому до відповідача за розрахунком не звертався, а тому застосування до спірних правовідносин положень ст.117 є безпідставним. Просить оскаржуване рішення суду змінити та задовольнити позов частково, стягнувши з приватного підприємства «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» на користь позивача 1356 грн.45 коп. а в решті позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» ОСОБА_1 на обґрунтування доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір №01037/04 від 01.08.2008 року, згідно якого позивач з дня підписання договору був прийнятий на роботу на посаду менеджера проекту на строк один рік з випробувальним терміном три місяці. Того ж дня з позивачем було укладено договір про заробітну плату №01037/03, відповідного до умов якого, передбачених п.п. 1.1 та 2.1, сторони домовились про те, що 15 числа наступного місяця після оплачуваного місяця позивач буде отримувати за виконану роботу основну зарплату в розмірі 2900 грн., що відповідач не заперечує (а.с.3-11).

Судом встановлено також, що відповідно до наказу директора ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» ОСОБА_2 з 23 жовтня 2008 року звільнено з роботи за п.3,4ст.40 КЗпП України (а.с.39), однак розрахунку з ним не проведено, що підтвердив в ході апеляційного розгляду справи представник відповідача, покликаючись на те, що ОСОБА_2 в день звільнення був відсутній на роботі а в подальшому за розрахунком до підприємства в жодний спосіб не звертався.

При цьому апелянт визнає, про що зазначено в апеляційній скарзі, що заборгована до виплати позивачу сума заробітної плати становить лише 1356 грн.56 коп. за фактично виконану ним роботу, яка у серпні становила 1029 грн..75коп., у вересі - 87 грн.78 коп. а у жовтні 238 грн. 92 коп..

Разом з тим, суд першої інстанції з достатньою очевидністю та повнотою встановив те, що у відпрацьований період ОСОБА_2 було нараховано: у серпні - 2900 грн., у вересні 1977 грн.27 коп. та з 1 по 23 жовтня 1756 грн.22 коп., а всього 6642 грн.49 коп. заробітної плати. Що підтверджується даними системи персоніфікованого обліку Управління пенсійного фонду України в м.Стрию та розрахунковими листами про нарахування позивачу заробітної плати (а.с.150-152).

Про цьому у рішенні суду дана належна оцінка аналогічним доводам відповідача в суді першої інстанції.

Враховуючи суми утриманих обовязкових платежів з нарахованої заробітної плати позивачу, суд дійшов вірного висновку про те, що до виплати ОСОБА_2 належить заробітна плата в розмірі 5448 грн. 49 коп., яка підлягає стягненню з ПП «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» на користь позивача.

Що стосується прийнятого судом рішення про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 20779 грн.44 коп., то колегія суддів з таким висновком суду не може погодитись, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи і судом неправильно застосовані норми матеріального права.

При прийнятті такого рішення, суд виходив з положень ст.ст.116, 117 КЗпП України, щодо відповідальності власника або уповноваженого ним органу за затримку розрахунку при звільненні.

Разом з тим, суд не звернув увагу на ті положення ст.116 КЗпП України, відповідно до яких, виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства мають бути виплачені в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то визначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно ж до положень ст.117 КЗпП України, підприємство зобовязане виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строк, зазначений в ст.116 цього Кодексу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в день звільнення 23 жовтня 2008 року був відсутній на роботі, що підтверджено книгою обліку робочого часу (а.с127) та не заперечується позивачем.

Що стосується подальших його звернень з вимогами про здійснення розрахунку, то в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження таких, а покликання позивача на те, що він неодноразово звертався до адміністрації підприємства про виплату йому заборгованої зарплати носять голослівний характер, та всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України ним не доведені.

Відсутні в матеріалах справи і будь які докази того, що заборгована позивачу сума заробітної плати не була йому виплачена саме з вини відповідача.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 щодо відшкодування йому середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ч.1 ст.309, ст. 313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу директора приватного підприємства «СЦ-Сервіс-Центр Стрий» задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада 2009 року в частині стягнення судом середнього заробітку за час затримки розрахунку скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог щодо стягнення на його користь з приватного підприємства «СЦ-Сервіс-Центр Стрий», середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В іншій частині це рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Бакуса В.Я.

ОСОБА_3Г