АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
категорія відкодування шкоди Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого- Кукліної Н.О.,

суддів Черкасова В.В.,Пономаренко Ю.А.

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 ВДВС Харківського міського управління юстиції та ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 07 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

22 лютого 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції кошти, що мають компенсаційний характер за моральну шкоду, в розмірі 1700 грн. за тривале невиконання виконавчого провадження виконавчого листа, виданого на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 11.02.2008 року про скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що незаконна бездіяльність відповідача спричиняє позивачу великі душевні страждання та моральну шкоду, які продовжуються в часі. Право позивача на працю, у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача не поновлено, позивач позбавлений можливості заробляти собі на життя професією, яку він вільно обрав. Перерва в льотній роботі продовжується внаслідок незаконного невиконання відповідачем рішення суду, що також встановлено ухвалами про визнання протиправними дій відповідача.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 07 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано неправомірним і таким, що порушує права ОСОБА_2, невиконання ОСОБА_1 відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції виконавчого листа виданого на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 11 лютого 2008 року № 2-146/08/14 про поновлення на роботі, яке виконується негайно. У задоволенні позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі Київське ВДВС Харківського міського управління юстиції просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, в якому в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на ті обставини, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на ті обставини, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вислухавши думку учасника процесу, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання незаконними дій відповідача з приводу невиконання рішення суду обгрунтовано виходив з того, що такий обовязок покладений на нього законодавством, а саме Законом України «Про виконавче провадження». Відмовляючи в відшкодуванні моральної шкоди суд правильно дійшов до такого висновку, оскільки позивачем не було доведено, що заподіяна йому моральна шкода в розмірі 1700 грн. стала наслідком не поновлення позивача на посаді саме з вини державного виконавця.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Матеріали справи містять дані про те, що 11 лютого 2008 року позивачем було здано до негайного виконання до ОСОБА_1 відділу ДВС Харківського міського управління юстиції виконавчий лист Київського районного суду м.Харкова № 2-146/08/14 від 11.02.08 р. про скасування наказу ТОВ «Аероміст-Харків» від 16.10.06 № 112/л та поновлення ОСОБА_2 на посаді командира повітряного судна АН-140, АН-24 ТОВ «Аероміст-Харків».

Однак, як правильно встановлено судом 1 інстанції, до теперішнього часу, незважаючи на ст.25 ч.З Закону України «Про виконавче провадження», в якій передбачено негайне виконання даної категорії справ, рішення не виконане більш ніж два роки, примусового виконання рішення не здійснено.

Представником відповідача будь-яких заперечень проти вказаних у позові доводів суду 1 інстанції не надано.

Суд 1 інстанції правильно визнав позовні вимоги в цій частині обгрунтованими та визнав неправомірним і таким, що порушує права ОСОБА_2, невиконання ОСОБА_1 відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції виконавчого листа виданого на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2008 року № 2-146/08/14 про поновлення на роботі, яке виконується негайно.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у відшкодуванні моральної шкоди ОСОБА_2 виходячи з наступного.

Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Пунктом 2 ст.1167 ЦК України містить перелік випадків цивільно-правової відповідальності заподіювана незалежно від його вини, до яких не відноситься підстава відповідальності за завдану моральну шкоду позивачу вказану їм в своїй позовній заяві.

Державна виконавча служба відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» є системою органів, які здійснюють примусове виконання рішення, і не є юридичними особами, про які йдеться в частині 1 статті 86 вищезазначеного закону.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги справедливості і розумності.

Позивач зазначає, що його душевні страждання спричинені йому внаслідок невиконання протягом більш двох років рішення суду, та не вказує в чому саме вони полягають.

Судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції про те, що позивачем не доведено, що заподіяна йому моральна шкода в розмірі 1700 грн. стала наслідком не поновлення позивача на посаді саме з вини державного виконавця. Крім того, позивач не надав суду доказів чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, чому позивач оцінив моральну шкоду саме на таку суму та з чого він при цьому виходив, якими доказами це підтверджується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги.

Згідно ст.86 Закону України „Про виконавче провадження", стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи.

При цьому, збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Аналогічні норми містить і ст.11 Закону України „Про Державну виконавчу службу". В чинному законодавстві такого порядку не існує. Шкода, заподіяна громадянину незаконними діями органу державної виконавчої служби відшкодовується за рахунок винної особи, і порядку ст.1166 ЦК України.

Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якої під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, а також інших негативних явиш, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не виконав вимоги ст.10, ст.60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, оскільки не надав суду доказів того, що позивачу було спричинено моральну шкоду, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону. Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1ст. 307, 308, п.1 ч.1 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 ВДВС Харківського міського управління юстиції та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -