Справа №22ц-2184 Головуючий у 1-й інстанції Грищук В.О.
Категорія: 57 Доповідач в апел. інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Мусіної Т.Г.

при секретарі: Гуняк О.Я.

у відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2009 року, -

в с т а н о в и л а:

01 липня 2009 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, у якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови їй у здійсненні перерахунку та виплати допомоги на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, до досягнення ним трирічного віку, у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років та зобовязати зробити такий перерахунок та виплатити їй недоплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007- 2008 роки. В судовому засіданні доповнила свої позовні вимоги та просила поновити їй строк звернення до суду за захистом порушеного права на отримання допомоги в повному обсязі.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2009 року позивачці поновлено строк звернення до суду, а заявлений нею позов задоволено частково. Дії Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо не нарахувань та невиплати в повному обсязі ОСОБА_2 щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визнано неправомірними та ухвалено зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплатити позивачці недоплачену допомогу по догляду за дитиною з 09 липня по 31 грудня 2007 року. Окрім того, судом стягнуто на користь позивачки сплачені нею судові витрати. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржила представник відповідача, Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. Покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення, апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 Х З. (а.с.20-22).

В апеляційній скарзі покликається на те, що відповідно до Конституційних норм та положень бюджетного кодексу України та Закону України «Про державний бюджет» всі видатки здійснюються лише в межах бюджетних асигнувань. Однак, на думку апелянта, суд не зважив при прийнятті рішення на відсутність бюджетних коштів для проведення відповідних доплат. Вказує на те, що суд в порушення положень ст.ст.99,100,102 КАС України безпідставно поновив ОСОБА_2 строк звернення до суду. Стверджує, що нарахування і виплата позивачці допомоги по догляду за дитиною були здійснені в розмірах, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», а додаткового фінансування на виплату заборгованості у звязку із рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 року державою не виділялось. На думку апелянта суду слід було залучити, як третіх осіб до участі у справі державні органи, які є розпорядниками коштів Державного бюджету по виплаті допомоги, як то Міністерство фінансів України, Міністерство праці та соціальної політики та Державне казначейство України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, дотримання судом норм КАС України чинних на час розгляду справи, межі та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Перегляд справи за апеляційною скаргою, поданою на рішення суду першої інстанції, яке було ухвалено до набрання чинності Законом України №1691-V1 від 18.02.2010 р «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», здійснюється за правилами ЦПК України. Проте перевірка процесуальних дій суду та осіб, які беруть участь у справі, проводиться з урахуванням дотримання ними норм КАС України, якими вони керувались при вчиненні цих дій.

Позивачка звернулась до суду з вимогою про захист права щодо одержання нею в повному обсязі державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період 2007 року лише 01 липня 2009 року. Причини пропущення річного строку повязувала з тим, що їй не було відомо про наявність у неї права на отримання такої допомоги в більших розмірах, оскільки не мала можливості вчасно ознайомитись з рішенням Конституційного Суду України, а тому просила поновити їй термін звернення до суду.

Оскільки частиною 2 статті 99 КАС України передбачений річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, відповідач у своїх запереченнях на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення позивачем річного строку звернення до суду (а.с.13).

Разом з тим, судом не було враховано положень частини 1 ст.100 КАС України, згідно з якою пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Суд не навів в постанові належні обґрунтування щодо пропущення позивачем строку звернення до суду з поважних причин та необхідності його поновлення, тому правові підстави для задоволення позову за період 2007 р. були відсутні.

У звязку з допущеним порушенням норм процесуального права постанова суду в частині задоволення позовних вимог за період з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині та стягнення із Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради судових витрат.

Керуючись п.п.1, 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України №1691-V1 від 18.02.2010 р «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», ст. ст. 303, 304, п. 2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2009 року в частині поновлення строку для звернення до суду, визнання неправомірними дій Залізничного відділу соціального захисту та зобовязання Залізничного відділу соціального захисту здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 недоплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку за період з 09.07.2007 р. по 31.12. 2007 р. і стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 за період з 09.07.2007 р. по 31.12. 2007 р. за пропущенням річного строку звернення до суду.

В решті цю постанову залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_1