Апеляційний суд Чернівецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого судді Галичанського А.Д.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Яремка В.В.

секретар Цимбал Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Управління пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Кельменецькому районі Чернівецької області на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27 липня 2010 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27 липня 2010 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 - задоволено повністю.

Справа 22ц-1766/10 р. Головуючий у 1-й інстанції Телешман О.В.

категорія 57 Доповідач Галичанський А.Д.

Визнано бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 підвищення до пенсії в розмірі, передбаченому ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 27 липня 2010 року неправомірною.

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", тобто 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням виплаченого їм відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 підвищення починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по день ухвалення даного рішення суду - 27 липня 2010 року.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у Кельменецькому районі Чернівецької області просить скасувати рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27 липня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи та постановив рішення з грубим порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що після прийняття рішення Конституційного суду № 6-рп від 09.07.2007 р. законодавством не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не визначено на законодавчому рівні, які органи повинні виплачувати підвищення пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку і яким чином обчислювати розмір підвищення та яку застосовувати мінімальну пенсію для визначення розміру підвищення.

Зазначає, що починаючи з 22.05.2008 року єдиним нормативним актом, який регулює виплату підвищення «дітям війни» є постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, яка і застосовується органом Пенсійного фонду України при визначенні розміру підвищення до пенсії «дітям війни».

Вважає, що розмір мінімальної пенсії за віком, що визначений положенням ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не може застосовуватися для обчислення підвищення до пенсій, що встановлюються іншими законами, в даному випадку Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі є дітьми війни згідно Закону України „Про соціальний захист дітей війни" та на них повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" в редакції закону від 18.11.2004 року (яка набрала чинності з 01.01.2006 року). Даною нормою закону встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом також встановлено, що позивачі є пенсіонерами і отримують пенсію за віком. Протягом 2006 - 2010 років позивачі отримували пенсію без підвищення в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». З 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року позивачі отримували пенсію без 30% підвищення. З 01.01.2008 року по 22.05.2008 року виплачувалося підвищення відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла з 01.01.2008 року у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10% від мінімального розміру пенсії за віком, розрахованої відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". З 22.05.2008 року позивачам нараховується та виплачується підвищення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 року №530 також в розмірі 10% від мінімального розміру пенсії за віком, розрахованому відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Законами України «Про Державний бюджет на 2006,2007,2008 роки» зупинялась дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 по справі № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) пункт 12 статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року по справі №10-рп/2008 зміни, внесені п.41 розділу II Закону України від 28.12.2007 року №107-VI в статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнано такими що не відповідають конституції (є неконституційними).

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Вищезазначені обставини по справі встановлені повно, на підставі належних та допустимих доказів, яким судом дана належна оцінка і до встановлених таким чином спірних правовідносин суд вірно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Вищезазначені рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України і мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по даний час спірні правовідносини регулюються відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла від 18.11.2004 року, якою встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Також судом першої інстанції правильно не були взяті до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Частиною 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. Таким чином , при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що обставини по справі встановлені повно, на підставі належних та допустимих доказів, яким судом дана належна оцінка і до встановлених таким чином спірних правовідносин суд правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Посилання на відсутність коштів у Державному бюджеті для покриття зазначених виплат не свідчить про відсутність у позивачів права, у відповідності до законодавства, на їх отримання.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Кельменецькому районі Чернівецької області відхилити.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 27 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно