Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-653/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 березня 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі Величко О.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету районної ради народних депутатів Жовтневого району м. Дніпропетровська, ЖДК «Залізничник - 2», третя особа Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

26.01.2009 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Виконавчого комітету районної ради народних депутатів Жовтневого району м. Дніпропетровська, ЖБК «Залізничник - 2», третя особа Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності. (а.с. 4-5)

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 18.09.1978 року ОСОБА_2 було складено заповіт, відповідно до якого нею було зроблено розпорядження про заповідання належного їй паєнагромадження в житлово-будівельному кооперативі № 60 «Залізничник-2» в м. Дніпропетровську, яке складається із квартири № 50, на користь ОСОБА_3. Під час складання заповіту було допущено орфографічну помилку і замість прізвища ОСОБА_2 було зазначено прізвище ОСОБА_4. 11.12.1990 року ОСОБА_2 померла. 22.10.2008 року Першою Дніпропетровською нотаріальною конторою м. Дніпропетровська позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через те, що у заповіті зазначено прізвище ОСОБА_4, а у свідоцтві про смерть ОСОБА_2. Спадщину позивач фактично прийняла, вступивши в управління та володіння спадковим майном, а тому позивач просила суд встановити факт належності заповіту виданого, від імені ОСОБА_4, громадянці ОСОБА_2, встановити факт прийняття позивачем у спадщину на підставі заповіту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на зазначену квартиру, загальною площею 43,6 кв.м. та житловою 29,4 кв.м. (а.с. 4-5)

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач - Виконавчий комітет районної ради народних депутатів Жовтневого району м. Дніпропетровська, свого представника для участі у розгляді справи не направив, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суду не повідомив. (а.с. 29)

Відповідач Житлово-будівельний кооператив № 60 «Залізничник-2», свого представника для участі у розгляді справи не направив, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суду не повідомив. (а.с. 36)

Третя особа Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, свого представника для участі у розгляді справи не направила, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, суду надала клопотання, яким просила суд розглядати справу без участі її представника. (а.с. 28)

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 померла 11 грудня 1990 року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області 23.01.2008 року, серія 1-КИ № 197136. (а.с. 7)

Судом також було встановлено, що за життя ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений 18.09.1978 року державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріально контори, відповідно до якого нею було зроблено розпорядження про заповідання належного їй паєнагромадження в житлово-будівельному кооперативі № 60 «Залізничник-2» в м. Дніпропетровську, яке складається із квартири АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_3, ці обставини підтверджуються копією зазначеного заповіту. (а.с. 6)

У судовому засіданні було встановлено, що при посвідчені вищезазначеного заповіту було допущено орфографічну помилку і замість прізвища ОСОБА_2 у заповіті було зазначено прізвище ОСОБА_4, ці обставини підтверджуються поясненнями позивача.

Згідно довідок ЖБК № 60 «Залізничник-2» від 18.03.2008 року ОСОБА_2 була членом ЖБК № 60 «Залізничник-2» і мешкала за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 43, 6 кв.м., житловою 29, 4 кв.м. (а.с. 8)

У судовому засіданні також встановлено, що пайовий внесок ОСОБА_2 було переведено на імя позивача, що підтверджується копією виписки з протоколу загальних зборів ЖБК № 60 «Залізничник-2» від 21.07.1988 року. (а.с. 12)

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу ІV-КИ № 291083 від 17.12.1988 року, ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_5, після чого ОСОБА_3 було присвоєно прізвище ОСОБА_5, що підтверджується копією зазначеного Свідоцтва та копією паспорту позивача. (а.с. 10, 13)

Згідно відповіді Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 25.07.2009 року, після смерті ОСОБА_2, яка померла 11.12.1990 року, спадкова справа не відкривалася. (а.с. 26)

Судом також було встановлено, що постановою Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що заповіт посвідчений Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою від 18.09.1978 року від імені ОСОБА_4, а померла ОСОБА_2, а також тому, що у спадкоємиці відсутність правовстановлюючі документи на квартиру. (а.с. 11)

У судовому засіданні було встановлено, що позивач фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, яка померла 11.12.1990 року, вступивши в управління та володіння спадковим майном, а саме квартирою № 50 по вул. Абхазькій буд. 6, в м. Дніпропетровську, що підтверджується поясненнями позивача у судовому засіданні.

Правовідносини, які виникли між сторонами у регульовані, нормами Цивільного кодексу України (1963 року).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Враховуючи, що спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2, яка померла 11 грудня 1990 року, відкрилася до 1 січня 2004 року, до відносин спадкування, що виникли внаслідок відкриття такої спадщини застосовуються норми чинного на той час Цивільного кодексу України (1963 року), зокрема щодо прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2

В силу ч. 1 ст. 524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Частиною 2 статті 548 ЦК України (1963 року) встановлено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2, яка померла 11.12.1990 року, та фактично прийняла спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном, а саме квартирою № 50 по вул. Абхазькій, буд. 6 у м. Дніпропетровську, а заповіт виданий 18.09.1978 року від імені ОСОБА_4 дійсно належить громадянці ОСОБА_2, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та встановити факт належності заповіту, виданого 18.09.1978 року від імені ОСОБА_4О, громадянці ОСОБА_2, яка померла 11.12.1990 року, встановити факт прийняття позивачем у спадщину нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_4 та визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом, право власності на зазначену квартиру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524, 548, 549 Цивільного кодексу України (1963 року), ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт, що заповіт, виданий 18.09.1978 р. від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було видано ОСОБА_2, померлою 11.12.1990 року.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини нерухомого майна, квартири АДРЕСА_5 після смерті ОСОБА_2, яка померла 11.12.1990 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_5, загальною площею 43,6 кв.м. та житловою 29,4 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2, яка померла 11.12.1990 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ф.Ф. Маймур