Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

13 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів: Косигіної Л.М., Котік Т.С.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на виконання на території України заочного вироку районного суду м.Хелм (республіка ОСОБА_3) від 21 серпня 2009 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання малолітньої дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 травня 2010 року

встановив :

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 травня 2010 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на виконання на території України заочного вироку Районного суду м.Хелм Республіки Польщі від 21.08.2 00 9 року про стягнення з ОСОБА_4 Геннадійозича аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ОСОБА_2. Визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України заочного вироку Районного суду м.Хелм Республіки Польщі від 21.08.200 9 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_2 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, в розмірі 1905 гривень 44 коп. Національного Банку України, що становить 800 злотих ОСОБА_3 за офіційним курсом злотого ОСОБА_6 до гривні НБУ станом на 20.05.2010 року і перераховувати платежі наперед до 10 числа кожного місяця на руки матері дитини ОСОБА_2, разом з законно належними процентами від кожної простроченої суми, рахуючи від 12 вересня 2008 року. .

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати дану ухвалу суду і постановити нову - про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2. Апелянт посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи в ОСОБА_6, а тому не міг надати свої заперечення щодо позову, оскільки не згодний із сумою позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що заочним вироком районного суду м.Хелм Республіки Польщі від 21.08.2009 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ОСОБА_2 (а.с.5).

Вирішуючи клопотання ОСОБА_2, суд 1 інстанції виходив з того, що згадане судове рішення іноземного суду підлягає визнанню з наданням дозволу на його примусове виконання на території України. Підстав для відмови у задоволенні клопотання, передбачених ст.396 ЦПК України, судом не встановлено.

Такий висновок є правильним і відповідає зібраним по справі доказам.

Так, посилання апелянта щодо його неналежного повідомлення про час і місце розгляду справи в ОСОБА_6, є необґрунтованими. Відповідно до ст. 5 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, центральний орган Запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом:

а) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території;

б) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави.

За відомостями адресно-довідкового бюро УМВС України в Житомирській області (а.с.67) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 04.07.2006 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Саме за цією адресою і відбулось повідомлення апелянта про розгляд його справи в польському суді. Так, 25.03.2009 року заступником начальника Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_7 матері ОСОБА_4 - ОСОБА_8 було вручено пакет документів, в тому числі і виклик до суду ОСОБА_4, що підтверджується змістом підтвердження про вручення (а.с.10). Такий спосіб вручення відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, ч.З ст.76 ЦПК України.

Доводи представника апелянта ОСОБА_8 про те, що їй в приміщенні Головного управління юстиції у Житомирській області не вручалось будь-яких документів, а з нею лише була проведена співбесіда, спростовуються названим підтвердженням про вручення, в якому міститься її особистий підпис.

Окремо слід зазначити, що ОСОБА_4 вказує різні адреси свого проживання. В одному випадку це м.Київ, Харківське шосе, 210 (а.с.13,16), в іншому - м.Харків, вул.Блюхера, 33 (а.с.27,29). Повістки, що надсилались апеляційним судом за цими адресами, були повернуті до суду без вручення (а. с. 35-39, 50-56) . Про час і місце розгляду даної справи ОСОБА_4 був повідомлений за місцем своєї реєстрації (а.с.58).

Враховуючи наведене, ухвала суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді