Врадіївський районний суд Миколаївської області
Справа№2-873/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.10

Врадіївський районний суд Миколаївської області складі:

головуючого судді: Тихоненко М.І.

при секретарі: Євтушок Є.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Врадіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ПП Виробничо - комерційного підприємства "Каро" (далі ПП ВКП Каро) в особі директора підприємства ОСОБА_5 про припинення договору оренди земельної частки (паю) №40 від 29.01.2001 року та повернення земельної ділянки після збору врожаю 2011 року.

Третя особа: Миколаївська регіональна філія ДП „Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельним ресурсам

ВСТАНОВИВ:

09.08.2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ПП ВКП «Каро», в якій після уточнення позовних вимог, просив припинити договір оренди земельної частки (паю) №40 укладений 29.01.2001 року між ним ОСОБА_1 та ПП ВКП Каро, зобов'язати керівника ПП ВКП Каро повернути йому земельну ділянку, яка була предметом договору оренди, після збору врожаю 2011 року, але не пізніше жовтня 2011 року. Оскільки зазначений договір оренди земельної частки(паю) між ним та ПП ВКП Каро був укладений на підставі наявного у нього на той час сертифікату на право на земельну частку(пай) у відповідності до якого ним і було передано ПП ВКП Каро в оренду земельну частку(пай) розміром 5,58 кадастрових гектар. 22.10.2003 року він отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку в наслідок чого набув статусу власника земельної ділянки в результаті чого змінився предмет оренди та його статус як орендодавця. Тому при даних обставинах, раніше укладений договір оренди земельної частки ( паю) у відповідності до вимог чинного законодавства є припиненим. 02.03.2010 року він направив на адресу відповідача лист в якому повідомив про припинення договору оренди земельної частки (паю), вважаючи, що з моменту виділення за державним актом на право власності на земельну ділянку, самої земельної ділянки в натурі договір між сторонами припинено. Проте ПП ВКП Каро продовжує користуватися його земельною ділянкою, чим порушує його право власності на земельну ділянку. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, мотивуючи їх тим, що 29.01.2001 року на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) між ним як орендодавцем та ПП ВКП Каро було укладено договір оренди земельної частки (паю), однак оскільки у 2003 році змінилися істотні умови договору оренди землі, - ним як орендодавцем було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку в результаті чого він набув статусу власника земельної ділянки та як наслідок цього змінився предмет оренди та його статус як орендодавця. Тому раніше укладений договір оренди земельної частки ( паю) у відповідності до вимог чинного законодавства слід вважати припиненим. Додаткову угоду до договору оренди земельної частки (паю) №40 від 29.01.2001 року про продовження терміну дії зазначеного договору оренди до 31.12.2020 року яка нібито була укладена між ним як орендодавцем і ПП ВКГІ Каро від 12.08.2009 року, він особисто не підписував і нікого не уповноважував на укладання такої угоди від свого імені. Хто міг розписатися в додатковій угоді замість нього як орендодавця, він не знає. Незважаючи на наявність в додатковій угоді підпису від його імені, зазначена додаткова угода є нікчемною. Оскільки після отримання ним державного акту на право власності на земельну ділянку раніше укладеній договір оренди земельної частки (паю) необхідно було переукладати, а не продовжувати в зв'язку зі зміною істотних умов цього договору. Не бажаючи більше мати будь яких відносин з ПП ВКП Каро, він 02.03.2010 року звернувся з листом до зазначеного господарства з вимогою про припинення договору оренди земельної частки (паю) №40 від 29.01.2001 року. Однак ПП ВКП Каро йому в цьому відмовило. Враховуючи те, що ПП ВКП "Каро використовує його земельну ділянку без будь яких правових підстав, всупереч його волі як власника земельної ділянки, він вважає, що є всі правові підстави для визнання такого договору припиненим та ж наслідок цього просить суд зобов'язати відповідача повернути належну йому на праві власності земельну ділянку, шляхом підписання акта приймання - передачі земельної ділянки.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив суд. задовольнити їх в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимога не визнав посилаючись на те, що згідно розділу IX Закону України №161-ХІУ від 06.10 1998р. «Про оренду землі після виділення громадянину земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та одержання ним державних актів на право власності на землю сторони договору оренди земельної частки (паю), укладеного на підставі відповідного сертифіката, зобов'язані переукласти договір оренди відповідно до державного акта. Відповідно до умов додаткової угоди від 12.08.2009 року до договору оренди земельної частки (паю) №40 від 29.01.2001 року, строк дії договору продовжено до 2020 року, а тому він вважає вимоги позивача безпідставними.

Представник третьої особи Миколаївської регіональної філії ДП „Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельним ресурсам в судове засідання не зявився, звернувся з письмовою заявою до суду в якій просить розглядати справу в його відсутності та проти задоволення позову не заперечує.

Вислухавши поясненні сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов до наступного висновку.

Так в судовому засіданні встановлено, що 29.01.2001 року між ОСОБА_4 та ПП ВКП Каро було укладено типовий договір оренди земельної частки (паю) №40 терміном на три роки з визначенням предмету договору земельної частки (паю) розміром 5,58 умовних кадастрових гектарів, належної ОСОБА_4 на підставі сертифіката серії МК №0052892 від 04.10.1996 (типовий договір оренди земельної частки (паю) №40 від 29.01.2001 року.);

22.10.2003 року ОСОБА_4 отримав державний акт серії МК №075444 на право власності і земельну ділянку, загальною площею 4,73 га, розташовану в межах території Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК №075444 від 22.10.2003 року.);

після отримання позивачем державного акту на право власності на земельну ділянку договір оренди, в зв'язку із зміною предмета договору, не переукладався; відповідач продовжував використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням та сплачувати позивачу орендуну плату до 2009р. включно, та частково в 2010р.(показання ОСОБА_4С,);

12.08.2009 року від імені ОСОБА_4 з ПП ВКП Каро була укладена додаткова угода договору оренди землі від 29.01.2001 року №40 про внесення змін до зазначеного договору, в частині орендної плати у розмірі 3% від вартості земельної ділянки та продовження строку договору до 31.12.2020 року, без вирішення питання про зміну предмету договору (додаткова угода до Договору оренди землі від 29.01.2001 року №40 від 12.08.2009 року.);

додаткову угоду від 12.08.2009 року до договору оренди землі від 29.01.2001 року №40, яка була укладена від імені ОСОБА_1 та ПП ВКП Каро сам ОСОБА_4С, не підписував та не уповноважував нікого на укладення такої додаткової угоди від свого імені. ( пояснення ОСОБА_1С.);

станом на момент розгляду справи в суді земельна ділянка площею 4,73 га, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту серії МК №075444 в оренді не перебуває, додаткова угода до Договору оренди землі від 29.01.2001р. №40 від 12.08.2009р. в центрі державного земельного кадастру не зареєстрована (довідка центру державного земельного кадастру30.03.2010р.);

02.03.2010р. позивачем на адресу відповідача було направлено замовний лист з вимогою про припинення використання земельної ділянки яка йому належить на підставі державного акту серії МК №075444, яке потім було відхилене ПП ВКП Каро (показання ОСОБА_1 повідомлення про вручення поштового відправлення № 00002116 від 02.03.2010 року, письмове повідомлення ПП ВКП Каро про відмову в поверненні земельної ділянки);

станом на момент розгляду справи в суді ПП ВКП Каро відмовляється повертати в користування позивачу земельну ділянку яка належить останньому на праві приватної власносі на підставі державного акту серії МК №075444 Земельна ділянка яка належить позивачу без його дозволу була ПП ВКП Каро засіяна озимими культурами. ( довідка ПП ВКП Кара №310 від 30.09.2010р.).

Згідно з п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, розділом ІХ «Перехідні положення» Закону від 6 жовтня 1998 року «Про оренду землі» та п. 2.3 Типовогу договору оренди земельної частки (паю) (затверджено наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 р. № 5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 лютого 2000 р. за № 101/4322) сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право приватної власності на землю.

Після виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок в натурі (на місцевості) та отримання ними державних актів на право власності на земельну ділянку дія договорів оренди земельних часток (паїв) припиняється, якщо сторони не переуклали нові договори оренди відповідно до державних актів.

З огляду на зазначене, з часу отримання позивачем державного акту на право приватної власності на землю він набув статусу власника земельної ділянки, у звязку з чим змінився предмет оренди та статус орендодавця, а тому оспорений типовий договір оренди земельної частки (паю) №40 від 29.01.2001 року слід вважати припиненим.

Згідно зі ст.ст. 18,20 Закону України "Про оренду землі від №161-ХІУ від 06.10.1998 року, ст.ст. 3, 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень №1952-ГУ від 01.07.2004 року передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Реєстрація договору оренди земельної частки (паю) №40 від 29.01.2001 року укладеного між ОСОБА_4С, та ПП В КІТ Каро та додаткової угоди до цього договору від 12.08.2009 року у Врадіївському районному відділі МРФ ДП „Центр ДЗК , не здійснювалася. При прийняті рішення, суд керується розясненнями абзацу 5 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ №7 від 16.04.2004 року, згідно яких при розгляді спорів про переукладення договорів оренди землі суди повинні враховувати, що згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю) затвердженого наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 17.01.2000 року №5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.02.2000 року за №101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) одержання державного акта на право приватної власності на землю зобовязання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв'язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки(паю) припиняється. Враховуючи вимоги ст. 203,215 ЦК про недійсність правочину, переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі( на місцевості) земельної ділянки і одержання власником земельної частки(паю) державного акта на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач отримав державний акт на право приватної власності на землю та набув статусу власника земельної ділянки, тобто змінився предмет оренди та статус орендодавця; відповідач не вчинив необхідних дій, спрямованих на переукладення договору оренди відповідно до державного акту, а позивач, після отримання державного акту на право власності на землю не виявив бажання щодо переукладення договору оренди земельної ділянки з відповідачем, суд вважає вимоги позивача про визнання договору оренди земельної частки(паю) припиненим та повернення земельної ділянки як такі, що підлягають задоволенню. Крім того, так як в разі неповернення орендарем орендодавцю земельної ділянки право власника земельної ділянки (орендодавця) на землю підлягає захисту в загальному порядку, суд вважає вимогу позивача щодо зобов'язання відповідача повернути належну йому земельну ділянку, такою що підлягає задоволенню, з відстроченням, згідно ст. 217 ЦПК України, строку виконання рішення в цій частині - до збору урожаю посівів озимих 2010 року в 2011 році.

Доводи представника відповідача про те, що договір оренди земельної частки (паю) №40 укладений 29.01.2001 року між ОСОБА_4 та ПП ВКП Каро є дійсним і діючим до 31.12.2020 року на підставі того, що між тими самими сторонами була укладена додаткова угода від 12.08.2009 року у відповідності до якої сторони домовилися щодо розміру орендної плати та терміну дії зазначеного договору, є безпідставними та не основані на законі. Оскільки правовідносини які виникли та існували між сторонами на підставі укладеного між ними договору оренди земельної частки (паю) №40 від 29.01.2001 року припинили своє існування з моменту отримання позивачем державного акту на право власності на земельну ділянку від 22.10.2003 року серії МК №075444, внаслідок зміни як самого предмета оренди так і статусу орендодавця. Таким чином, додаткова угода від 12.08.2009 року про продовження терміну дії договору оренди земельної частки (паю) №40 від 29.01.2001 року на укладені якої наполягає відповідач була укладена після припинення дії самого договору оренди земельної частки (паю) №40, а тому така додаткова угода є нікчемним правочином, визнання недійсності якого не вимагається судом. Крім зазначеного, положенням п. 8 розд. X «Перехідні положення» ЗК та розділу ІХ «Перехідні положення» Закону «Про оренду землі» щодо переукладення договору оренди земельної частки (паю) передбачають право на переукладення договору оренди, однак не можуть бути примусом для власника земельної ділянки

Відповідно до ст. 88 ЦПЖ України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати .

Керуючись ст. ст. 213,215, 218 ЦГЖ України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі.

Визнати припиненим договір оренди земельної частки (паю), укладений 29.01.2001 року - ОСОБА_4 та ПП Виробничо - комерційним підприємством «Каро» в особі директора підприємства ОСОБА_5 про оренду земельної частки (паю) розміром 5, 58 умовних кадастрових гектарів.

Зобов'язати ПП Виробничо - комерційне підприємство Каро в особі директора підприємства ОСОБА_5 передати ОСОБА_4 належну йому на під державного акту на право власності не земельну ділянку( серії МК №075444 ) від 22.10.2003 року земельну ділянку площею 4,74 га, розташовану в межах території Доброжатвської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області шляхом підписання акта приймання - передачі цієї земельної ділянки.

Передачу земельної ділянки належної ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності не земельну ділянку (серії МК №075444) від 22.10.2003 року, здійснити після закінчення ПП Виробничо - комерційне підприємство Каро збору урожаю посівів озимих 2010 року, в 2011 році.

Стягнути з ПП Виробничо - комерційне підприємство Каро на користь ОСОБА_4 судові витрати: судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголоше Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголоше судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання к цього рішення.

Суддя Тихоненко М.І.