Заводський районний суд м. Запоріжжя
справа № 2-98/2010
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 січня 2010 року м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні будинком, вселення, визнання права власності на гараж, залишення права користування допоміжними приміщеннями

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 у вересні 2009 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення, визнання права власності на гараж, залишення права користування допоміжними приміщеннями. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він є власником 1/6 частини житлового будинку №244 по вул.Електричній в м. Запоріжжі, але відповідач ОСОБА_4, як власниця іншої частини будинку, перешкоджає йому користуватися власністю, та не допускає його в будинок. Крім цього, в 1968р. він побудував гараж на території земельної ділянки спірного будинку, на який і просив визнати право власності.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав на підставах, які викладені в позовні заяві.

Представники відповідача з позовом були не згодні, надавши письмові заперечення, з яких свідчить, що позивач не може вселитися в будинок, оскільки там відсутнє приміщення відповідно до його 1/6 частці в праві власності та воно не виділене в натурі.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані, тому підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

В судовому засіданні було встановлено та підтверджено відповідними доказами, що позивачу належить 1/6 частина будинку №244 по вул.Електричній в м.Запоріжжя на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого третьою міською державною нотаріальною конторою, а інші 5/6 частини вказаного будинку належать відповідачу на підставі рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11.11.2008р. (а.с.5-13). Право власності сторін зареєстровано в ОП ЗМБТІ, що також підтверджується технічним паспортом (а.с.17-22).

Із пояснень позивача та заперечень відповідача слідує, що дійсно позивачу створюються перешкоди в користуванні власністю, що його не допускають в будинок, не дозволяють йому користуватися, проживати в ньому, тим самим підтверджується обґрунтованість предявленого позову в цій частині.

Також в матеріалах справи мається постанова про відмову в порушенні кримінальної справи Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 20.12.2006р. за заявою позивача щодо створювання відповідачем перешкод у користуванні будинком (а.с.29-30).

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на звернення до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій особою, яка порушує права власності. Згідно вимог ст.391 цього кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що права позивача щодо володіння та користування будинком, де він є власником 1/6 частини, порушуються відповідачем, тому що, остання чинить перешкоди, а тому позов в цій частині обґрунтований, законний та підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача щодо вселення позивача в будинок на підставі того, що оскільки там відсутнє приміщення відповідно до його частці в праві власності та воно не виділене в натурі не можуть бути прийняті судом, оскільки ніким не ставилося питання про розділ будинку в натурі та визначення порядку користування будинком та земельною ділянкою.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на гараж, який збудований на земельній ділянці за адресою м.Запоріжжя, вул.Електрична, б.244, то вони не обґрунтовані та не можуть бути задоволені, оскільки із технічної документації на будинок слідує, що цей обєкт є самочинним (а.с.17-22).

Згідно ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, або прийняття в експлуатацію, а якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації, а до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання, які були використані в процесі створення майна.

Відповідно до ст.105 ЦК УРСР 1963р. громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його, а крім цього, одержані при примусовому знесенні жилого будинку або частини його, господарських і побутових будівель та споруд будівельні матеріали залишаються у власності громадянина, який провадив самовільне будівництво.

Відповідно до частини 5 статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а також повинні довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що самочинно збудовані споруди не порушують прав інших осіб, збудовані у відповідності до вимог законодавства, які засвідчують відповідність закінченого будівництвом проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, тому його вимоги в цій частині не обґрунтовані, тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_3 в будинок №244 по вул.Електричній в м.Запоріжжі.

Інші позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в сумі 8,50грн. судового збору та 37грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.294 ЦПК України, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Забіяко Ю.Г.