Справа № 22ц-5545/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 20.07.2010
УХВАЛА

Іменем України

20 липня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: судді Лащенка В.Д., суддів: Сліпченка О.І., Матвієнко Ю.О., при секретарі: Бистрій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві матеріали цивільної

f

jipaBH за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення ориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КСП «Вишенківське», ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Гнідинська сільська рада Бориспільського район Київської області, Управління земельних ресурсів у Бориспільському районі Київської області про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернення державного акта та про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

встановила:

У вересні 2008 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до КСП «Вишенківське», ОСОБА_2, треті особи: Ганжа 1.1., Гнідинська сільська рада Лриспільського району Київської області, Управління земельних ресурсів у Бориспільському районі Київської області про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, t зобов'язання повернення державного акта та про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої вимоги мотивувала тим, що 14 грудня 2001 року померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді частини будинку № 24 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Жертв Революції в с. Вишеньки Бориспільського району Ш^іської області. Крім того їй, як працівнику радгоспу «Вишеньківський», було включено до списку, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, для отримання земельної частки (паю). Вона, а також ОСОБА_2 та Ганжа 1.1, після смерхі матері в установлений законом шестимісячний строк до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися, тому спадщину не прийняли. Єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті матері був батько, ОСОБА_5, який також помер 8 липня 2008 року. За життя батько склав заповіт,

згідно якого все своє майно заповів позивачці.

Після звернення до КСП «Вишеньківське» їй стало відомо, що ОСОБА_2 після смерті матері отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, який повинна була отримати її мати.

Вважає, що має право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті батька. У зв'язку з цим просила визнати недійним та скасувати державний акт на право власності на землю, виданий на ім»я ОСОБА_2 та визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну частку пай, яку мав отримати батько, ОСОБА_5

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 19 квітня 2010 року ОСОБА_1 відмовлено в позові.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що мати сторін по справі, ОСОБА_4, померла 14 грудня 2001 року. Після смерті матері позивачка спадщину не прийняла, що нею не оспорюється.

Судом також встановлено, що мати сторін не мала будь-яких правоустановчих документів стосовно будинку чи земельної ділянки, на яке відкрилася спадщина. ОСОБА_3С, спадщину на будь-яке майно після смерті дружини не прийняв. Згідно договору купівлі-продажу від 22 листопада 2005 року ОСОБА_5 продав належне йому на праві власності домоволодіння, свідоцтво про право власності на яке видано Вишеньківською сільською радою 26 вересня 2005 року, тобто після смерті дружини. ОСОБА_5 з 28 вересня 2006 року по день смерті, 8 липня 2008 року, перебував у стаціонарному відділенні територіального центру на повному державному утриманні (а.с.125).

Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України позивачка не подавала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_5

За таких обставин підстави для визнання права власності в порядку спадкування за позивачкою після смерті ОСОБА_3С, відсутні. Видачею державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 не порушуються права позивачки.

Оскільки суд першої інстанції розглянув справу з дотриманням норм процесуального права та відповідно до вимог, ухвалене рішення необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що єдиним спадкоємцем земельної ділянки після смерті матері був її батько, ОСОБА_3С, не можуть бути враховані як підстава для скасування рішення суду з таких підстав. ОСОБА_3С за життя, спадщину після смерті дружини ОСОБА_4, не отримав. Після його смерті позивачка також не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином державний акт на право власності на

землю, який просить позивачка визнати недійсним, не порушує її прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Судді:

Головуючий: