Справа № 22ц-118/10р. Головуючий у І-й інстанції Головатий В.Я.
Категорія справи 52 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Терземан Б.В.

та за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представників Міністерства аграрної політики України на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 22 вересня 2009 року та рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики України, треті особи ОСОБА_3 і ОСОБА_4, про поновлення на роботі, скасування наказу та стягнення оплати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою від 22 вересня 2009 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 по вище згаданій справі та заборонено: 1) комісії з проведення конкурсу щодо визначення претендентів та проведення виборів на посади керівників аграрних вищих навчальних закладів (м. Київ, вул.Хрещатик, 24) - проводити розгляд поданих претендентами на заміщення посади ректора Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім.С.З.Гжицького документів щодо їх відповідності вимогам, визначеним у Законі України „Про вищу освіту та оголошення про конкурс, приймати рішення щодо допуску претендентів до участі в конкурсі чи відмови у цьому і вносити кандидатури претендентів загальним зборам трудового колективу Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім.С.З.Гжицького для голосування; 2) загальним зборам трудового колективу Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім.С.З.Гжицького - проводити вибори претендентів на посаду ректора Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім.С.З.Гжицького і приймати рішення щодо рекомендації Мінаргополітики про призначення на посаду ректора (директора) кандидата, якщо він набрав необхідну кількість голосів, визначену ст.39 Закону України „Про освіту.

Оскаржуваним рішенням від 24 вересня 2009 року позов ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики України задоволено: поновлено позивача на посаді ректора Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім.С.З.Гжицького з 21 липня 2009 року та скасовано наказ Міністерства аграрної політики України від 21 липня 2009 року „Про покладення в.о. ректора університету на ОСОБА_4М.. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді ректора допущено до негайного виконання, а в частині стягнення оплати за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.

Вище згадані ухвалу і рішення оскаржили представники Міністерства аграрної політики України.

Апелянти просять оскаржені ухвалу і рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вважає, що у суду не було достатніх підстав вважати, що невжиття заходів до забезпечення позову утруднить або унеможливить виконання рішення суду про поновлення на роботі позивача (у разі прийняття такого), оскільки дії комісії з проведення конкурсу щодо визначення претендентів та проведення виборів на посади керівників аграрних вищих навчальних закладів не могли цьому перешкодити.

Оскаржувану ухвалу вважає такою, що порушує права інших осіб, а саме тих, які вже подали документи на розгляд комісії, а також такою, що унеможливлює проведення конкурсу у визначені законом терміни і фактично зупиняє дію наказу про звільнення позивача з роботи.

Вважає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення про поновлення позивача на роботі не було враховано те, що п.5.3. Контракту від 25.04.2003 року, укладеного з позивачем, як керівником навчального закладу, що є у державній власності, передбачено, що даний керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном до закінчення терміну його дії у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин обовязків, покладених на нього цим контрактом, однак наказом Міністерства аграрної політики України від 19.02.2008 року № 63 „Про стан житлово-побутових умов у студенських гуртожитках аграрних вищих навчальних закладів та шляхи їх покращення позивачеві, як ректору вищого навчального закладу, вказано на порушення техніки безпеки і незабезпечення санітарно-побутових вимог проживання студентів у гуртожитках відповідно до Примірного положення про студенський гуртожиток у вищих навчальних закладах, а наказами Міністерства аграрної політики України від 30.09.2008 року № 626 „Про підвищення ефективності функціонування аграрних вищих навчальних закладів та від 10.11.2008 року № 744 „Про накладення дисциплінарного стягнення позивачеві оголошувались догани, що свідчить про систематичне невиконання своїх керівних та службових обовязків позивачем.

Посилання суду на п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів вважає помилковим, оскільки відповідно до наказу Міністерства охорони здоровя України від 13.11.2001 року № 455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності, а відтак вважає, що довідка приватного підприємства Медичний центр „Богдан не може бути підтвердженням тимчасової непрацездатності позивача 21.07.2009 року.

Вважає, що про факт знаходження 21.07.2009 року позивача на робочому місці свідчать табель робочого часу за липень 2009 року, довідка відділу квадрів навчального закладу про те, що за період з 21 по 24 липня 2009 року наказів на призначення осіб, що тимчасово виконують обовязки ректора, не видавалось, а також те, що 21.07.2009 року самим позивачем було підписано біля 14 наказів.

Вважає помилковим посилання суду на порушення відповідачем при звільненні позивача з роботи наказу Міністерства аграрної політики України від 19.02.2007 року № 100, оскільки згаданий наказ втратив чинність згідно наказу Міністерства аграрної політики України від 08.07.2009 року № 470.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні достовірні дані про місце проживання позивача; суд клопотання про витребування таких відхилив, а з медичної довідки позивача, поданої його представником в судовому засіданні, вбачається, що адреса місця проживання позивача за своєю територіальною підсудністю відноситься до Личаківського районного суду м. Львова.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта і третіх осіб на підтримання доводів апеляційних скарг та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваних ухвали та рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що обидві апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Частиною 3 ст.151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим рішення суду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що за наявності спору про поновлення на роботі ОСОБА_2, проведення конкурсу на заміщення вакантної посади ректора університету утруднить та зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення вище згаданого позову.

З позовної заяви та долучених до неї матеріалів вбачається, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вид забезпечення позову, який просив застосувати позивач, відповідає позовним вимогам, а відтак колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону та розяснень, що містяться у Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, а тому приходить до висновку про те, що підстави для її скасування відсутні і апеляційну скаргу на неї, яка не спростовує висновків ухвали суду, слід залишити без задоволення.

У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів міститься розяснення про те, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові, а також про те, що суд не в праві визнавати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не повязували звільнення, а у п.23 згаданої Постанови про те, що за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 21.07.2009 року № 135-н, з позивачем розірвано контракт від 25.04.2003 року № 3655 та звільнено його з посади ректора Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім.С.З.Гжицького за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором, згідно з п.3 ст.40 КЗпП України.

Підставою для звільнення позивача з роботи у вище згаданому наказі зазначено службову записку від 25.12.2008 року (т.1, а.с. 13).

В згаданій службовій записці директора Департаменту аграрної освіти, науки та дорадництва на імя Міністра аграрної політики України констатуються факти притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення йому догани (наказами Мінагрополітики від 30.09.2008 року № 626 та від 10.11.2008 року), однак службова записка не містить будь-якого посилання на проступки, які б були вчинені ОСОБА_2 після застосування до нього згаданих дисциплінарних стягнень (т.1, а.с. 50).

Доводи апеляційної скарги вище наведених фактичних обставин по справі не спростовують, а відтак до уваги прийматись не можуть.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1 і ч.2 п.1, 308, 312, 314 ч.1 п.п. 1 і 4, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги представників Міністерства аграрної політики України відхилити та залишити ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 22 вересня 2009 року та рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 вересня 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: