Справа №22-ц-3084/10 Суддя-доповідач - Попруга
УХВАЛА

07 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

Головуючого: Рибалки В.Г.

Суддів: Попруги С.В., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми Сумської області від 27 квітня 2010 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 2010 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - Банк) до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - нерухоме майно: трикімнатну квартиру загальною площею 65, 44 м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить відповідачам на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ін.н. НОМЕР_1, що мешкає за адресою, АДРЕСА_1; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ін.н. НОМЕР_2, що мешкає за адресою АДРЕСА_1; ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3, ін.н. НОМЕР_3, що мешкає за адресою АДРЕСА_1 на користь Банку в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № МЬ-СОО/294/2007 від 03 вересня 2007 року та договору № МЬ-СОО/531/2008 від 08 вересня 2008 року в розмірі 84 607, 45 доларів США, що еквівалентно - 692 529, 31 грн., пені 32 960, 27 грн., 150 грн. штрафу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 фактично посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, а представник Банку - ОСОБА_5 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала рішення суду законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 вересня 2007 року між Банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладеніїй кредитний договір № МL-СОО/294/2007 та додаткові договори до нього від 03 вересня 2007 року, від 20 травня 2008 року та 09 вересня 2009 року. Відповідно до цього договору відповідачеві було надано кредит в сумі 56 840 доларів США на термін до 03 вересня 2022 року, що підтверджується випискою з валютного рахунку № 2721 від 03 вересня 2007 року. 08 вересня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МL- СОО/531/2008, згідно з яким відповідачеві було надано кредит в сумі 21 420 доларів США на термін до 08 вересня 2023 року, що під і всаджується випискою з валютного рахунку № 2721 від 09 вересня 2008 року. На забезпечення виконання зобовязань за вищезгаданими договорами відповідачем було надано разом з майновими поручителями ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в іпотеку нерухоме майно: трикімнатну квартиру загальною площею 65, 44 кв.м., що знаходить за адресою, вул. Крова 136/1 кв. З и м. Суми, що належить відповідачам на праві спільної сумісної власності, та укладено договір наступної іпотеки за № РСL-СОО/294/2007 від 03 вересня 2007 року. Додатково в забезпечення виданого кредитного договору № МL-СОО/531/2008 було укладено договір поруки №SR-СОО/бЗ 1/2008 від 08 вересня 2008 року.

Станом на 02 грудня 2009 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 по кредитному договору № МЬ-СОО/294/2007 від 03 вересня 2007 року складає 55 167, 34 доларів СІЛА, заборгованість по відсоткам за період з 03 вересня 2007 року по 01 листопада 2009 року складає 5 740, 52 доларів США. За несвоєчасне повернення кредиту за період з 03 лютого 2009 року по 26 липня 2009 року відповідачеві нарахована пеня в розмірі 21 945, 38 грн. За несвоєчасне повернення кредиту нараховано штраф в розмірі 75 грн. Всього сума заборгованості за вищеназваним договором складає 60 907, 86 доларів США, що еквівалентно 482 761, 79 грн. та 22 010, 38 грн.

Станом на 02 грудня 2009 року заборгованість відповідача по кредитному договору № МЬ-СОО/531/2008 від 08 вересня 2009 року складає 21 226, 54 доларів США, заборгованість по відсоткам за період з 09 вересня 2008 року по 01 листопада 2009 року складає 2 473, 05 доларів США. За несвоєчасне повернення кредиту за період з 03 лютого 2009 року по 27 липня 2009 року відповідачеві нарахована пеня в розмірі 10 864, 89 грн. За несвоєчасне повернення кредит) нараховано штраф в розмірі 75 грн. Всього сума заборгованості за вищеназваним договором складає 23 699, 59 доларів США, що еквівалентно - 187 845, 32 грн. та 10 939, 89 грн.

Відповідно до п.1.9 умов вищезгаданих кредитних договорів позивач має право вимагати від відповідача повернення всієї суми кредиту, нараховані та несплачені відсотки, суми штрафних санкцій у випадку невиконання останнім своїх зобовязань по кредитним договорам, а вищезгаданим договором іпотеки передбачено задоволення названих вимог Банку за рахунок предмета іпотеки, відповідачі є боржниками перед Банком.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, доведені позивачем. Висновки суду про те, що невиконання відповідачем ОСОБА_2 зобовязань за кредитними договорами, є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, який є власністю відповідачів (боржника, іпотекодавців) в рахунок погашення заборгованості за згаданими кредитними договорами, відповідають встановленим обставинам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норма матеріального права, ст.ст. 526, 1050 , 1054 ЦК України, ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Так, Банк 08 травня 2009 року направив відповідачам відповідно до умов п. 1.9 вищеназваних кредитних договорів досудові вимоги за вихідними номерами: 22-2/78176 від 1 квітня 2009 року; 22-2-/78176 від 17 квітня 2009 року; 22-2-/78167 від 17 квітня 2009 року; 22- 2/78174 від 17 квітня 2009 року; 22-2/78165 від 17 квітня 2009 року; 22-2/78170 від 17 квітня 2009 року; 22-2/78175 від 17 квітня 2009 року, про погашення заборгованості по названим кредитним договорам, в яких наполягав на погашенні всієї суми боргу, не вимагаючи розірвання названих кредитних договорів.

Пунктами 1.9.1 умов вищезгаданих кредитних договорів передбачено, що при виникнення випадку невиконання умов цього договору. Банк вправі вимагати, а не зобов'язаний, дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, чи в визначеній частині, яке повинно бути проведено відповідачами протягом 30 календарних днів з дати отримання відповідних вимог.

У застереженні даного пункту договорів вказано, що реалізація положень п. 1.9.1. цього договору є одним із способів виконання боргових зобов'язань, а не єдиною встановленою нормою виконання боргових зобовязань.

Позивач відповідно до умов укладених договорів міг безпосередньо звернутися до суду по стягненню боргу з відповідач і в у справі без направлення їм досудових вимог, і звернувся до суду в травні 2009 року.

Як вбачається з фотокопій кредитних договорів термін їхньої дії закінчується 03 вересня 2022 року та 08 вересня 2023 року. До цього часу відповідно до закону та умов договору діє і договір поруки.

Відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с. 140). У звязку із внесеними змінами до ЦПК України, з 30 липня 2010 року не є підставою для скасування рішення суду неповідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми Сумської області від 27 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді