Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 березня 2010 року. Справа № 2-420/10

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ виробничо-торгівельна фірма (надалі фірма) АВІАС про зобовязання вчинити дію, в порядку захисту прав споживача, третя особа у справі: акціонерне товариство комерційний банк (ПАТ КБ) «Приватбанк»,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 14.01.2010 року, позивач прохає: 1. зобовязати фірму АВІАС, м. Дніпропетровськ, вул. Чкалова, 27, та Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, провести обмін належних позивачеві карток на придбання бензину марки А-92 в кількості 15-ти літрів кожна: №№22004402 АВ 02, 22004583 АВ 02, 22004783 АВ 02, 22035310 АВ 02, 22046831 АВ 02, 22004219 АВ 02, 22003110 АВ 02, та 3 049677 на 20 л., загальною кількістю 125 л., на нові діючі пластикові картки фірми АВІАС та ПАТ КБ «Приватбанк», та зобовязати відповідачів видати позивачеві нові пластикові картки на право придбання бензину марки А-92 в кількості 125 л. без додаткової оплати; 2. стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача 1000 грн. для відшкодування моральної шкоди та всі судові витрати, в т. ч., з оплати правової допомоги адвоката 100 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що в кінці 2008 року - на початку 2009 року він придбав за власні кошти в фірми АВІАС вищезазначені пластикові картки на придбання бензину марки А-92 на загальну кількість бензину -125 л. Угода купівлі продажу здійснювалася в усній формі. Згідно зазначених в картках умов та реквізитів їх дія в часі є необмеженою, а їх утримувачеві гарантовано відпуск пального. В кінці листопада 2009 року позивачу було відмовлено на АЗС в видачі пального за предявленою ним пластиковою карткою. При цьому оператор АЗС пояснив, що ці картки втратили чинність, що відповідачі здійснили емісію карток нового зразка. Оскільки строк заміни старих карток на нові закінчився, то на думку відповідача фірми АВІАС, позивач втратив право на отримання пального або карток нового зразка. Позивач письмово звернувся до фірми АВІАС з з вимогою добровільно провести заміну карток. Станом на 14.01.2010 року ніякої відповіді він не отримав, в звязку з чим змушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач вважає, що має право на отримання карток нового зразка на придбання пального бензину марки А-92 в кількості 125 л. за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України правочин стосовно придбання у відповідача фірми АВІАС карток на отримання пального бензину марки А-92 в кількості 125 л. вчинено і позивач на підставі цього має право отримати зазначену кількість бензину. Стосовно заміни карток, відповідач належним чином сповіщення не зробив. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням. Відповідач не виконав взятого на себе зобовязання з видачі пального на підставі придбаних у нього карток. Також не існує ніяких підстав, передбачених ст.ст. 598-609 ЦК України, для висновку, що відповідач має право відмовити позивачеві в отриманні карток нового зразка. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав зазначено зобовязання особи вчинити певну дію. Відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, є правовідносини між споживачем послуг та надавачом послуг. Діями відповідача позивачу також причинено моральну шкоду, яка відповідно до вимог ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» підлягає стягненню. Причинена моральна шкода полягає в негативному впливі на психологічний стан позивача. цинічному відношенні відповідача до виконання свої обовязків, неможливості позивачу реалізувати свої права споживача за його ж кошти. Моральну шкоду позивач оцінює в грошовому вимірі на суму 1000 грн.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги не підтримав, але заявив про відшкодування йому понесених ним судових витрат за наступних обставин. Позовну вимогу про заміну карток на нові картки для отримання бензину відповідач фірма АВІАС задовольнила добровільно і здійснила 15.02.2010 року заміну спірних карток на бензин на картки нового зразка, тому він цю вимогу не підтримує. Вимогу про стягнення моральної шкоди він не підтримує. Разом з тим, вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому понесені судові витрати, оскільки в суд він змушений був звернутися саме за вини відповідача.

Представник відповідача фірми АВІАС в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, але сам був повідомлений про місце і час судового засідання належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення. З врахуванням думки позивача, який не заперечував проти проведення судового розгляду справи за відсутності відповідача, суд на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України на місці ухвалив розгляд справи проводити заочно, за відсутності представника відповідача, який не зявився в судове засідання без поважних причин. Разом з тим, представник відповідача ОСОБА_2 02.03.2010 року надіслав до суду письмові заперечення на позов, з яких витікає, що оголошення про заміну карток на бензин в період з 01.09.09 р. по 15.10.09 р. було здійснено вчасно і розміщувалося в газетах «Голос України», «Урядовий курєр», на офіційному сайті фірми АВІАС, на всіх АЗС. !5.02.2010 року позивач здійснив обмін наявних у нього талонів, хоча мав можливість здійснити такий обмін 19.01.2010 року, оскільки, відповідно до наказу Директора ТОВ ВТФ «АВІАС від 19.01.2010 року поновився обмін пластикових та паперових талонів АВІАС старого зразка на нові. Позивач обґрунтовує своє звернення з позовом тим, що на його письмовий лист до фірми АВІАС вх. № 1427 від 25.12.09 р. не надійшло відповіді. Відповідач мав право, відповідно до законодавства про звернення громадян, надати відповідь протягом 30 днів, тобто до 25.01.2010 року. Позивач же звернувся до суду і відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі, що датована 18.01.2010 року. Щодо стягнення моральної шкоди, відповідач не визнає цю вимогу тому, що позивач не надав будь-яких доказів стосовно спричинення йому моральної шкоди. Окрім того, винних дій відповідача, які є підставою для стягнення моральної шкоди, немає. Відповідач не вчиняв незаконних дій чи бездіяльності, оскільки про заміну талонів на бензин було вчасно і в установленому порядку повідомлено.

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки не повідомив, проте сам був повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, під особисту розписку. Разом з тим, в попередньому судовому засіданні представник дав пояснення, згідно яких Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк», що було залучено за позовом позивача в якості співвідповідача, не є належним відповідачем, оскільки ніяких відносин, безпосередньо, з позивачем не має. Всі дії стосовно емісії та заміни талонів на бензин здійснює фірма АВІАС. З такою думкою погодився і позивач, на підставі чого суд виніс ухвалу від 01.03.2010 року про виключення «Приватбанку» із складу осіб, що приймають участь у справі в якості відповідача, та залучив цю установу до участі у справі в якості третьої особи на боці відповідача.

Згідно копій карток АВІАС на отримання бензину А-92, зазначено вісім карток, на яких є надпис АВІАС, та кількість бензину по 15 л. кожна, за виключенням однієї, на якій із-за неякісного зображення не видно зазначення кількості бензину. Тут же розміщена копія квитанції про поштове відправлення від 17.12.2009 року на адресу фірми АВІАС.

Згідно оригіналу листа, виконаного рукописним текстом, зазначено на початку: «Уважаемый представитель фирмы « АВИАС», надалі зазначені номери пластикових карток, повідомляється про відмову на АЗС у видачі бензину по даним карткам, про відсутність строків, що обмежували б дію карток, що заява про обмін карток знаходиться в представництві фірми в м. Вільногірську, надалі зазначено прохання надати відповідь протягом десяти днів стосовно того, чи буде здійснений обмін карток належних заявнику, в кінці листа - дата 17.12.2009 р. с ув. ОСОБА_1

Згідно квитанцій від 12.01.2010 року позивачем сплачено 37 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Згідно квитанції адвоката ОСОБА_4 позивачем сплачено за складання позовної заяви 100 грн.

Згідно копії листа бухгалтерам торгівельних точок ООО ПТФ АВІАС за підписом директора ООО ПТФ АВІАС ОСОБА_5, повідомляється, що з 19.01.2010 року поновлюється планова заміна пластикових та паперових талонів АВІАС юридичним та фізичним особам, яка буде проводитися до 18.02.2010 року, та зазначається порядок її проведення, згідно п. 1. обовязково інформувати клієнтів, які не обміняли талони до 16.10.09 року, про завершення інвентаризації і поновлення планового обміну талонів; п.3. обмін здійснювати на підставі письмової заяви клієнта по актам обміну з обовязковою перевіркою справжності талонів.

Згідно копії листка від 10.09.2009 р. «реклама, оголошення», розміщено оголошення « Увага! Плановий обмін талонів АВІАС по 16 жовтня 2009 р. ....».

Згідно копії листка «Внимание! Плановый обмен талонов. С 16 октября 2009 года прекращается отпуск топлива по межрегиональным и региональным пластиковым и бумажным талонам с логотипом «АВИАС» Плановый обмен талонов на топливные карты будет производиться с 01 сентября 2009 года по 15 октября 2009 года по месту приобретения талонов. ..... Приносим извинения за доставленные неудобства.».

Згідно копії частини аркуша газети «Голос України» від 10.09.09 р. № 169 (4669) зазначено: « Увага! Плановий обмін талонів АВІАС. З 16 жовтня 2009 року зупиняється відпуск палива по міжрегіональним та регіональним пластиковим та паперовим талонам з логотипом АВІАС. Плановий обмін талонів буде здійснюватися з 01 вересня 2009 року по 15 жовтня 2009 року в містах купівлі талонів. .... Вибачаємося за незручності».

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли із факту порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу бензину А-92, шляхом ухилення від видачі бензину, що був попередньо оплачений позивачем, згідно договору, через купівлю-продаж пластикових карток, які надавали можливість позивачу отримувати бензин частками у зручний для нього час і дія яких не мала обмежень будь-яким строком. Відповідно до цих правовідносин, пояснень позивача, письмових заперечень представника відповідача, пояснень представника третьої особи та внаслідок дослідження у справі всіх представлених доказів і оцінки їх в сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову та про розподіл судових витрат пропорційно добровільно задоволеній відповідачем частині вимог, тобто про покладення на відповідача та позивача судових витрат у рівних частках за наступних підстав.

Суд вважає встановленими в судовому засіданні наступні факти.

Позивач за усним договором купівлі продажу в кінці 2008 року на початку 2009 року придбав у відповідача пластикові картки (талони) на отримання бензину А-92 7 карток по 15 л. і одну на 20 л. на загальну суму 125 л. Картки не обмежені строком їх дії. Проте, відповідач 10.09.2009 року розмістив в ЗМІ та іншим шляхом оголошення про те, що за даними картками з 16.10.2009 року бензин відпускатися не буде і їх слід поміняти в період з 01.09.09 р. по 15.10.09 року на картки нового зразка, відповідно до планового обміну карток.

В кінці листопада 2009 року позивачу було відмовлено в видачі бензину та в заміні карток на картки нового зразка. 19.01.2010 року за наказом керівника ТОВ ВТФ АВІАС обмін карток був поновлений і 15.02.2010 року відповідач добровільно виконав вимогу позивача та здійснив заміну належних йому спірних карток на картки нового зразка в звязку з чим спір з цього питання припинився.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача в сумі 1000 грн., то в судовому засіданні позивач не став підтримувати зазначену вимогу, і окрім того, позивач ні в позовній заяві ні в судовому засіданні не обґрунтував сам факт спричинення йому моральної шкоди, відповідно, до положень ЗУ «Про захист прав споживачів».

Згідно ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів», 1. Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи

фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством;

Згідно стаття 21 ЗУ «Про захист прав споживачів», 1. Крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства

про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним

волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у

нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

Згідно ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», 1. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. 2. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 3. Споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідач в порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» та в порушення наданої ним же гарантії не прийняв своєчасно в листопаді 2009 року спірні картки від позивача та не видав на них бензин і безпідставно відмовив в здійсненні обміну цих карток на картки нового зразка, чи порушив вимоги закону про висловлене споживачем волевиявлення та про рівність прав сторін договору. Після подачі позивачем позову до суду 14.01.2010 року, відповідач добровільно виконав одну із позовних вимог, а саме, здійснив обмін спірних карток.

В звязку з тим, що позивач не надав обгрунтування факту спричинення йому незаконними діями відповідача моральної шкоди відповідно до положень ЗУ «Про захист прав споживачів», який передбачає таке відшкодування лише у випадку, коли моральна (немайнова) шкода була спричинена небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством, то в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити, враховуючи також те,що позивач в судовому засіданні цю вимогу не підтримав.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку, що, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати в виді судового збору - 08.50 грн., витрати з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи 37 грн. та з оплати правової допомоги адвоката - 100 грн. - слід розподілити між сторонами пропорційно добровільно задоволених позовних вимог, та вимог, в задоволенні яких відмовлено, з врахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач добровільно задовольнив одну із двох вимог немайнового характеру після подачі до суду позову, тобто, з відповідача слід стягнути на користь позивача для відшкодування судових витрат ? їх частину, тобто, 68 грн. 50 коп., із яких витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 18 грн. 50 коп., витрати з оплати юридичної допомоги адвоката - 50.00 грн., та в дохід держави - судовий збір в сумі 4 грн. 25 коп. Решту судового збору, тобто, 1/2 його частини, а саме 4.25 грн. слід покласти за рахунок держави України.

Керуючись ст.ст. 88, 212-215,218, 222-233, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ виробничо-торгівельна фірма (надалі фірма) АВІАС про зобовязання вчинити дію, в порядку захисту прав споживача, третя особа у справі: акціонерне товариство комерційний банк (ПАТ КБ) «Приватбанк», - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ТОВ виробничо-торгівельна фірма АВІАС, , Україна, 49044, м. Дніпропетровськ, вул. Гоголя 15-а, п/р 0455, ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, і/к № НОМЕР_1, який мешкає АДРЕСА_1, - 68 грн. 50 коп., (шістдесят вісім гривень 50 копійок), для відшкодування судових витрат в виді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 18 грн. 50 коп., та витрат з оплати юридичної допомоги адвоката - 50.00 грн., та в дохід держави судовий збір в сумі 4 грн. 25 коп.

Судовий збір у розмірі 4 грн. 25 коп. покласти за рахунок держави України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана в Вільногірський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в строк, установлений для подачі заяви про апеляційне оскарження, через Вільногірський міський суд.

Копію рішення протягом п'яти днів з часу його проголошення надіслати рекомендованим листом із повідомленням про вручення відповідачу та третій особі..

Головуючий суддя Шаповал Г.І.