УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2010 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

при секретарі: Панчук І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2009 року, -

ВСТАНОВИЛА :

Оскаржуваним відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради та Львівської міської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" та Інспекція державного архітектурно будівельного контролю у Львівській області про визнання права власності на самочинно збудоване майно.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, ОСОБА_3 про демонтаж самочинного будівництва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Стверджує, що судом не взято до уваги, що спірний будинок ОСОБА_2 збудувала не для покращення житлових умов, даний будинок будував її онук ОСОБА_4, який там і проживає із сім'єю. Вважає проживання на території будинковолодіння сторонніх осіб порушенням її права на користування земельною ділянкою, яка виділена для обслуговування будинку №32 по вул. Біберовича у м. Львові.

Крім того, стверджує, що судом не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, Львівську міську раду, Інспекцію державного архітектурно будівельного контролю у Львівській області та ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", що і є підставою для скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 є співвласниками будинку №32 по вул. Біберовича у м. Львові, їм належить на праві власності відповідно: 3/10, 3/10 та 4/10 частини даного будинку. За будинком закріплено земельну ділянку площею 497,7 м.кв., порядок користування якою між співвласниками будинку не встановлено. На даній земельній ділянці ОСОБА_2 самовільно здійснила будівництво житлового будинку, загальною площею 103, 9 м.кв.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинне будівництво, суд першої інстанції вірно виходив з того, що таке будівництво позивачем проведено на земельній ділянці, яка не була відведена під нерухоме майно, без попереднього погодження відповідних служб та отримання дозволу в інспекції архітектурно будівельного контролю на початок будівельних робіт. А оскільки і в подальшому земельна ділянка не була надана під уже збудоване нерухоме майно, то в порядку ст. 376 ЦК України позивач не набуває права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

У відповідності до статті 376 ЦК України самочинно збудоване нерухоме майно може бути знесено по рішенні суду за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

А тому суд прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову фізичної особи ОСОБА_1 про демонтаж самочинно збудованого житлового будинку.

Безпідставними є покликання апелянта про безумовність підстав для скасування рішення суду і направлення справи на новий розгляд через неналежне повідомлення учасників процесу, які не оскаржують рішення суду, про час та місце слухання справи, оскільки не може бути підставою для застосування п. 3 ч. 1 ст. 311 ЦПК України розгляд справи за відсутності особи, належним чином не повідомленої про час і місце судового засідання, яка не оскаржує рішення суду.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ч.1, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Суддя: