Волочиський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-1581/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2010 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Ніколової С.В.

при секретарі Хрупайло Т.В.

участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3 JLM. (раніше, до зміни прізвища, - ОСОБА_4М.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (раніше, до зміни прізвища, - ОСОБА_4) про розподіл майна подружжя,

встановив:

У вересні 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (раніше, до зміни прізвища, - ОСОБА_4М.) про розподіл майна подружжя - 35000 доларів США та просив стягнути з відповідчки 17500 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом, встановленим на день здійснення платежу. Обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що під час перебування з відповідачкою у шлюбі в кінці січня 2007 року він передав останній 35000 доларів США, частину з яких він за згодою позивачки отримав у банку у сумі 23400 доларів США згідно кредитного договору від 19.01.2007 року, решту отримав у зв'язку з відчуженням належного їм автомобіля.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримують, просять його задовольнити. Позивач пояснив суду, що зазначену суму коштів 35000 доларів США він передав відповідачці як компенсацію за належну їй частку в спільному майні подружжя.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнає та заперечує факт отримання від позивача зазначених коштів.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити за недоведеністю з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 60 цього ж Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 59 вказаного Кодексу передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1, всупереч наведених норм цивільно-процесуального права України, на підтвердження обставин щодо передачі відповідачці ОСОБА_3 35000 доларів США як компенсації за належну їй частку у спільному майні подружжя належних та допустимих доказів не надав і таких не добуто в судовому засіданні.

Його посилання в підтвердження вказаних обставин на показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 суд не приймає до уваги, оскільки такі докази відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України не можуть вважатися допустимими.

При цьому суд також враховує, що зазначені свідки, викликані та допитані судом за клопотанням позивача, в судовому засіданні дали заперечливі показання. Так, свідок ОСОБА_7 показав, що позивач передавав відповідачці кошти в салоні автомобіля, він, свідок, в той час знаходився на відстані біля трьох метрів від автомобіля та був очевидцем передачі ОСОБА_1 відповідачці валюти США купюрами по 50, 100 та 200 доларів.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що в момент передачі ОСОБА_1 коштів вони також знаходилися біля автомобіля. Зазначили, що в цей час певна сума купюр лежала на панелі автомобіля, однак вони не бачили чи брала відповідачка ці кошти. Про суму переданих коштів їм було відомо лише зі слів позивача.

Будь-яких письмових доказів на підтвердження позову позивач суду не надав, пояснивши, що такі відсутні.

Крім того, позивач пояснив, що на час передачі спірних коштів вони з відповідачкою спільно не проживали, вирішуючи питання про поділ їх спільного майна.

Виходячи із принципу оцінки достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, суд вважає, що за наведених взаємовідносин сторін, показання свідків не можуть вважатися достатніми доказами в підтвердження обставин передачі позивачем 35000 доларів США відповідачці.

Обставин, які б перешкоджали отримати письмову розписку від відповідачки про отримання нею вказаних коштів, позивач суду не навів.

Із пояснень сторін вбачається, що на час укладення кредитного договору та отримання позивачем кредиту у розмірі 23400 доларів США сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак спільне проживання припинили і між ними на той час вже існував спір про поділ майна.

Згідно ч. З ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Позивачем не надано доказів про те, що кошти у розмірі 23400 доларів США були отримані ним в інтересах сім'ї, а тому суд вважає, що за наведених обставин відсутні правові підстави вважати вказані кошти спільним майном подружжя, що підлягає поділу.

В роз'ясненнях Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 27 його постанови № 2 від 12.06.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції зазначено, що виходячи зі змісту статті 59 ЦПК України та з урахуванням положень ч. 1 ст. 218 ЦК України не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких установлено письмову форму.

Оскільки позивач, звертаючись в суд з даним позовом, фактично посилається на вчинення правочину, пов'язаного з передачею відповідачці 35000 доларів США як грошової компенсації за належну їй Уг частку у спільному майні подружжя, то такий підлягав укладенню у письмовій формі і, відповідно до ст. 59 ЦПК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 218 ЦК України, наведений факт передачі позивачем коштів не може стверджуватися показаннями свідків.

Оцінюючи зібрані по справі докази з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України про їх належність та допустимість, суд дійшов висновку, що в позові ОСОБА_1Я слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 61-71 СК України,

суд-

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (раніше, до зміни прізвища, - ОСОБА_4) про розподіл майна подружжя відмовити.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя