Балтський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ І М'Я М УКРАЇНИ

27 квітня 2010 року м. Балта

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судці Наумчак Л.І.

при секретарі Шестун І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4, про визнання договору купівлі продажу житлового будинку незаконним, про визнання права власності на будинок,про стягнення моральної шкоди,та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання угоди купівлі- продажу житлового будинку,який знаходиться в м. Балта Одеської області по вул.Дьячишина,29,- дійсною,та визнання права власності на нього, обгрунтовуючи позов тим, що він згідно розписки придбав це домоволодіння у відповідача.

Рішенням Балтського районного суду від 23 січня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволений,з визнанням за ним права власності на вищевказане домоволодіння.

Рішення суду вступило в законну силу та зареєстроване у встановленому порядку вБТІ.

В звязку з тим ,що ОСОБА_2 стало відомо про претензії на вказане домоволодіння ОСОБА_1,т.т. колишньої дружини ОСОБА_3,- Фомін 25 лютого 2009 року звертається до суду з заявою про перегляд вищевказанного рішення за нововиявленними обставинами, та просить залучити до справи в якості третьої особи ОСОБА_1

В свою чергу 10 березня 2009 року ОСОБА_1, дізнавшись, що її права порушені, також звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на вищевказане домоволодіння,обгрунтовуючи позовні вимоги тим,що вказане домоволодіння придбане під час зареєстрованного шлюбу з ОСОБА_3,- та відповідно в силу закона вона має право на 1/2 частину як дружина,вказуючи що іншу 1/2 колишній чоловік передав її в рахунок аліментів,та віддав всі документи на домоволодіння. Остаточно ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги,доповнивши їх вимогою про стягнення моральної шкоди в сумі по 5000 гривень солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ,вказуючи що в звязку з незаконною перепродажею домоволодіння їй причинена моральна шкода,яка виразилася в переживаннях,що потягло її хворобу.

Ухвалою від 8 квітня 2009 року суд задовольнив заяву ОСОБА_2 про перегляд вищевказанного рішення за нововиявленними обставинами,та відмінив рішення суду по цій справі від 23 січня 2009 року.

ОСОБА_2 не дочекавшись вирішення справи по суті за його позовом,- 13 серпня 2009 року продав вищевказане домоволодіння ОСОБА_4,згідно нотаріально посвідченного договору від 13 серпня 2009 року.

Ухвалою суду вищевказані позови обєднанні в одне провадження.

На час розгляду справи,Фомін не відмовляючись від своїх позовних вимог,просить залишити у власності ОСОБА_4 вказане домоволодіння,та відповідно не визнає позовні вимоги в частині стягнення за моральну шкоду. Також пояснив,що коли вони оглядали будинок,то ОСОБА_3 сам поміняв замки в будинку,та передав йому ключі,не заперечує,що на момент оформлення купівлі - продажу договору з ОСОБА_4,- знав,що

використовує рішення суду,яке вже відмінено,пояснюючи це необхідністю повернути свої кошти.

Відповідач ОСОБА_3,- вказує що він дійсно продав вказане домоволодіння ОСОБА_2,претензій до нього не має,та також просить залишити у власності ОСОБА_4 вказане домоволодіння, та відповідно не визнає позовні вимоги в частині стягнення за моральну шкоду,заперечуючи що він залишив вказаний будинок в рахунок аліментів. Також пояснив,що з 2002 року він в цьому будинку не проживає,ніякими ремонтами та його обслуговуванням не займається,не заперечує що будинок придбаний в період зареєстрованого шлюбу із ОСОБА_1,але вважає що вона право на свою долю втратила, поскільки пройшло багато часу після розірвання шлюбу.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнає,вказуючи,що він з реклами в місцевій пресі дізнався про продаж домоволодіння,та на законних підставах придбав в установленному порядку вказане домоволодіння,та не міг знати про права третіх осіб на це домоволодіння,та являється добросовістним покупцем.

В судовому засіданні суд встановив:

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 3 вересня 1983 року,що підтверджується ксерокопією паспорта (л.с.6);

Згідно договору купівлі-продажу нотаріально посвідченого від 28 жовтня 1987 року,вони придбали вищевказане домоволодіння,з оформленням на ОСОБА_3М.(л.с. 14);

31 січня 2001 року згідно свідоцтва їх шлюб розірвано,та ОСОБА_1 продовжувала проживати в цьому будинку ,ввесь період до теперішнього часу,та ппрописана в ньому на даний момент,за відповідною заявою ОСОБА_3на неї був переоформленній телефонний номер, сплачувала всі відповідні налоги,за електроенергію,водопостачання,виконувала відповідні ремонти,обробляла земельну ділянку,ключі від будинку знаходились тільки в неї,що підтверджено оглянутими в судовому засіданні квітанціями,та поясненнями свідків ОСОБА_5ОСОБА_6

Поскільки в зимній період вона проживала в квартирі сина,та повернувшись 13 лютого 2009 року в будинок,застала зламані двері, поміняні замки,в звязку з чим визвала співробітників МВС, після чого дізналася,що рішенням суду власником являється Фомін,та даний факт спонукав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернутися до суду з відповідними заявами.

Таким чином суд приходить до висновку,що спірне домоволодіння являється спільним майном подружжя у відповідності до ст.22 КпШС Української PCP ( редакція 1969 р),та відповідно ОСОБА_1 належить 1/2 цього домоволодіння,поскільки згоди на відчедження вона не дає,більше того вона просить визнати за нею право власності на ціле домоволодіння,вважаючи що іншу 1/2 частину її колишній чоловік передав в рахунок аліментів,але крім ствердження ніяких доказів відносно цього суду не надала.

Також суд констатує,що термін позовної давності ОСОБА_1 не закінчився,поскільки вона домоволодінням користувалась як власник,- і про порушення свого права дізналася коли були поміняні замки,що стало перешкодою в користуванні,та спонукало її негайно звернутися до суду.

В звязку з чим,суд приходить до висновку,що правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння немає.

Суд також встановив,що Фомін знаючи про відміну рішення про право власності на домоволодіння,скориставшись копією рішення яка була видана йому раніше ,та перепродав домоволодіння ОСОБА_4.

Таким чином не існувало правових підстав для оформлення договору купівлі- продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Але враховуючи,що 1/2 цього будинку повинна залишитись у власності ОСОБА_3,він та Фомін незаперечують що домоволодіння продали,розрахунок отримали,- тому суд вважає.що немає необхідності відмінювати договір купівлі- продажу в повному обсязі ,який заключений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4,та залишити у власності ОСОБА_4 1/2 цього домоволодіння.

Також ОСОБА_1 не довела суду правові підстави,які передбачають в даному випадку стягнення моральної шкоди,поскільки документально власником не являлась,не довела причинний звязок між діями,які на її думку причинили шкоду та самою шкодою,- тому суд вважає в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене,суд керуючись ст.ст, 10,11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,ст.ст.22.23 КпШС Української PCP ( редакція 1969 р)215,216,386,387,388 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 будинковолодіння ,розташованного в м.Балта по вул.Дьячишина,29 Одеської області.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу будинковолодіння №29 по вул.Дьячишина в м.Балта Одеської області який заключений 13 серпня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2,посвідченим приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7,зареєстрованного в реєстрі за №2082,- в 1/2 частині.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1,- відмовити.

В позові ОСОБА_2,- відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_8 судові витрати на користь ОСОБА_1 в сумі 130 гр.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_8 держмито на користь держави в сумі 45 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів

СУДДЯ