Комінтернівський районний суд м.Харкова
Справа № 2-738
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Юрєвої А.М.

при секретарі Галда С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа Сьома Харківська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати свідоцтво про право на спадщину, видане 03.02.2000 року Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-220 на імя ОСОБА_3 недійсним, визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м.Харків, пр. 50-річчя СРСР, 105.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 посилалася на те, що 27.07.1999 року помер її рідний дядько ОСОБА_4, який перед смертю подарував їй належний йому житловий будинок з надвірними будівлями №105 по пр. 50-річчя СРСР в м.Харкові. Одразу після смерті ОСОБА_4 вона належним чином не оформила право власності на подарований житловий будинок з надвірними будівлями за адресою : м. Харків, пр. 50-річчя СРСР,105, через нестачу грошей.

У звязку з відсутністю в неї копії договору купівлі-продажу вона звернулася до нотаріальної контори, де вона дізналася про те, що вищезазначений будинок належить ОСОБА_3 Петрівні- дружині померлого ОСОБА_4. Отримати самостійно копію договору дарування не виявилося можливим.

Позивач вважає, що ОСОБА_3 незаконно отримала право власності на спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки на момент смерті у ОСОБА_4 не було будь-яких прав на зазначене домоволодіння.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, якого залучено до участі у справі як правонаступника після смерті ОСОБА_3, проти позову заперечував, посилаючись на незаконність позовних вимог ОСОБА_1.

Представник Сьомої Харківської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи є заяви про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 27 липня 1999 року в м.Харкові помер ОСОБА_4 / а.с.8,44/.

Згідно з довідкою Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 28.08.2009 року вбачається, що на імя ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями №105 по пр. Пятдесятиріччя СРСР у м.Харкові на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти включно, посвідченого 25.04.1956 року 7-ю ХДНК, р№4475.

На підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.02.2000 року 7-ю ХДНК за р№3-220, право власності на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями перейшло до ОСОБА_3, дружині померлого ОСОБА_4. Зазначені обставини також підтверджуються листами 7-ї Харківської державної нотаріальної контори та свідоцтвом про право на спадщину / а.с.5,16/.

22 листопада 2008 року в м.Харкові померла ОСОБА_3 / а.с.29,30,42,63-64,80/.

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2, який спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв, звернувшись 13.03.2009 року з відповідною заявою до Сьомої ХДНК / а.с.39-41,45-52,79/.

Згідно з листом Харківського обласного державного нотаріального архіву від 06.05.2010 року договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями №105 по пр. 50-річчя СРСР між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за період с 1.01.1999 року по 27.07.1999 року приватними нотаріусами не посвідчувався / а.с.71/.

З пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні встановлено, що договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями №105 по пр. 50-річчя СРСР в м.Харкові ОСОБА_4 оформляв самостійно, без неї, договір дарування вона не підписувала.

Відповідно до ст. 243 ЦК України в редакції 1963 року за договором дарування одна сторона передає безоплатно іншій стороні майно у власність.

Договір дарування вважається укладеним з моменту передання майна обдаровуваному.

У відповідності зі ст. 244 ЦК України в редакції 1963 року договір дарування на суму, більш ніж 500 руб. підлягає нотаріальному посвідченню.

Для договору дарування необхідна наявність взаємного волевиявлення сторін, без якої цей договір не є укладеним. Договір дарування не може бути укладеним на випадок настання смерті дарувальника, оскільки при цьому будуть порушені права спадкоємців.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 договір дарування не підписувала, не була присутньою при його оформленні, суд вважає, що її твердження про те, що ОСОБА_4 подарував їй житловий будинок з надвірними будівлями №105 по пр. 50-річчя СРСР в м.Харкові є надуманим.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищенаведені докази, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10,11,60,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст.ст. 243,244,524-525, 529,560 ЦК України в редакції 1963 року, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.02.2000 року Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №3-220 на імя ОСОБА_3 недійсним та про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями №105 по пр. 50- річчя СРСР в м.Харкові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення

Суддя -