18 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:
Головуючого судді: Богонюка М.Я.
Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.
При секретарі: Гарванко М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 липня 2009 року, -
Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи П'ятої Львівської державної нотаріальної контори про визнання договору дарування недійсним.
Визнано договір дарування квартири №208 будинку №39 на вул. В.Великого укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори 12.12.2005 року частково недійсним в частині дарування ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ? ідеальної частки квартири №208 будинку №39 на вул. В.Великого у м. Львові.
Визнано частково недійсним реєстрацію права власності на квартиру №208 будинку №39 на вул. В.Великого у м. Львові від 27.12.2005 року на ім'я ОСОБА_3.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? ідеальної частки квартири № 208 будинку №39 на вул. В.Великого у м. Львові.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Стверджує, що строк позовної давності про розірвання договору дарування один рік, позивачі по справі пропустили строк звернення до суду, не просили його поновити.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12 грудня 2005 року між ОСОБА_4, ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_3 з другої, укладено договір дарування згідно якого ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відчужили квартиру АДРЕСА_1, яка належала їм на праві власності по ? частині кожному, ОСОБА_3
В лютому 2008 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору дарування від 12.12.2005 року в частині ? квартири з підстав нерозуміння нею значення своїх дій та неможливості ними керувати на час укладення спірного договору.
Згідно ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.
Задовільняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору дарування квартири частині дарування ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ? ідеальної частки квартири №208 будинку №39 на вул. В.Великого у м. Львові, з підстав передбачених ст. 225 ЦК України, суд першої інстанції вірно виходив з того, що на момент укладення спірного договору ОСОБА_2 виявляла розлади психічної діяльності і за своїм станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Що стверджується висновком амбулаторної судово психіатричної експертизи від 02 лютого 2009 року складеного експертами КЗ "Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні", а також виписками з медичної картки ОСОБА_2 та поясненнями свідків.
Безпідставними є покликання апелянта на те, що позивачем пропущено річний термін позовної давності визначений для розірвання договору дарування, оскільки судом слухалась справа про визнання недійсним (а не розірвання) договору дарування, до якого застосовується трьохрічний термін позовної давності, який позивачем не пропущено.
Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 липня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: