Справа № 22ц-803/10р. Головуюча у І-й інстанції Чорна С.З.
Категорія справи 5 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Панчуку І.С.,

за участю представників позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та представника Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_2, на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 17 грудня 2009 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні її позову до Львівської міської ради, Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа КП ЛОР „БТІтаЕО, про визнання за позивачкою права власності на самочинно збудоване майно за адресою м.Львів, вул.Бережанська, 29.

Дане рішення оскаржив представник позивачки ОСОБА_3

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважає помилковим застосування судом до спірних правовідносин виключно норми ч.2 ст.331 ЦК України, в той час, коли ч.5 ст.376 ЦК України містить норми, котрі є спеціальними по відношенню до ст.331 ЦК України, оскільки передбачає можливість визнання судом на вимогу користувача земельної ділянки права власності на самочинно збудоване нерухоме майно і не містить вимоги про обовязкове звернення особи до органів місцевого самоврядування стосовно узаконення самочинного будівництва.

Вважає необгрунтованими висновки суду щодо невідповідності обєктів самочинного будівництва будівельним нормам і правилам, оскільки норми, на які міститься посилання у листі-відмові Управління архітектури Львівської міської ради, поширються на проектування нових і реконструкцію житлових будинків та діють починаючи з 01.01.2006 року, а обєкти самочинного будівництва та реконструкції побудовані до 1986 року.

Вважає, що судом не здобуто жодних доказів на спростування Висновків будівельно-технічного дослідження ТзОВ „Гал-Світ від 18.07.2008 року № 294, згідно яких спірні обєкти самочинного будівництва знаходяться в задовільному стані і придатні до експлуатації.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Стаття 376 ЦК України, на яку посилається апелянт, визначає загальні умови, за яких будівництво є самочинним, та правові наслідки його здійснення. Однак, ЦК України регулює відносини суто приватно-правового характеру, а тому ст.376 згаданого кодексу не можна вважати такою, що регламентує самочинне будівництво вичерпно та всебічно: зазначена стаття регулює лише один з аспектів самочинного будівництва, що повязаний з правом власності.

Згідно з пп.6 п. „б ч.1 ст.31 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування належить до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів. Таким чином, загальною процедурою вирішення справ щодо самочинного будівництва є адміністративна процедура, передбачена відповідними нормативно-правовими актами, а компетентними органами для її здійснення є органи місцевого самоврядування.

Оскаржуване рішення містить посилання на такі нормативно-правові акти: постанову КМ України від 08.10.2008 року № 923, якою затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів (згідно якого таке прийняття здійснюється на підставі свідоцтва про відповідність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, що видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю), а також на Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затверджене рішенням Львівського міськвиконкому від 18.11.2005 року № 1224.

Як вбачається з матеріалів справи і що визнали в суді апеляційної інстанції представники апелянта, позивачкою процедура, передбачена вище згаданими нормативно-правовими актами, дотримана не була, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині до уваги прийматись не можуть.

Як вбачається зі змісту ч.5 ст. 376 ЦК України, на яку посилається апелянт, право власності на самочинне будівництво може бути визнане за особою, що вимагає такого визнання, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що визначають цільове призначення такої земельної ділянки.

Такими документами є державні акти на право власності на землю або (відповідно) на право постійного користування землею, видачі яких передує відповідна процедура, яка передбачена чинним земельним законодавством, однак згаданих документів позивачкою до суду подано не було, що само по собі виключає застосування до спірних правовідносин ч.5 ст. 376 ЦК України.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_2, відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду м.Львова від 17 грудня 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: