Справа № 22ц-6726 Головуючий в І інстанції
Категорія 5 Доповідач Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Херсонської області у складі :

головуючого Колісниченка А.Г.,

суддів Вадзінського П.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі Перевознік В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та відкритого акціонерного товариства «Херсонське автотранспортне підприємство АТП 16560» на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 12.08.2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Херсонське автотранспортне підприємство АТП 16560»(надалі ВАТ «АТП-16560») про повернення безпідставно набутого майна , -

В С Т А Н О В И Л А :

До суду із вказаним позовом звернувся ОСОБА_3, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що на виконання рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.09.2006 року він сплатив на користь ВАТ «Херсонське АТП-16560» 6085,58 грн. Однак, ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 27.12.2006 року вказане рішення було скасовано і тому з 27.12.2006 року у відповідача відпали підстави для отримання вищевказаних коштів. Просив стягнути з відповідача 6085,58 грн. як безпідставно набуте майно, а також 410 грн. в рахунок 3% річних за користування чужими грошовими коштами, та 3187,02 грн. в рахунок втрат, внаслідок інфляції, а всього 9683,38 грн., а також судові витрати.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 12.08.2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. З ВАТ «АТП-16560» на користь позивача стягнуто 6085, 58 грн. рахунок безпідставно набутого майна, 108,67 в рахунок 3% річних за безпідставне користування чужими грошовими коштами та 6,14 грн. в рахунок інфляційного знецінення коштів, а також судові витрати у сумі 182 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Позивач, у поданій ним апеляційній скарзі,посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, в частині відмови йому у задоволенні вимог про стягнення 3% річних та втрат, повязаних з інфляцією, просить рішення суду у вказаній частині змінити та задовольнити його вимоги у повному обсязі.

ВАТ «АТП-16560» у своїй апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_3 у задоволенні його вимог.

ОСОБА_3, у судовому засіданні, на задоволенні своєї скарги наполягав, посилаючись на те, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норму ст.1212 ЦК України та неповно з'ясував обставини справи. Проти задоволення скарги ВАТ «АТП-16560» заперечував.

Представник ВАТ «АТП-16560», у судовому засіданні, на задоволенні свої скарги також наполягала, посилаючись на те, що підприємству тривалий час не було взагалі нічого відомо про перерахування позивачем будь-яких коштів, оскільки він не звертався на підприємство із вимогами про їх повернення, позивачем пропущено встановлений законом строк позовної давності, а суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність пропуску строку. Проти задоволення апеляції ОСОБА_3 заперечувала.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, що з'явились до судового засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах, визначених процесуальним законом, колегія суддів вважає, що апеляція ВАТ АТП-16560» підлягає задоволенню, а скарга ОСОБА_3 частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.09.2006 року з ОСОБА_3 та інших на користь ВАТ «АТП-16560» стягнуто солідарно балансову вартість адміністративної будівлі площею 212 м2 у сумі 20928 грн. Платіжним дорученням № 370 від 31.10.2006 року на користь відповідача ОСОБА_3 було перераховано 5585 грн. 58 коп., а відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 19 від 29ю.09.2006 року ним же сплачено ще 500 грн. Як пояснював позивач вказані кошти ним було перераховано відповідачу на виконання рішення суду від 14.09.2006 року. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 27.12.2006 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.09.2006 року було скасовано, а справу повернуто на новий розгляд. При новому розгляді справи 02.04.2007 року позовну заяву ВАТ «АТП-16560» залишено без розгляду. Представник ВАТ АТП-16560» неодноразово заявляв у судовому засіданні про застосування позовної давності до вимог ОСОБА_3

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.4 ст.267 сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначав сам ОСОБА_3 у поданій ним позовній заяві з 27.12.2006 року тобто з часу скасування рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.09.2006 року у відповідача відпали підстави для утримання коштів, сплачених ним на виконання вказаного рішення. Тобто позивач дізнався про порушення свого права 27.12.2006 року і саме з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності за вимогами по повернення безпідставно набутого майна, який закінчився 28.12.2009 року. Із даним позовом ОСОБА_3 звернувся 14.04.2010 року тобто поза межами встановленого строку позовної давності. Поважних причин, які б дозволяли поновити вказаний строк позивач не навів.

Висновок суду першої інстанції про те, що строк позовної давності позивачем не пропущено через розгляд судами справ за позовами ВАТ «АТП-16560» про витребування майна є хибним через неправильне застосування норм матеріального права, оскільки обставин, визначених ст.ст.263,264 ЦК України судом не встановлено. Тому рішення суду, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з підстав, передбачених п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 пропустив строк позовної давності і тому у задоволенні його позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Херсонське автотранспортне підприємство АТП 16560» задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 12.08.2010 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 скасувати, ухваливши по справі нове рішення.

ОСОБА_3 у задоволенні позову відмовити у повному обсязі через пропуск строку позовної давності.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий Колісниченко А.Г.

судді Вадзінський П.О.

ОСОБА_2