Апеляційний суд Чернівецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В.В.

суддів: Заводян К.І., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Брензило В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи Братанівська сільська рада, Сокирянська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними довіреності та договору дарування житлового будинку за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кельменецького районного суду від 12 листопада 2009 року ,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом.

Зазначав, що після смерті 2 грудня 2005 року його батька ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Зелена, 4-а в с. Братанівка Сокирянського району.

Він є єдиним спадкоємцем за законом.

Ним також зясовано, що за життя від імені батька 22 березня 2005 року була оформлена довіреність на імя ОСОБА_6, посвідчена секретарем виконавчого комітету Братанівської сільської ради.

На підставі вказаної довіреності ОСОБА_6 від імені батька 24 березня 2005 року уклала договір дарування спірного будинку, посвідчений нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу, на користь відповідача ОСОБА_3

________________________________________________________________________________

справа № 22ц 56 2010 р. Головуючий І інстанції категорія 19/21 ОСОБА_7

доповідач Яремко В.В.

Посилаючись на те, що його батько ОСОБА_5 на час видачі довіреності та укладання договору був психічно хворим, а саме, хворів сильним психозом на фоні деменції, а відповідно не мав необхідного обсягу дієздатності, не мав права вчиняти будь-яких правочинів, позивач просив визнати недійсними згадані довіреність та договір дарування.

Рішенням Кельменецького районного суду від 12 листопада 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Посилається на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно частин 1, 3 ст. 303 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обовязки осіб, які не брали участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору є в тому числі довіреність від 22 березня 2005 року, видана ОСОБА_5 на імя ОСОБА_6, посвідчена секретарем виконавчого комітету Братанівської сільської ради.

За характером спору відповідачем у ньому має бути ОСОБА_6

У порушення правил ст. 33 ЦПК суд не притягнув до участі у справі ОСОБА_6 як відповідачку.

У той же час, визнавши недійсною довіреність, видану на її імя, на підставі якої вона в подальшому вчинила правочин договір дарування, суд таким чином вирішив питання про її права та обовязки.

Вказане порушення норм процесуального права є таким, що відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК дає апеляційному суду право вийти за межі доводів апеляційної скарги та згідно п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід вирішити питання про притягнення до участі у справі як відповідача ОСОБА_6.

Суду слід також уточнити правові підстави предявлення позову, оскільки у позовній заяві такою підставою зазначена ст. 226 ЦК України, яка регулює правові наслідки вчинення правочину недієздатною особою, а позивач посилався на докази того, що ОСОБА_5 на час вчинення правочинів не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними (ст. 225 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Зважаючи на те, що предметом спору є нерухоме майно житловий будинок, який знаходиться на території Сокирянського району, суду слід також вирішити питання про розгляд справи повноважним судом.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 307, 311 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кельменецького районного суду від 12 листопада 2009 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді: