Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-1030/2010 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2010 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Ніколаєвої І. К.

при секретарі Карпенко С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради

про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача ОСОБА_2 селищної ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 13 листопада 2009 року померла його мати ОСОБА_3, які на момент смерті належала на праві приватної власності земельна ділянка (пай) загальним розміром 5,950 га, яка знаходиться на території ОСОБА_2 селищної ради та грошові вклади у ОСОБА_2 відділення ощадного банку України. За життя померла склала заповіт відповідно до якого заповіла вказане вище майно позивачеві. Позивач своєчасно не звернувся до із заявою про отримання спадщини і тому на цей час нотаріус відмовив мені у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом саме через пропущення строку для подачі заяви.

На підставі ст. ст. 328, 373, 392, 1223, 1225, 1270-1272 ЦК України позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку та на грошовий вклад.

Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, просить його задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 селищної ради надійшла заява з проханням справу розглянути справу без участі їх представника.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що 13 листопада 2009 року померла мати позивача ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю 24) площею 5,950 га розташованої на території ОСОБА_2 селищної ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй відповідно на підставі Державного акту серії IV-ДП № 100524 та грошові вклади у ВОБ 2992 по рахунку № НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 296517, копією Державного акту на право приватної власності на землю.

Відповідно до заповіту від 31 липня 2009 року посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_3 заповіла позивачу належну їй земельну ділянку та грошові вклади, що підтверджується копією заповіту.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Таким чином позивач є спадкоємцем за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач звернувся до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки він пропустиів строк для прийняття спадщини, що підтверджується листом нотаріуса від 31 липня 2010 року № 639/01-14.

Позивач пропустив вказний шестимісячний строк, у звязку з завантаженістю на роботі та юридичною безграмотністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві від часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на час відкриття.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 4 ППВСУ «Про практику розгляду судами України справ Про спадкування» передбачений ст. 549 ЦК ( ст. 1270 ЦК України в новій редакції) шестимісячний строк для прийняття спадщини, може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261,1268 1269, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку (пай 24) площею 5,950 га розташовану на території ОСОБА_2 селищної ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала, померлій 13.11.2009 року ОСОБА_3, на підставі Державного акту серії IV-ДП № 100524.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно, а саме на грошові вклади та компенсації до них, що належали померлій 13.11.2009 року ОСОБА_3, на підставі рахунку № НОМЕР_1 у відділенні Ощадного банку України № 2992.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. К. Ніколаєва