Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Р І Ш Е Н Н Я

И М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого - судді Нікітенко Н.П., при секретарі Висоцькій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора , про визнання недійсними відмов від прийняття спадщини, про визнання частково недійсними свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом, про визнання права власності на частину будинку,

в с т а н о в и в :

В серпні 2006 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсними його відмов від прийняття спадщини, про визнання частково недійсними свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом, про визнання права власності на частину будинку та земельної ділянки, в якому свої відмови від прийняття спадщини після померлої 10 травня 2004 року дружини ОСОБА_5, вважає недійсними, посилаючись на те, що відмовляючись від спадщини діяв під впливом обману з боку відповідача ОСОБА_2, його обіцянки про догляд та допомогу та придбання однокімнатної квартири замість частки в житловому будинку.

Оскільки ОСОБА_2 жодну зі своїх обіцянок не виконав, позивач ОСОБА_4 просив суд визнати недійсними його відмову від прийняття спадщини від 10 вересня 2004 року та відмову від прийняття спадщини від 23 березня 2005 року, визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини житлового будинку № 31 по вул.Станіславського в м.Запоріжжі , видане ОСОБА_2 23 березня 2005року, визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0406 га, розташовану за адресою: м.Запоріжжя, вул.Станіславського, буд.31, видане ОСОБА_2 16 грудня 2005року, визнати право власності на ? частину житлового будинку № 31 по вул.Станіславського в м.Запоріжжі, визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0203га , розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Станіславського, буд.31.

Під час розгляду справи по суті позивач ОСОБА_4 помер . Правонаступником стала дружина ОСОБА_1 , яка була залучена по справі, як правонаступник позивача.

Відповідач позов не визнав, представник відповідача суду пояснила, що 14 лютого 2003 року ОСОБА_5 дружина ОСОБА_4 та рідна тітка відповідача ОСОБА_2, склала заповіт (а.с.36), яким заповідала все своє майно в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_4

На час смерті, а , саме 10.05.2004р., ОСОБА_5 належало та на її ім»я було зареєстровано жилий будинок № 31 по вул. Станіславського в м.Запоріжжі : 1/3 частка на підставі договору дарування між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та 2/3 на підставі договору довічного утримання між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка є рідною матір»ю померлої ОСОБА_5, але відмовилась від прийняття спадщини за законом після померлої 10 травня 2004 року ОСОБА_5 (а.с. 35) та дала згоду на довічне утримання збоку ОСОБА_2, як спадкоємця ОСОБА_5Л.(а.с. 34) , та земельна ділянка площею 0, 1406га.

Представник відповідача щодо самого позову ОСОБА_4 письмово висловила свої заперечення в яких вважає його поданим під впливом нової дружини позивача ОСОБА_1, яка з корисних мотивів увійшла в якості домогосподарки до будинку відповідача у листопаді 2005 року, та використав стан здоров»я та вік позивача , 14 липня 2006 року уклала з ним шлюб, після чого у серпні 2006 року отримала довіреність, а у вересні 2006 року подала до суду заяву (ас. 100-101)

Представник третьої особи Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори до суду не з»явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно. До суду надійшла заява, в якій ОСОБА_3 державна нотаріальна контора просить розглянути справу без участі їх представника (а.с.40).

Вислухавши пояснення сторін, представника, свідків , суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що спадкоємцями спадкового майна після померлої 10 травня 2004 року ОСОБА_5 були її мати ОСОБА_6, спадкоємиця за законом, яка заявою від 14 вересня 2004р. відмовилася від спадщини (а.с.35), та заявою від 14 вересня 2004р. дала згоду на перехід всіх прав та обов»язків за договором довічного утримання у зв»язку зі смертю ОСОБА_5 до її спадкоємця за заповітом ОСОБА_2, чоловік - спадкоємець за заповітом та за законом - ОСОБА_4, який розпорядився власним правом і відмовився від спадщини після померлої 10 травня 2004р. дружини ОСОБА_5 , по-перше, 14 вересня 2004р. за заповітом (а.с.31), по-друге , від обов»язкової частки 23 березня 2005р. та відповідач ОСОБА_2, спадкоємиць за заповітом.

Спадкоємець ОСОБА_4 реалізував належне йому особисте право відмовитися від прийняття спадщини.

Згідно ч.6 ст.1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Тому, посилання позивача ОСОБА_1 на те, що відмова від спадщини ОСОБА_4 була здійснена за умови придбання для нього іншого житла, в якому нібито він мав намір проживати, судом не сприймається.

Стосовно догляду за ОСОБА_4 з боку ОСОБА_2, то сама позивач ОСОБА_1, в судовому засіданні 02 жовтня 2007 року поясняла, що ОСОБА_2 винайняв її доглядати за ОСОБА_4 та його дружиною. Після смерті дружини ОСОБА_4, ОСОБА_2 залишив її проживати в будинку, для того, щоб вона продовжувала доглядати за ОСОБА_4А.(а.с. 103)

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що «ОСОБА_8 все время пользуется той частью, где и жили. Его не ущемляли. Нянька жила в доме ухаживала за ОСОБА_8. (а.с.109)

Свідок ОСОБА_9, яка працює завідуючою Першої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори, підтвердила, що саме вона посвідчувала справжність підпису ОСОБА_4 на його заяві 10 вересня 2004 року, при цьому вона роз»яснила ОСОБА_4, що на протязі півроку він має можливість відмовитись від підписаної ним заяви. Відмова посвідчувалася без умов, та якщо б нотаріусу стало відомо про тиск на заявника або умову у вигляді придбання квартири за це, то вона б відмовила в посвідченні такої заяви про відмову від спадщини (л.с.127)

У частині 1 статті 1273 ЦК України чітко визначено, що відмова від спадщини може бути здійснена тільки протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкодавець ОСОБА_5 померла 10 травня 2004 року.

14 вересня 2004 року до Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори надійшла заява гр.ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якою він спадкоємець за заповітом, відмовляється від спадщини, яка залишилися після померлої 10 травня 2004 року ОСОБА_5. На заяві нотаріально засвідчена 10 вересня 2004 року державним нотаріусом Першої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори, справжність підпису заявника ОСОБА_4 На підставі цієї заяви Другою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 804 за 2004 рік після померлої ОСОБА_5 (а.с.31)

23 березня 2005 року під час оформлення спадщини ОСОБА_2 після померлої ОСОБА_5 до Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, особисто надав заяву, якою він повідомляє, що йому відомий зміст заповіту, посвідченого ОСОБА_10, приватним нотаріусом 14 лютого 2003 року за р.№196 від імені його дружини гр..ОСОБА_5, померлої 10 травня 2004 року. Цією заявою він повідомив, що від спадщини в установлені законом строки він відмовився, хоча й проживав зі спадкодавицею за однією адресою, на отримання обов»язкової частки у спадщині не претендує, до суду звертатися не буде і претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на ім»я спадкоємця за заповітом ОСОБА_2.(а.с. 27) . Заяви подані з додержанням вимог закону щодо форми та відповідають вимогам, що стосуються документів, які подаються для вчинення нотаріальних дій.

З урахуванням заяв про відмову від спадщини після померлої 10 травня 2004 року ОСОБА_5 її чоловіка -ОСОБА_11, та заяв матері померлої ОСОБА_6: про відмову від спадщини за законом (а.с.35) та її заяви про згоду, на те, щоб всі права та обов»язки набувача за договором довічного утримання у зв»язку зі смертю ОСОБА_5 перейшли до її спадкоємця за заповітом гр. ОСОБА_2 (а.с.34), ОСОБА_2 отримав 23 березня 2005 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом , зареєстроване за р.№ 1-383 на 1/3 частку житлового будинку №31 по вул. Станіславського в м.Запоріжжі, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі договору дарування та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки вищевказаного житлового будинку, набутих спадкодавцем ОСОБА_5 за договором довічного утримання, обов»язки по виконанню якого: довічно утримувати(доглядати) гр. ОСОБА_6, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою зі збереженням в її безоплатному довічному користуванні всю ту частину будинку, що вона займає, зареєстроване в реєстрі за № 1-382, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване за р.№ 1-3534 на земельну ділянку (а.с.21).

Судом встановлена безспірність оформлюваних документів, у тому числі , безспірність посвідчуваних нотаріусами. Жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_4 відмовився від спадщини під впливом обману з боку відповідача ОСОБА_2 судом не виявлено.

Суд не знаходить підстав для задоволення позову про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, оскільки право розпорядження власними правами та конкретним майном належить до повноважень їх реального власника, яким виступав ОСОБА_4, а не потенційного спадкоємця його дружини ОСОБА_1 тому, що статтею 37 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії цивільного процесу. Основою процесуального наступництва є наступництво у матеріальних правах та обов»язках, тобто правонаступництво можливе тільки за вимогами майнового характеру. Правонаступництво не допускається, якщо вимога тісно пов»язана з особистістю.

Позовні вимоги правонаступника ОСОБА_1 про визнання частково недійсними свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом та про визнання права власності на частину будинку , які є похідними від вимоги про визнання недійсними відмов від прийняття спадщини , задоволенню не підлягають , оскільки для цього немає визначених законом підстав.

Керуючись ст.ст.10,11,37,60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 1273, 1274, 1275 ЦК України, суд

В и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову про визнання недійсними відмов від прийняття спадщини, про визнання частково недійсними свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом, про визнання права власності на частину домоволодіння спадкоємцю ОСОБА_4 ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції.

Суддя Нікітенко Н.П.