Добропільський міськрайонний суд Донецької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Добропілля 19 жовтня 2010 р.

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Андрєєва П.Ф.

при секретарі Коверченковій М.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу з ОСОБА_3 вказавши, що 25 червня 2009 року між нею та відповідачем був укладений договір позики у розмірі 12000грв. Договір був оформлений в простій письмовій формі, про що свідчить розписка, написана відповідачем ОСОБА_3 власноручно. Згідно даної відповідачем розписки, вона зобов'язувалася повернути борг на першу її вимогу. 20 квітня 2010 року вона звернулась з проханням до відповідача повернути борг до 1 травня 2010 року, однак ОСОБА_3 виконала своїх зобов'язань. В теперішній час вона змушена звертатися до суду в судовому порядку стягнути з відповідача суму боргу за договором позики, згідно розписки у розмірі 12000грв.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити, стягнути суму боргу у розмірі 12000грв. В частині позовних вимог про сплату відповідачем боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 5% річних від простроченої суми відмовився.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, підтвердивши факт отримання позики грошових коштів в сумі 12000грв., та підтвердив, що розписка написана нею власноручно. Зазначену суму боргу у розмірі 12000грв. вона позивачу повернула у повному обсязі, однак розписок, що вона повертала позичальнику гроші вона не брала, а також свідків які б підтвердили обставини повернення боргу у неї немає. Просила у позові відмовити.

Заслухавши позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей.

Згідно наданої позивачем в судовому засіданні розписки від 25 червня 2009 року та її ксерокопії, вбачається, що дійсно ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 12000грв. та зобов'язалася повернути борг по першій вимозі позичальника.

Вказаний факт відповідач в судовому засіданні не заперечував.

Доводи відповідача, що в наданій розписці від 25червня 2009 року вказані суми 6 листопада - 2000грв., 6 грудня -2000грв., 6 січня - 2000грв., 6 лютого - 2000грв., 6 березня - 2000грв., 6 квітня - 2000грв., всього 12000грв., не може бути прийнята судом до уваги, так як позивач грошей від відповідача не отримувала, а тільки робила відмітки про щомісячний борг відповідача згідно обіцянок ОСОБА_2

Яких-небудь доказів, що свідчать про те, що договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини, позики грошей у меншій кількості і повернення позики відповідачем не представлено, а в судовому засіданні не встановлено.

З обліком викладеного, суд находить, що вимоги позивача про стягнення боргу у розмірі 12000грв. є обґрунтованими.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення основної суми боргу підлягають

задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 12000грн.

Крім того, суд вважає необхідним, згідно вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог позивача, тобто в розмірі 198грв., витрати за інформаційно-технічне забезпечення слухання справи 120грв.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України,ст..ст. 1046,1047,1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до про стягнення суми боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 12000гривень, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 198гривень, витрати за інформаційно-технічне забезпечення слухання справи 120гривень, а всього 12318гривень (дванадцять тисяч триста вісімнадцять гривень).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Складено власноручно в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя П.Ф.Андрєєв