АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-7672/10* Головуючий у 1-й інстанції Альошина Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Шабовської В.А. Лобова О.А.

при секретарі: Амеліній М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 грудня 2009 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання здійснити нарахування державної соціальної допомоги дитини війни ,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду ,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 грудня 2009 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохала скасувати дану постанову вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 піддягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий суд прийшов до висновку , що ксьондз пропустила процесуальний строк передбачений ст.. 99 КАС України для звернення до суду.

Однак вказаний висновок суду суперечить нормам матеріального права.

З матеріалів справи вбачається . що позивач є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» та відповідно до ст.6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007року №6-рп/2007 та від 22.05.2008року № 10-рп/2008, визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та п.п.41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Оскільки вище вказаними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися неконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягали застосуванню.

За таких обставин відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплати до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу належні нарахування ( за той період часу, коли дія цієї

норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008року визнано неконституційними положення п. п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме редакція ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на 2008 рік, отже з цього дня вона втратила чинність і не підлягала застосуванню.

Однак місцевий суд невірно , за період з 09.07.2007р.по 31.12.2007р. та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по час звернення з позовом до суду 29 жовтня 2009 року , відмовив в задоволенні позовних вимог, не врахувавши при цьому , що якщо невиплата пенсії мала місце з вини органу . який призначає та виплачує пенсію, то строк позовної давності за такими вимогами не застосовується. Тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.303,п.3 ч.І ст.307,ст.ст.309 ч.І п.4,314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ксьондз ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Миргородського міськрайонного суду від 25 грудня 2009 року скасувати.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» , та провести відповідні виплати з 09 липня 2007року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008року по 31 грудня 2008року та з 1 січня 2009 року^29 жовтня 2009 року щґ з урахуванням проведених виплат.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Судді: підписи

Згідно: