Справа № 22ц-6287/10р. Головуюча у І-й інстанції Грудова Н.Б.
Категорія справи 6 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Курій Н.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Качмар М.Я.

та за участю представника Сихівської районної адміністрації ОСОБА_3, ОСОБА_4 і його представника ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2008 року Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом (позовні вимоги та склад учасників процесу по якому неодноразово уточнювались) до ОСОБА_4, ОСОБА_8 і ОСОБА_6, треті особи - Львівська міська рада, Державне підприємство Житлово-комунальна контора і ОСОБА_7, про „зобовязання відповідачів демонтувати на прибудинковій території житлового будинку № 13-а на вул. Тернопільській у м. Львові „частину металевої огорожі на фундаменті довжиною 24,2 м (позначеної в плані прибудинкової території від 24.06.2010 року літ. а-г) від стіни квартири № 1 будинку № 13а на вул. Тернопільській.

Оскаржуваним рішенням позов Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено та зобовязано ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_13 Маряна Романовича, ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_15 і ОСОБА_16 демонтувати на прибудинковій території житлового будинку № 13-а на вул. Тернопільській у м. Львові частину металевої огорожі на фундаменті довжиною 24,2 м, починаючи від стіни квартири № 1 згаданого будинку (в подальшому „спірна огорожа).

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_4.

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та на неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що ЛКП „Новий Львів, склавши акти про самочинне будівництво, вийшло за межі своїх повноважень.

Звертає увагу на те, що звернення мешканців будинку до голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради та Міського голови м. Львова щодо ситуації, яка склалася внаслідок відновлення огорожі, залишились без відповіді.

Вважає, що судом безпідставно застосовано до спірних правовідносин ст. 376 ЦК України, оскільки він притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, що передбачає відповідальність за порушення правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів.

Вважає, що відновлення огорожі не відноситься до будівельних робіт.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача і ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 125 Земельного кодексу України встановлено, що приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно п. 3.9.3 Правил благоустрою і утримання території м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 26.10.2000 року № 816, забороняється самовільно встановлювати тимчасові і постійні огорожі і відгородження.

Порядок влаштування огорож у м. Львові регламентується Положенням про порядок влаштування огорож земельних ділянок у м. Львові, затвердженим рішенням Львівського міськвиконкому від 07.05.2004 року № 412 „Про затвердження Положення про порядок влаштування огорож у м. Львові, п. 5.2 якого встановлено (зокрема), що дозвіл на влаштування огорожі надається рішенням виконкому.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна огорожа конструктивно влаштована на бетонній підготовці та складається з металевих стовпців, які зєднані з землею фундаментом (а.с. 49-56), а відтак вона не потрапляє у Перелік будівельних робіт на які не вимагається дозвіл, який встановлений Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим наказом Держбуду України від 05.12.2000 року № 273.

Відповідачами не подано до суду будь-яких доказів того, що Львівським міськвиконкомом надавався будь-кому дозвіл на встановлення спірної огорожі, так само, як і доказів про права на земельну ділянку на якій її встановлено.

З урахуванням вище наведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що спірна огорожа є обєктом нерухомості, який встановлено самовільно, а відтак обґрунтовано визнав позов таким, що підлягає до задоволення.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: