Сокальський районний суд Львівської області
РІШЕННЯ Справа №2-1552

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 2010р.

08 листопада 2010 року Сокальський районний суд Львівської області

в складі: головуючого- судді Л.Ю.Фарина

при секретарі Матолінець З.М., А.Б.Сало

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокалі, Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб КП «Сокальжитлокомунсервіс», Сокальської міської ради про вселення, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач по первісному позову ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом покликаючись на те, що відповідач є її дідом. Він є основним квартиронаймачем жилої площі квартири АДРЕСА_1. У квартирі зареєстрована та проживає її баба ОСОБА_3. Вона також є зареєстрованою та проживала у спірній квартирі до лютого 2010р. Квартира не приватизована. В кінці 2009р. Баба ОСОБА_3 попросила в неї ключі від квартири і вона їх віддала, так як баба постійно знаходилася в квартирі і відкривала двері, то особливої потреби в ключах в неї не було. 23.01.2010р. вона вийшла заміж за ОСОБА_4 з того часу баба перестала її впускати у квартиру і вимагала, щоб вона забрала всі свої речі. Вона змушена була поселитися тимчасово і проживати в квартирі батьків чоловіка. Ні він, ні вона свого житла не мають. Вона звернулася до дільничного уповноваженого за допомогою, сподіваючись на те, що він пояснить ОСОБА_3, що вона не має права не впускати її в квартиру де вона проживає і де зареєстрована. Працівник міліції приходив до відповідача, але ця розмова не дала ніяких результатів. Вона є членом сім»ї наймача, і була відсутньою понад шість місяців у спірній квартирі з поважних причин, так як речі забрала з квартири в лютому 2010р. зрозумівши, що її хочуть позбавити житла. В зв"язку з цим первісний позивач просить постановити рішення, яким вселити в квартиру АДРЕСА_2.

Крім того, ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що він є основним квартиронаймачем жилої площі квартири АДРЕСА_3. Разом з нею на цій житловій площі зареєстрована і проживає його дружина ОСОБА_3, а з 14.02.2007р. зареєстрована онука ОСОБА_5, яка проживала в квартирі до вересня 2009р. На початку вересня 2009р. відповідач ОСОБА_5 забрала всі свої речі і перейшла жити в інший будинок №54 квартири №2 по вул.Героїв УПА в м.Сокаль в сім»ю свого нареченого, з яким зареєструвала шлюб 23.01.2010р. в Сокальському РАЦСі, змінивши прізвище на ОСОБА_4. Відповідач перейшла добровільно на постійне місце проживання до свого чоловіка ОСОБА_4 Він запропонував відповідачу знятись з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1, однак зробити це вона відмовилась. Ст.72 ЖК України регулює порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк проводиться в судовому порядку. При тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Просив суд визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою суду 07.10.2010р. було об»єднано вказані позови в одне провадження.

В судовому засіданні позивач по первісному позову ОСОБА_1 позовні вимоги первісного позову підтримала повністю, зустрічний позов заперечила. Суду пояснила, в грудні 2009р. баба вигнала її із квартири АДРЕСА_1, де вона проживала і є зареєстрованою. В спірній квартирі проживає крім баби, дід, рідна сестра ОСОБА_4 з малою дитиною. Квартира є двокімнатною. Ще змалку її баба її недолюблювала, а любила її сестру ОСОБА_4. Між ними часто виникали сварки та непорозуміння, баба постійно її ображала нецензурними словами. Безпідставно викликала працівників міліції. До цього часу вона ще не забрала з квартири свої речі. Бувало, що вона поверталася пізно ввечері додому, а баба не впускає її додому, тому вона йшла ночувати до батьків свого хлопця, а зранку коли баба була на роботі поверталася додому. В грудні 2009р. вона віддала бабі ключі від квартири, оскільки остання виганяла її з квартири та пішла проживати до батьків свого хлопця (теперішнього чоловіка) ОСОБА_1. З приводу її виселення з квартири вона не зверталась ні у відділок міліції, ні у ЖЕК. Після одруження в січні 2010р. вони з чоловіком вирішили жити окремо від баби. Спочатку один місяць вони пожили в батьків чоловіка, а потім пішли винаймати квартиру в м.Сокаль по вул..Шептицького 151/45. Вона не має наміру повертатись проживати до баби, їй лише потрібно бути зареєстрованою у спірній квартирі до того часу поки батьки чоловіка не куплять їм житло.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 - позовні вимоги первісного позову підтримала повністю, зустрічний позов заперечила. Суду пояснила що ОСОБА_1 не втратила проживання у спірній квартирі, так як була відсутньою у ній з поважних причин: її баба вигнала здому та не впускає в квартиру. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час спільного проживання часто виникали конфлікти та непорозуміння, що призвели до розгляду справи в суді.

Представник відповідача по первісному позову ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову заперечила, підтримала зустрічний позов. Суду пояснила, що її онука ОСОБА_1 є зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1995р. Коли онука підросла, то почала негативно поводитись: пізно приходити додому, гуляти по барах з чоловіками, або взагалі не ночувати вдома. Через таку її поведінку між ними почали виникати конфлікти, онука могла підняти на неї руку. В вересні 2009р. після побиття її дочкою та онукою ОСОБА_1 вона викликала працівників міліції. Крім того, ОСОБА_1 не оплачувала житлово-комунальні послуги. Ключі від вхідних дверей у онуки вона не вимагала, остання говорить неправду: вона просто їх загубила, замки до вхідних дверей спірної квартири не мінялись. На даний час у спірній двокімнатній квартирі, яка ще не приватизована проживає вона, її чоловік та друга онука ОСОБА_4 з малолітньою дитиною. Позивач по первісному позову чинить перешкоди у приватизації вищевказаної квартири, оскільки є зареєстрованою в ній та не проживає. З квартири вона її не виганяла, ОСОБА_1 сама вирішила піти проживати до батьків свого теперішнього чоловіка ОСОБА_4 Тому вважає, що позов про її вселення є безпідставним. Позивач в судовому засіданні визнала факт, що не має наміру проживати у її квартирі, а лише бажає бути в ній зареєстрованою: таким чином, про яке вселення можна говорити взагалі.

Представник відповідач по первісному позову ОСОБА_7 в судовому засіданні проти первісного позову заперечила, підтримала зустрічний позов. Суду пояснила, що ОСОБА_1 будучи зареєстрованою в спірній квартирі, в ній не проживає з вересня 2009р. Позивач по первісному позову з цього часу пішла проживати до батьків свого нареченого, а після укладення шлюбу молоде подружжя почало винаймати квартиру. Таким чином, ОСОБА_1 фактично створивши нову сім»ю, перестала бути членом сім»ї наймача. Крім того, вона добровільно пішла з спірної квартири, ніхто її не виганяв, ключів не забирав. З пояснень ОСОБА_1 вбачається, за її цікавить лише реєстрація в квартирі, а не проживання у ній. Також остання ствердила, що після одруження вони з чоловіком вирішили проживати окремо. Позивач по первісному позову проживаючи разом з бабою та дідом до вересня 2009р., ображала останніх, влаштовувала їм сварки, наносила бабі побої. З приводу негативної поведінки онуки ОСОБА_3 неодноразово зверталася із відповідними заявами в міліцію. ОСОБА_1 не має ані юридичного, ані морального права ставити питання про її вселення в спірну квартиру, оскільки втратила право користуватись нею.

Представники КП «Сокальжитлокомунсервіс», Сокальської міської ради в судове засідання не з»явилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона є свекрухою ОСОБА_1 З того часу як ОСОБА_1 почала зустрічатись з її сином з червня 2009р., то приблизно п»ять разів, що вона пам»ятає вночі вона телефонувала її сину та просилась до них на ночівлю, так як її баба не впускала додому. Переночувавши її невістка зранку поверталась додому коли її баба пішла на роботу. ОСОБА_1 з її сином почали разом проживати у неї вдома з грудня 2009р., проте, в цей період часу невістка ходила додому до баби брала свої речі. Невістка часто конфліктувала з бабою. Вона має намір купити своєму сину квартиру, в якій зможе проживати він разом із своєю дружиною. Проте на даний час ОСОБА_1 не має змоги зареєструватись у квартирі, яку вони наймають, вона не може висіти в повітрі, тому і наполягає, щоб поки що не скасовувати її реєстрацію, вона погоджується платити комунальні послуги за житло. Після одруження її син з невісткою одразу ж вирішили жити окремо від бабці та діда і не планували жити в спірній квартирі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона є матір»ю ОСОБА_1 та дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_10 Ще з самого дитинства її дочку ОСОБА_11 не полюбила її баба. Коли вона проживала разом з двома дітьми у батьків, її мати постійно з нею скандалила, всіляко її обзивала, навіть їжу від них ховала. Її дочка ОСОБА_11 боїться приходити в спірну квартиру, так як баба її все одно виживить. Бувало й таке що ОСОБА_10 ночувала в неї на роботі, в сусідів. На даний час її донька разом із чоловіком винаймають квартиру, таким чином, до того часу поки вона не буде мати власного житла, до тих пір вона не має де зареєструватись. Її дочка не має наміру проживати у баби, а лише хочуть тимчасово бути в неї зареєстрованою.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що вона є матір»ю відповідача ОСОБА_2 вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Зі слів своєї онуки ОСОБА_10 та правнучки ОСОБА_10 їй відомо, що її невістка ОСОБА_3 влаштовує сварки, виганяє їх з дому. Коли вона прийшла до свого сина додому, її невістка їй не запропонувала навіть чаю. ОСОБА_13 після одруження пішла проживати окремо в квартиру, яку планують з часом викупити для них батьки чоловіка ОСОБА_13.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що вона є бабою чоловіка ОСОБА_1, проживає вона в с.Опільсько Сокальського району. Зі слів її онука ОСОБА_4 їй стало відомо, що у його дружини ОСОБА_1 погані стосунки з бабою, остання її виганяє здому. Після одруження онук з дружиною пішли винаймати квартиру в м.Сокаль по вул.Шептицького. Цю квартиру вони мають намір викупити: частинами оплачують її вартість. Вона також надає власні кошти онуку, щоб вони поскоріше викупили житло.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що вона є подругою ОСОБА_1 Протягом літо-осені 2009р. неодноразово ОСОБА_1 ночувала у неї вдома, так як після того як вони пізно повертались з прогулянки 22.00, 24.00, 02.00год. баба ОСОБА_1 не впускала додому. Про те, що баба виганяє ОСОБА_1 з дому вона дізналась зі слів подруги: особисто вона цього не бачила.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою відповідача по первісному позову ОСОБА_2 (вони проживають в одному під»їзді: вона на другому поверсі, він на п»ятому). Півроку тому ОСОБА_1 ночувала у неї вдома, так як після того як вони пізно повертались з прогулянки баба не впускала ОСОБА_1 додому. Про те, що баба виганяє ОСОБА_1 з дому вона дізналась з її слів: особисто вона цього не бачила. Коли ОСОБА_1 в січні 2010р. мала намір одружитись, то з майбутнім чоловіком вони планували жити окремо від баби. На разі їй стало відомо зі слів ОСОБА_1, що її свекруха ОСОБА_8 планує купити для них житло. Проживати у баби вони не будуть, ОСОБА_1 потрібна лише прописка до того часу поки вона не зареєструється у власній квартирі.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що він працює дільничним інспектором Сокальського РВ ГУМВСУ. В період вересень-жовтень 2010р. до них у відділок із заявою звернулася ОСОБА_3 стосовно негативної поведінки щодо неї її онуки ОСОБА_1 За її заявою ним було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.09.2010р. щодо ОСОБА_1 та винесено офіційне застереження про недопустимість антигромадської поведінки ОСОБА_3, ОСОБА_1, та ОСОБА_18 в побуті. Особисто він не бачив, що ОСОБА_3 виганяла з квартири свою онуку ОСОБА_1 Остання з цього приводу не зверталась у міліцію із відповідними заявами.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи по заявах ОСОБА_3 (№ 328-1150 від 31.08.2010р., №328-1290 від 16.09.2010р., №328-1412 06.10.2010р., №328-1492 від 20.10.2010р.) вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово зверталась в Сокальський РВ ГУМВС України у Львівській області стосовно погроз фізичною розправою щодо неї її онукою ОСОБА_1 За її заявами були прийняті постанови про відмову в порушенні кримінальної справи (02.09.2010р., 18.09.2010р., 08.10.2010р.) та винесено офіційне застереження про недопустимість антигромадської поведінки ОСОБА_3, ОСОБА_1, та ОСОБА_18

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що в первісному позові слід відмовити, а зустрічний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно рішення виконавчого комітету Сокальської ради депутатів трудящих міста Сокаль Львівської області від 25.04.1973р. встановлено, що відповідачу по первісному позову ОСОБА_2 було видано ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_4 (тепер ОСОБА_6 УПА) м.Сокаль. Ордер було видано на ім.»я ОСОБА_2 та членів його сім»ї в т.ч. його дружину ОСОБА_3 та дочку ОСОБА_3 (тепер ОСОБА_6)О.П., які були в цій квартирі зареєстровані. У 1995р. до сім»ї ОСОБА_3 у спірну квартиру вселились ОСОБА_3 (тепер ОСОБА_1С.) та ОСОБА_19

Судом встановлено, що ОСОБА_19 вийшла заміж та пішла проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3, при цьому була скасована її реєстрація в спірній квартирі. А ОСОБА_9 - 17.12.2009р. знялась з реєстрації у спірній квартирі та пішла проживати в ІНФОРМАЦІЯ_4.

З Довідки КП «Сокальжитлокомунсервіс» від 12.02.2010р. вбачається, що в квартирі АДРЕСА_5 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Актом виконавчого комітету Сокальської міської ради від 11.02.2010р. встановлено, що ОСОБА_5 1990р.н. в м.Сокаль по вул..Героїв УПА 9/49 не проживає протягом шести місяців.

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час спільного проживання постійно виникали конфлікти.

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що в вересні 2009р. її онука ОСОБА_1 пішла проживати до свого нареченого ОСОБА_4 за адресою м.Сокаль вул.Героїв УПА 54/2. В грудні 2009р. вона прийшла до неї додому та забрала всі свої речі. А 23 січня 2010р. її онука ОСОБА_1 узаконила стосунки (зареєструвала шлюб) з ОСОБА_4 Проживши деякий час у батьків чоловіка, молоде подружжя пішло винаймати квартиру в м.Сокаль по вул.Шептицького 151/45. Вона свою онуку не виганяла, остання з власної ініціативи пішла від неї проживати до свого нареченого.

Відповідно до ст.64 Житлового Кодексу України члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім»ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо ці особи перестали бути членами сім»ї наймача, але продовжують проживати в займаному житловому приміщенні, вони мають такі ж права і обов»язки, як і наймач та члени його сім»ї.

На підставі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Ст.72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

В судовому засіданні з пояснень позивача по первісному позову, встановлено, що через часті конфлікти з бабою вона змушена була піти проживати до свого нареченого ОСОБА_4 (теперішнього чоловіка). Вона не має наміру повертатись в спірну квартиру для проживання, їй необхідна лише реєстрація в ній, так як на даний час вона не має власного житла і винаймає квартиру.

З пояснень свідка ОСОБА_8 встановлено, що вона має намір купити своєму сину та невістці квартиру. Молоде подружжя не планують проживати у спірній квартирі. Проте, до того часу поки не буде вирішене квартирне питання, її невістка не має де зареєструватись.

З наведених підстав випливає, що позивач звертаючись до суду з позовом про вселення, фактично не має наміру вселятись у спірну квартиру, а тим паче проживати в ній.

Пред»явивши позов про вселення позивач покликалась на ст.65 ЖК України (особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім»ї, наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням….), що в даному випадку не стосується даних правовідносин, оскільки не оспорюється факт вселення ОСОБА_1 в спірне житло у 1995р. В даному випадку ОСОБА_1С слід було відстоювати право на користування спірною квартирою. Проте, нею така позовна вимога не заявлялась. Таким чином, позовна вимога по первісному позову про вселення є безпідставною.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 ще за довго до заміжжя (вересень 2009р.), перебувала у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_4 та перейшла проживати до його батьків в м.Сокаль по вул.Героїв УПА 54/2, тим самим перестала бути членом сім»ї наймача спірної квартири.

Відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 не надала суду жодних переконливих доказів про те, що вона не проживає у спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин, що її чинять перешкоди у вселенні та проживанні (вигнали з квартири, забрали ключі). Остання з приводу цього не зверталась до житлових комунальних органів, органів внутрішніх справ з відповідними заявами.

З наведених підстав, підлягає до задоволення позовна вимога по зустрічному позову про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право на користування спірною квартирою.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 64, 65, 71, 72 Житлового Кодексу України, 3 Закону України" Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" суд-

ВИРІШИВ:

В первісному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб КП «Сокальжитлокомунсервіс», Сокальської міської ради про вселення - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, 1990р.н. такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: