Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-706/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Маймур Ф.Ф.,

при секретарі: Чоха К.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, третя особа комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності.

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2009 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, третя особа комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності (а.с. 4-6).

Позивач у позовній заяві, з урахуванням уточнень, та у судовому засіданні посилалась на те, що вона самовільно побудувала та мешкає в домоволодінні № 19 по вул. Снайперській в м. Дніпропетровську з 1977 року яке відповідає технічним та будівельним нормам, не порушує права сусідів. В 1980 році їй було видано домову книгу та в 1993 році був виданий технічний паспорт. Однак оскільки на сьогоднішній день право власності за позивачем на збудований нею житловий будинок не визнано, позивач просив суд визнати за нею право власності на домоволодіння № 19 по вул. Снайперській в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку «А-1», літньої кухні «Б», сараю «В», душевої «Г», вбиральні «Д», водоколонки №6, огорож № 1-5 та відмостків І (а.с. 4-6, 47-49).

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення де зазначив, що позивачем не надано доказів оформлення земельної ділянки, тому просив відмовити у задоволенні даного позову (а.с. 55-56).

Відповідач Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, свого представника для участі в розгляді справи не направив, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив (а.с. 51, 66, 76, 86).

Третя особа комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», свого представника для участі в розгляді справи не направив, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач зареєстрована та мешкає в домоволодінні № 19 по вул. Снайперській в м. Дніпропетровську, що підтверджується копією домової книги (почата 11.04.1980 р.) (а.с. 16-17).

Встановлено, що домоволодіння № 19 по вул. Снайперській в м. Дніпропетровську, складається з обєктів: житловий будинок А-1, житлова прибудова АІ-1, житлова прибудова АІІ-1, житлова прибудова АІІІ-1, прибудова а-1, козирок, ганок а, козирок, сарай Е, убиральня Ж, душ З; та споруд: колодязь, огорожа, сходи, тротуари, доріжки та майданчики, фундамент, фундамент і цоколь, хвіртки, яма вигрібна, що підтверджується копією технічного паспорту станом на 20.08.1993 року та станом на 23.04.2010 року (а.с. 18-25, 116-121).

У судовому засіданні також було встановлено, що між сусідами, що мешкають на суміжних ділянках та позивачем суперечки щодо побудованого позивачем домоволодіння відсутні, що підтверджується заявою зазначених осіб та поясненнями позивача у судовому засіданні (а.с. 13).

Встановлено, що будівельні конструкції житлового домоволодіння № 19 по вул. Снайперській в м. Дніпропетровську виконані з дотриманням діючих вимог, санітарно-гігієнічних та протипожежних норм та правил та придатні до подальшої експлуатації, що підтверджується копією технічного висновку, виконаного доцентом кафедри «Основаній та фундаментів» Придніпровської державної академії будівництва та архітектури (Ліцензія АБ № 205927) (а.с. 26-42).

Встановлено, що позивач зверталась до органів влади щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що зайнята обєктами самочинного будівництва, про що отримала відповідь, відповідно до якої оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку буде проведено після надання технічної документації, зазначені обставини підтверджуються копіями відповідних заяв від 31.01.2008 року та 13.02.2008 року (а.с. 46, 8).

У судовому засіданні встановлено, що на виконання вимог Головного архітектурно-планувального управління міської ради позивач підготувала та надала відповідну технічну документацію (а.с. 87-126), внаслідок чого нею було отримано лист від 23.11.2009 року про визначення можливості оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що зайнята обєктами самочинного будівництва по вул. Снайперській, 19 (а.с. 122), що підтверджується поясненнями сторін, копіями зазначених документів.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (2003 року), Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» .

Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Згідно ч. 3 ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, за власником або користувачем земельної ділянки може бути визнано право власності на майно, яке самовільно побудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

За змістом ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав скасовується в разі винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до Державного реєстру прав.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача про визнання права власності на самовільно побудований житловий будинок, суд виходив з того, що позивач побудувала зазначені будівлі та мешкає там протягом 30 років, неодноразово зверталась до виконавчих органів місцевої громади з питанням про оформлення самовільно побудованого нею житлового будинку та земельної ділянки на якій він розташований, але це питання внаслідок бездіяльності останніх вирішене не було.

Також, враховуючи, що зазначена земельна ділянка використовується позивачем за цільовим призначенням, права інших осіб при здійсненні позивачем нового будівництва не були порушені, а побудований житловий будинок відповідає будівельним нормам та правилам, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та визнати за нею право власності на домоволодіння № 19 по вул. Снайперська в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 41,8 кв.м., літньої кухні Б площею 19,8 кв.м., сараю В площею 4,2 кв.м., душевої Г площею 1,2 кв.м., вбиральні Д, водоколонки №6, огорож № 1-5 та відмостків І.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 331, 375, 376 Цивільного кодексу України (2003 року), ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння № 19 по вул. Снайперська в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 41,8 кв.м., літньої кухні Б площею 19,8 кв.м., сараю В площею 4,2 кв.м., душевої Г площею 1,2 кв.м., вбиральні Д, водоколонки №6, огорож № 1-5 та відмостків І.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ф.Ф. Маймур