Довгинцівський районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-107/2010 рік
Рішення

Іменем України

08 квітня 2010 р. Довгинцівський районний суд м.Кривого Рогу в складі:

головуючого судді Бардіна О.С

при секретарі Карпович В.М., Ленській М.А

за участю: позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2. ОСОБА_3

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_6

представника відповідачів ОСОБА_7

представника виконкому ОСОБА_8

за відсутністю: представників ЖБК. нотаріальної контори

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача житлово-будівельного кооперативу «Перемога», виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло, визначення частки в спільній власності, визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_9 Криворізької державної нотаріальної контори про визнання инедійсним заповіту,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду 06 травня 2008 р. з позовом, в якому вказала, що з 1965 р. до 1987 р. ОСОБА_10 перебував у шлюбі з ОСОБА_4

У 1968 р. вони отримали 3-кімнатну квартиру в житлово-будівельному кооперативі «Перемога» (далі ЖБК) по вул.Постишева 41/68 в м.Кривому Розі. Рішенням суду від 19.03.1991 р. квартира, пай в ЖБК були поділені. ОСОБА_10 була виділена жила кімната площею 17,9 кв.м., ОСОБА_4 жилі кімнати площею 17.5 та 10 кв.м., інші приміщення залишені в загальному користуванні.

04.07.1992 р. ОСОБА_10 на своє ім'я отримав свідоцтво про право власності на квартиру, що складає 4/1000 частин всього будинку.

15.03.2004 р. ОСОБА_10 заповідав позивачеві вказану квартиру. 23.04.2004 р. він помер. У встановлений строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може, так як не визначені частки ОСОБА_10Ф та ОСОБА_4 у спільній сумісній власності - квартирі.

Оскільки ОСОБА_10 має право власності лише на частку квартири, то видане на його ім'я право власності на усю квартиру, є частково недійсним. Фактично йому належить 39/100 часток.

Позивач просить визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 в ЖБК «Перемога», видане 02.07.1992 року ім'я ОСОБА_10; визначити частку ОСОБА_10 у праві спільної сумісної власності у вигляді 39/100 часток квартири АДРЕСА_2; виділити їй у користування у квартирі АДРЕСА_3 кімнату

площею 17,1 кв.м. з балконом площею 0,8 кв.м., ванну, туалетну кімнати, кухню, коридор і інші підсобні приміщення залишити в загальному користуванні. Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

10.07.2008 р., 15.10.2009 р. позивач доповнила свої позовні вимоги та просила суд визнати за нею у порядку спадкування за заповітом ОСОБА_10 право власності на 39/100 частин квартири АДРЕСА_4, які складаються з жилої кімнати площею 17.1 кв.м. та балкону площею 0,8 кв.м., залишити в загальному користуванні ванну, туалетну кімнати, кухню, коридор і інші підсобні приміщення (а.с.62. 150). ОСОБА_4, ОСОБА_5 06.06.2008 р. звернулися до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просять визнати недійсним заповіт ОСОБА_10 від 15.03.2004 р., так як перед смертю ОСОБА_10 тяжко хворів, втратив зір. За останні півроку його життя він переніс кілька важких операцій з приводу катаракти обох очей. Він не визнавав свого сина - ОСОБА_5, постійно був у напівнепритомному стані, казав, що все своє майно залишить у спадщину синові. Він не міг самостійно прочитати, підписати заповіт (а.с.20). У доповнені до позовної заяви ОСОБА_5 вказали, що підтримують позов ОСОБА_1 в частині визнання частково недійсним свідоцтво про право власності на спірну квартиру, видане на ім'я ОСОБА_10, яке той отримав під впливом обману, так як частина квартири належала ОСОБА_4 Також вони вказали, що ОСОБА_10 знав, «що складає заповіт під впливом обману», знав, що «правочин (заповіт) не буде спрямований на реальне настання правових наслідків, тому є фіктивним» (а.с. 145-148). В іншому доповнені вони просять також визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру на ім'я ОСОБА_10 (а.с. 159-161). В судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, з позовом ОСОБА_10 не погодилася та додала, що вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_10 З колишньою дружиною та своїми дітьми він не спілкувався, вони не цікавилися його життям.

ОСОБА_10 сам підписував заповіт. Зір в нього був поганий, але він користувався окулярами з сильними лінзами, за допомогою яких він дивився телевізор, міг читати газети. Представник позивача ОСОБА_2 підтримала позов ОСОБА_1 Залучена ухвалою суду до участі у справі в якості відповідача за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_6 позов ОСОБА_1 не визнала та пояснила, що батько погано бачив. Коли вона якось прийшла до нього, він її не впізнав, назвав свахою. Батько приходив до неї останній раз в березні 2004 р. Приходив він сам, розумів, що каже.

ОСОБА_4 свій позов підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, з позовом ОСОБА_1 не погодилася та додала, що її колишній чоловік ОСОБА_10 нічого не бачив, не міг самостійно підписати заповіт. До того ж, він не розумів, що робить. Вважає, що свідоцтво про право власності на квартиру повинно бути визнано частково недійсним, так як вона також є співвласником квартири.

ОСОБА_5 свій позов підтримав з підстав, наведених в позовній заяві, з позовом ОСОБА_1 не погодився та додав, що батько фактично був сліпий. Він рухався тільки на світло, бачив тіні. Він не міг самостійно підписати заповіт. Вважає, що свідоцтво про право власності на квартиру повинно бути визнано частково недійсним.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_11 не визнав первісний позов, підтримав зустрічний позов свого довірителя, надав суду аналогічні з позивачем пояснення.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради ОСОБА_8 пояснила, що покладається на розсуд суду.

Представники ЖБК «Перемога» та ОСОБА_9 Криворізької^ державна нотаріальна контора про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, надала суду відгук на позов, в якому просила суд розглянути справу без участі ї представника.

Вислухавши учасників судового засідання, свідків, дослідивши матеріали цієї справи та справи № 2-10/2007 р., суд вважає, що первісний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю, а зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 з 1965 р. по 1987 р. перебував у шлюбі із ОСОБА_4 У 1968 р. вони отримали 3-кімнатну квартиру в житлово- будівельному кооперативі «Перемога» по вул.Постишева 41/68 в м.Кривому Розі. (а.с.13, 23 - копії ордеру, свідоцтва про розірвання шлюбу).

Згідно рішенню Довгинцівського районного суду від 19.03.1991 р. після розлучення пай у ЖБК був поділений, ОСОБА_10 були виділені жила кімната площею 17,5 м2 з балконом загальною вартістю 1317 крб.. ОСОБА_4 2 кімнати площею 17.5 м2 вартістю 1252 крб. і 10 м^ вартістю 715 крб., різницю вартості половини паю у сумі 325 крб. стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 (а.с,6-7 - копія рішення).

Згідно акту ідеальних часток площа в спірній квартирі, яка судом виділена ОСОБА_10 складає 39/100 часток, ОСОБА_4 - 61/100 (а.с.11).

Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність», який діяв у 1992 р., член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

На підставі цього Закону згідно рішенню виконкому Довгинцівської райради народних депутатів м. Кривого Рогу від 15.05.1992 р. ОСОБА_10 02.07.1992 р. отримав свідоцтво про право власності на квартиру по вул. Постишева. 41/68 (а.с.5 - копія свідоцтва).

Але ОСОБА_10 за рішенням суду мав у користуванні лише 39/100 часток у квартирі. Тому Свідоцтво про право власності йому повинні були видати тільки на належну йому частку. А тому суд вважає, що свідоцтво про право власності від 02.07.1992 р. повинно бути визнано частково недійсним.

Власником квартири, відповідно до Закону України «Про власність», крім ОСОБА_10 є й ОСОБА_4 їх частки у праві власності на квартиру повинні відповідати поділу квартири за рішенням суду від 19.03.1991 р.

Відповідно до частини 1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

15.03.2004 р. ОСОБА_10 заповідав вказану квартиру ОСОБА_1'(а.с.8 - копія заповіту), 23.04.2004 року ОСОБА_10 помер (а.с.9 - копія свідоцтва про смерть).

Оскільки ОСОБА_10 був власником лише 39/100 часток, то він міг заповідати своє майно лише в тій частині, що йому належала, тому ОСОБА_1 мала право на успадкування лише 39/100 часток квартири, але не всієї квартири, як зазначено у заповіті. Тому заповіт необхідно визнати частково недійсним.

Відповідно до ст.1257 ЦК України недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

Позов ОСОБА_10 про визнання недійсним заповіту задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_10 наполягають на визнанні заповіту недійсним, виходячи з того, що ОСОБА_10 мав поганий зір, практично був сліпий і не міг самостійно підписати заповіт.

Але це ствердження є безпідставним.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_10 знав з 1968 р. В 2004 році він бачив ОСОБА_10. який йшов з ціпком у руках під руку з жінкою. Коли він привітався з ОСОБА_10 М„ той його не впізнав, запитав у жінки, хто це такий.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_10 був його, як лікаря-окуліста. пацієнтом, але він його не пам'ятає. Згідно медичним документам ОСОБА_10 в 2004 р. був практично незрячим. Лівим оком він не бачив, правим міг бачити за допомогою окулярів.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що проживав з ОСОБА_10 по сусідству, практично вони не спілкувалися. Останній раз він бачив його в кінці березня на початку квітня 2004 р., коли той стояв біля будинку. Рядом сварилися жінки і ОСОБА_10 був як в стресі, не обізвався до нього. Він звернувся до ОСОБА_10, але той його не впізнав, нічого не відповів.

Ходив ОСОБА_10 самостійно, але з ціпком.

Пояснення вказаних свідків свідчать лише про те, що ОСОБА_10 у 2004 році мав поганий зір. Але вони не свідчать, що ОСОБА_10 взагалі не бачив і не міг підписати заповіт, так як з пояснень як свідків, так і відповідача за первісним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_10 пересувався самостійно, користувався окулярами.

Згідно довідкам, виписному епікризу ОСОБА_10 мав окуляри і міг читати (а.с.44-47)

ОСОБА_10 стверджують, що з-за відсутності зору ОСОБА_10 не міг підписати заповіт, складений 15 березня 2004 р., але ними надано копію договору оренди між ОСОБА_10 та ОСОБА_5, складений пізніше - 21 березня 2004 р. і підписаний ОСОБА_10Ф (а.с.84 - копія договору, оригінал договору знаходиться на а.с.63 справи за № 2-10/2007.

Тобто, цей договір свідчить про те, що в березні 2004 р. ОСОБА_10 міг поставити свій підпис під заповітом.

В матеріалах справи за № 2-10/2007 є висновок судово-медичної експертизи, згідно якому «можливо свідчити про те, що ОСОБА_10 не міг без сторонньої допомоги зробити підпис на заповіті і самостійно прочитати текст заповіту» (а.с.119-120).

Оцінюючи вказаний висновок та порівнюючи його з іншими доказами, суд вважає його безпідставним.

Висновок експерта суперечить вищевказаним доказам. Крім того, він має характер припущення, так як експерт вважає, що можливо ОСОБА_10 не міг самостійно поставити підпис та прочитати текст заповіту.

Висновок зроблений судово-медичним експертом на підставі консультації окуліста і висновок суперечить консультації. Експерт робить висновок, що можливо ОСОБА_10 не міг самостійно поставити підпис та прочитати текст заповіту, годі як окуліст вказує, що достовірно відповісти на поставлене запитання щодо можливості прочитати самостійно (ОСОБА_10) текст потрібно мати дані про зір зблизька, яких не має. Про це можливо судити лише теоретично. Можливо при очковій корекції в З.ОД пацієнт зміг прочитати текст самостійно на відстані 30 см і поставити свій підпис.

Саме таким окулярами (в З.ОД) згідно довідок користувався ОСОБА_10 М, і за їх допомогою міг читати (а.с.44,45).

Таким чином, усі перераховані докази свідчать про те, що ОСОБА_10 міг підписати га прочитати заповіт.

Керуючись ст.ст.203,215,356,368-370,1247,1248.1253,1257 ЦК України, ст.ст.10,60,

88,212 ЦПК України, суд

виріши в:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити

частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5 в житлово-будівельному кооперативі «Перемога», яке видано виконавчим комітетом Довгинцівської районної в місті ради 02 липня 1992 р. на ім'я ОСОБА_10. Визначити частку ОСОБА_10 в праві спільної сумісної власності, яка належала йому та належить ОСОБА_4, - квартирі АДРЕСА_5 у розмірі 39/100 частин.

Визначити частку ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності - квартирі АДРЕСА_5 у розмірі 61/100 частин.

Визнати частково недійсним заповіт ОСОБА_10, посвідчений 15 березня 2004 року державним нотаріусом ОСОБА_9 Криворізької державної нотаріальної контори, в частині заповідання ним 61/100 частин квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_1. Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_10. який помер 23 квітня 2004 р., на 39/100 частин квартири АДРЕСА_7, які складаються з жилої кімнати площею 17,1 м з балконом площею 0,8 м . Залишити у загальному користуванні в квартирі АДРЕСА_7 ванну, туалетну кімнату, кухню, коридор, комору. В іншій частині в позові відмовити. На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення Суддя О.С.Бардін