АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-304/10 Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді:ОСОБА_2.

суддів : Панченка О.О., Триголова В.М.

при секретарі: Буряк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору поруки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в сумі 16 001, 9 доларів СІЛА і 100 євро, (що еквівалентно 125 343 грн. 81 коп.)., які вона передала йому протягом листопада місяця 2003 року - березня місяця 2008 року шляхом переказу за міжнародною платіжною системою «Вестерн Юніон». Позовні вимоги до ОСОБА_5 в розмірі 400 грн. обґрунтувала порушенням останнім умов договору поруки від 28.07.2008 року, відповідно до якого відповідач ОСОБА_5 частково поручився перед нею за повернення ОСОБА_3 переданих йому коштів.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 збільшила розмір позовних вимог до ОСОБА_3, мотивуючи тим, що вона раніше також за міжнародною платіжною системою «Вестерн Юніон» передала відповідачу 1550,3 доларів СІЛА (що еквівалентно 11 937 гри. 31 коп.), таким чином всього просила стягнути з нього 137 281 грн. 12 коп.

Разом з тим, ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору поруки від 28.07.2008 року, у звязку з його фіктивністю

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2009 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 137 281 грн. 12 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору поруки - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4, а його зустрічні вимоги задовольнити. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також місцевим судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, невірними є посилання суду на ст. 1212 ЦК України щодо безпідставного набуття коштів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.З ч.І ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно з п.4 ч.І ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно ч.2 ст. 309 ЦПК України норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Судом першої інстанції вірно встановлено та сторонами не заперечувалося, що протягом червня місяця 2003 року - березня місяця 2008 року позивачка ОСОБА_4 передала з Італії відповідачу ОСОБА_3 17 552, 2 доларів СІЛА (1550,3+16001,9) і 100 євро за міжнародною платіжною системою «Вестерн Юніон». При цьому позивачка зазначала, що вказану суму вона переказувала ОСОБА_3 під зобовязання повернути таку ж суму за її першою вимогою, для купівлі житла для неї та погашення його особистих кредитних зобовязань, згідно умов договору про надання кредиту для придбання житла.

Окрім того, 28.07.2008 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_5 договір поруки, відповідно до якого останній часково поручився на суму 400 грн. за виконання відповідачем ОСОБА_3 обовязку повернути позивачці отримані від неї кошти. При цьому відповідач ОСОБА_3 просив визнати вказаний договір поруки недійсним.

Як визначено ч.2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Однак в матеріалах справи відсутній оригінал договору поруки та на вимогу суду сторонами не наданий. Таким чином, суд прийшов до вірного висновку про недоведеність факту його укладання та відсутності можливості визначення його дійсності.

Тому суд вірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів та зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору поруки.

Частиною 1 статті 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Проте, сторонами не дотримано в установленому законодавством порядку обовязкової письмової форми договору позики, у відповідних банківських документах про переказування грошей призначення переказів не зазначалося.

Окрім того, при запереченні відповідача позивачка не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що останній якимсь чином зобовязувався повернути їй передані йому кошти, а також не доведено існування домовленості між ними про призначення цих коштів для отримання житла для ОСОБА_4 та погашення кредитних зобовязань ОСОБА_3

За таких обставин, колегія суддів враховуючи вимоги ст. 10,60 ЦПК України де вказано, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 немає.

При постановленні рішення суд невірно визначив правовідносини, що виникли між сторонами, а тому неправильно застосував норми матеріального права щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави та зобовязання які при цьому виникають, а також щодо відсутності між сторонами договору дарування.

Тому рішення місцевого суду про задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 є необгрунтованим і підлягає скасуванню.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Керуючись ст.ст.303,307, п.3,4 ч.І 309, 316,319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШ И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2009 року змінити.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий суддя : підпис ОСОБА_2

Судді: підписи ОСОБА_1

ОСОБА_6

Згідно: