Справа № 2-4059/10/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2010 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Колесник С.А.,

при секретарі Хомінській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Хартрон» про стягнення премії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, який в ході розгляду справи уточнила та доповнила та остаточно просила стягнути з відповідача - ОСОБА_2 акціонерного товариства «Хартрон» премію за результатами роботи за 4-й квартал 2009 року в розмірі посадового окладу, що складав 2090 грн., з компенсацією за затримку у виплаті відповідно до ст..117 КЗпП України та стягнути моральну шкоду у розмірі 7000 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 01.10.1980 року по 08.02.2010 року вона працювала в ВАТ «Хартрон» та була звільнена з роботи за власним бажанням. У відповідності до наказу №58 від 02.03.2010 року «Про преміювання» працівникам підприємства згідно «Списку працівників підприємства на виплату премії» була виплачена премія за 4-й квартал 2009 року. Виплата премії проводилася на підставі «Положення про преміювання працівників ВАТ «Хартрон», яке є частиною Колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим органом. Проте, позивачці премія не була нарахована та виплачена. На момент звільнення її посадовий оклад становив 2090 грн., тому премія за 4-й квартал 2090 року повинна була їй виплачена у вказаній сумі. У зв»язку з не виплатою премії у встановлений термін, у відповідності до ст..117 КЗпП України, премія повинна бути виплачена з компенсацією за несвоєчасну виплату. Доводи відповідача щодо не нарахування їй премії з тих причин, що вона недобросовісно виконувала свої службові обов»язки, а саме: не передала перед відпусткою поточні справи працівнику, який її заміщав, вважала необґрунтованими, оскільки до відпустки (з 09.12.2009р. по 04.02.2010р.) вона знаходилася на лікарняному листі (з 06.11.2009р. по 08.12.2009р.); її відпустка здійснювалася без виходу на роботу після лікарняного, проте з офіційним повідомленням про це керівництва; передача поточних справ відбулася перед лікарняним; в її посадових обов»язках був відсутній пункт про передачу справ. На підставі викладеного, вважала, що посадові обов»язки вона не порушувала. Службові записки, на її погляд, не є доказами її недобросовісного виконання службових обов»язків та не є підставою для позбавлення її премії.

З приводу завдання моральної шкоди вказала на те, що неправомірні дії зі сторони відповідача відбувалися під час її роботи, що змусило її звільнитися з підприємства. Неправомірні дії відповідача призвели до погіршення стану її здоров»я, а саме лікування з 06.11.2009р. по 08.12.2009р. Позивач зазнавала моральних страждань та хвилювань, як під час роботи, так і після вимушеного звільнення, що призвело до необхідності лікування в клінічному санаторії в період з 26.02.2010 року по 09.03.2010 року. Вартість лікування склала 3240 грн. Крім того, позивач витрачала кошти на проведення медичної діагностики, купівлю ліків, проїзд до санаторія.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених як у первинній, так і доповненій позовній заяві, додатково пояснила, що у неї була відсутня можливість передати справи працівнику, який її заміщав, у зв»язку зі знаходженням на лікарняному листі з 06.11.20098р. В службових записках маються протиріччя з приводу того, кому саме вона повинна була передати справи, на підставі чого вказані службові записки, на її погляд, не є належним підтвердженням недобросовісного виконання нею своїх службових обов»язків.

Крім того вказала, що несправедливі дії відповідача до неї відбувалися і під час її роботи на підприємстві, що призвело до її душевних страждань та нервового стресу.

Представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Хартрон» ОСОБА_3, діючий на підставі довіреності від 13.05.2010 року (а.с.17) у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на наступне.

ОСОБА_1 була звільнена з ВАТ «Хартрон» 08.02.2010 року. За період з жовтня 2009 року по лютий 2010 року вона відпрацювала 28 робочих днів, інший час вона знаходилася на лікарняному листі та у відпустці. При звільненні з ОСОБА_1 було проведено остаточний розрахунок, в тому числі нарахована матеріальна допомога при звільненні. Наказом по ВАТ «Хартрон» №58 від 02.03.2010 року «Про преміювання» працівникам підприємства згідно «Списку працівників підприємства на виплату премії» була виплачена премія за 4-й квартал 2009 року. Премія виплачувалась на підставі «Положення про преміювання працівників ВАТ «Хартрон» по результатам роботи підприємства за квартал, яке є складовою частиною Колективного договору між адміністрацією підприємства та профспілковим комітетом ВАТ «Хартрон». У відповідності з вказаним Положенням про преміювання, премія виплачується за добросовісне виконання працівниками підприємства своїх посадових обов»язків при умові виконання фінансового плану (консолідованого) та отримання чистого прибутку. Крім цього, премія за результатами роботи за квартал за рішенням керівників служб може бути зменшеною або не нараховуватися працівнику у випадках: за недобросовісне виконання посадових обов»язків та інше за поданням керівників служб. Про виконання фінансового плану та отримання чистого прибутку, тобто про настання об»єктивних умов для виплати премії стало відомо після звільнення позивачки. При складанні Списку працівників підприємства на виплату премії була врахована інформація, викладена в службових записках начальника фінансово-економічного управління ОСОБА_4 та головного бухгалтера ОСОБА_5 про недобросовісне виконання посадових обов»язків ОСОБА_1 в четвертому кварталі 2009 року, а саме не передання перед відпусткою поточних справ працівнику, який її заміняв, що призвело до порушення термінів оплати ВАТ «Хартрон» податку з транспортних засобів та накладенню на підприємство штрафних санкцій. На підставі вказаних подань ОСОБА_1 не була включена до Списку працівників підприємства на виплату премії.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані суду та долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову та при цьому виходить з наступного.

Судом достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_1 з 01.10.1980 року по 08.02.2010 року працювала на ОСОБА_2 акціонерному товаристві «Хартрон» (а.с.3-9). При цьому, згідно з наказами №88-к-о від 08.12.09 та №3-к-о від 14.01.10, ОСОБА_1 перебувала у щорічній відпустці з 09.12.2009 року по 04.02.2010 року (а.с.67,68).

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки відповідно до ст. 97 КЗпП форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження й розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі, а у випадку, коли його не укладено, - власником або уповноваженим ним органом за погодженням із профспілковим органом, що представляє інтереси більшості працівників, або, за його відсутності, - з іншим органом, уповноваженим на представництво трудовим колективом, з урахуванням загальних положень законодавства про оплату праці, суд у разі вирішення спорів з цих питань має з'ясовувати, чи були і як саме вони врегульовані у зазначеному порядку та чи було при цьому додержано норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною й галузевою (регіональною) угодами. При їх недодержанні застосовуються відповідно норми і гарантії, передбачені законодавством, генеральною, галузевою (регіональною) угодами. Пунктом 8 вищевказаної Постанови передбачено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Колективним договором між адміністрацією та профспілкою ВАТ «Хартрон» п.11.12 Положення про систему оплати праці, діюче на підприємстві, приведено в додатку 5 до договору (а.с.31, 63-66).

Згідно з Додатком 25 до Положення про оплату праці працівників ВАТ «Хартрон» - «Положення про преміювання працівників ВАТ «Хартрон» за результатами роботи підприємства за квартал», премія виплачується за добросовісне виконання працівниками підприємства своїх посадових обов»язків при умові виконання фінансового плану (консолідованого) та отримання чистого прибутку. Сума премії працівникам підприємства встановлюється в розмірі 100% посадового окладу. Премія за результатами роботи за квартал за рішенням керівника служби може бути зменшеною або не нараховуватися працівнику в наступних випадках: за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку; за недобросовісне виконання посадових обов»язків та ін.. за поданням керівників служб, а керівникам служб за рішенням Голови Правління, оформленому наказом по підприємству (а.с.28).

З доповідної записки головного бухгалтера ВАТ «Хартрон» ОСОБА_5 від 15.02.2010р. вбачається, що в грудні 2009 року ОСОБА_1 виходячи у тривалу відпустку не передала виконання своїх обов»язків начальнику ПЕО ОСОБА_6 (тобто не повідомила про існування службової записки бухгалтерії, за якою в січні 2010 року необхідно перерахувати податок на транспорт), що призвело до порушень Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» та було оштрафовано (а.с.35).

Згідно зі Службовою запискою начальника ФЕУ ОСОБА_4 від 02.03.2010р., провідний інженер ОСОБА_1 в 4-му кварталі 2009 року з 06.11.2009р. по 08.12.2009р. знаходилась на лікарняному, а з 09.12.по 04.02.2010р. знаходилась у відпустці. При цьому, виходячи у відпустку не передала у встановленому порядку справи працівнику ФЕУ, який її заміщав ОСОБА_7, у зв»язку з чим був порушений термін оплати транспортного податку (службова записка головного бухгалтера). Вказане призвело до порушення термінів оплати ВАТ «Хартрон» податку з транспортних засобів та накладенню на підприємство штрафних санкцій (а.с.36).

Наказом голови Правління ВАТ «Хартрон» №58 від 02.03.2010 року «Про преміювання», за результатами роботи ВАТ «Хартрон» за 4-й квартал 2009 року отриманий чистий прибуток в сумі 576,0 тис. грн.. та виконані всі основні показники фінансового плану (консолідованого). Згідно діючого на підприємстві Положення про преміювання працівників ВАТ «Хартрон» за результатами роботи за квартал, прийнятого колективним договором ВАТ «Хартрон» (розділ 4, пункт 11,12, додаток №5), виплачено премію з фонду оплати праці працівникам підприємства згідно додатку. Додаток на суму 144460,00 грн. затвердити (а.с.20).

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що відповідач діяв правомірно, у зв»язку з чим відмовляє позивачу в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача - ОСОБА_2 акціонерного товариства «Хартрон» премії за результатами роботи за 4-й квартал 2009 року в розмірі посадового окладу, що складав 2090 грн., з компенсацією за затримку у виплаті відповідно до ст..117 КЗпП України.

Крім того, суд відмовляє у задоволенні позову позивача в частині стягнення моральної шкоди в сумі 7000 грн. та при цьому виходить з наступного.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів про те, що своїми діями відповідач спричинив ОСОБА_1 моральної шкоди.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.10, 18, 97, 221, 232, 233, 237-1 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 р., Постановою Пленума Верховного суду України «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя-

Повний текст рішення виготовлено судом 29 липня 2010 року