Справа № 22ц-242/10р. Головуючий у І-й інстанції - Новосад М.Д.
Категорія справи - 31 Доповідач в апеляційній інстанції - Цяцяк Р.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Цяцяка Р.П.,

при секретарі Панчуку І.С.

та за участю представника ТзОВ „Виробничо-комерційна фірма „Рінг" Косендюка Я.А. і представника ВАТ АСК „Скарбниця" Соколової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Косендюка Ярослава Анатолійовича, представника ТзОВ „Виробничо-комерційна фірма „Рінг", на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 жовтня 2009 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_4 (в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5), ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 до ТзОВ „Виробничо-комерційна фірма „Рінг", треті особи - ОСОБА_11 і ВАТ АСК „Скарбниця", про відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю годувальника, витрат на поховання і моральної шкоди та стягнуто з ТзОВ „Виробничо-комерційна фірма „Рінг":

- на користь ОСОБА_4 - 881 грн. 23 коп. понесених витрат на поховання та 30 грн. судових витрат;

- на користь ОСОБА_5 - 42 771 грн. 76 коп. відшкодування шкоди по втраті годувальника за період з 20.07.2006 року по 01.10.2009 року, а починаючи з 01.10.2009 року - по 1 078 грн. 28 коп. щомісячно на весь час його навчаня, але не більше як до досягнення ним 23 років;

- на користь ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 і ОСОБА_10 - по 10 000 грн. моральної шкоди;

- в дохід держави - 447 грн. 68 коп. судового збору.

Дане рішення оскаржив Косендюк Я.А. - представник ТзОВ „Виробничо-комерційна фірма „Рінг".

Апелянт просить рішення суду скасувати і направити справу на новий розгляд, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає невірним висновок суду про те, що з матеріалів кримінальної справи про обвинуваченню ОСОБА_11 за ч.2 ст.286 КК України вбачається, що він допустив порушення Правил дорожнього руху України, що і призвело до наїзду на велосипедиста ОСОБА_12, від чого останній загинув, оскільки в оскаржуваному рішенні не зазначено, які саме правила ОСОБА_11 порушив та з яких саме доказів кримінальної справи це вбачається, а до адміністративної відповідальності по факту ДТП він не притягувався.

Вважає, що з висновку транспортно-трасологічної експертизи від 09.09.2006 року вбачається, що ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста і що причиною настання ДТП були дії велосипедиста ОСОБА_12

Звертає увагу на те, що представником відповідача з метою встановлення ступеня вини кожного із учасників ДТП неодноразово заявлялися клопотання про проведення комплексної експертизи та допиту свідків (експертів), оскільки у відповідності до ч.2 ст.1193 ЦК України розмір відшкодування шкоди залежить від ступеня вини потерпілого.

Вважає, що судом невірно визначено коло осіб, які мають право на отримання морального відшкодування відповідно до вимог ч.2 ст.1168 ЦК України і що у матеріалах справи та у оскаржуваному рішенні відсутні посилання на докази, які б підтверджували обгрунтованість вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди.

Вважає, що при визначенні розміру шкоди по втраті годувальника та розміру щомісячних платежів на весь час навчання ОСОБА_5 судом невірно застосовано ч.2 ст.1200 ЦК України, оскільки на утриманні померлого ОСОБА_12 перебували 3 особи (дружина і двоє дітей), а відтак для визначення розміру вище згаданих платежів середньомісячний заробіток померлого слід було ділити на 4, а не на 2.

Вважає, що судом не було враховано того, що ОСОБА_5 перебуває на повному державному забезпеченні у Червоноградському гірничо-будівельному ліцеї, а також не з'ясовано у якому об'ємі позивачам мала б бути відшкодована спричинена шкода страховою компанією у якій належний відповідачу автомобіль був застрахований на випадок спричинення шкоди третій особі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а також оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінальної справи № 1-264/07 Червоноградського міського суду Львівської області по обвинуваченню ОСОБА_11 за ч.2 ст.286 КК України (в подальшому - „кримінальна справа"), колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, згідно обвинувального висновку ОСОБА_11 порушив Правила дорожнього руху України, а саме: п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.3 „б", 12.3, що і призвело до наїзду на велосипедиста ОСОБА_12, від чого останній загинув.

Крім цього, вище згаданий обвинувальний висновок містить перелік доказів, згідно яких досудове слідство і прокурор прийшли до висновку про винність ОСОБА_11 у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.286 КК України (арк. 192-200 кримінальної справи).

В своїй заяві до суду ОСОБА_11 частково визнав свою вину у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.286 КК України (у вчиненні ДТП), та просив суд закрити кримінальну справу відносно нього у зв'язку з амністією, тобто - за нереабілітуючими обставинами (арк. 208-209 кримінальної справи).

Постанова Червоноградського міського суду Львівської області від 20.06.2007 року про звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 у зв'язку з амністією і про закриття провадження у кримінальній справі відносно нього була предметом апеляційного оскарження зі сторони ТзОВ „Виробничо-комерційна фірма „Рінг", як цивільного відповідача по кримінальній справі, однак ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20.11.2007 року згадану апеляцію було залишено без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін (арк. 230-232 кримінальної справи).

В ході досудового слідства по кримінальній справі проводився цілий ряд різних експертиз.

З урахуванням Висновку транспортно-трасологічного дослідження механізму ДТП від 09.09.2006 року (на який посилається апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги) та інших зібраних по кримінальній справі доказів, постановою слідчого від 15.03.2007 року було призначено повторну судову транспортно-трасологічну експертизу, а постановою від 20.03.2007 року - ще й судову автотехнічну експертизу.

Згідно Висновку № 1064 повторної транспортно-трасологічної експертизи від 26.03.2007 року та Висновку № 1084 судової автотехнічної експертизи від 28.03.2007 року, покази водія ОСОБА_11 щодо обставин ДТП „з технічної точки зору є неспроможними" і „причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є та обставина, що водій ОСОБА_11 з моменту виникнення небезпеки для руху своєчасно не застосував гальмування для уникнення наїзду", а відтак ці Висновки експертиз спростовують вище згадані Висновки транспортно-трасологічного дослідження механізму ДТП від 09.09.2006 року.

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги в частині того, що судом не встановлено, які саме норми Правил дорожнього руху України порушив ОСОБА_11 та з яких саме доказів кримінальної справи це вбачається, є надуманими і до уваги прийматись не можуть.

Як вбачається з довідки з місця проживання сім'ї потерпілого ОСОБА_12, на день його загибелі в ДТП (20.07.2006 року) разом з ним проживали його дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, і син ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1, а.с. 20-22).

Тобто, як дружина, так і обидві доньки потерпілого, на час ДТП були повнолітніми і працездатними особами та працювали (т.1, а.с. 14, 75, 79).

За вище наведених обставин судом вірно застосовано норму ч.2 ст.1200 ЦК України та при визначені розміру шкоди по втраті годувальника і розміру щомісячних платежів на весь час навчання ОСОБА_5 правильно середньомісячний заробіток померлого поділено на 2 (дві) особи (сам потерпілий і його неповнолітній син, що навчається), а відтак доводи апеляційної скарги і в цій частині до уваги прийматись не можуть.

Статтею 33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання дорожньо-транспортної пригоди.

В порушення вище згаданої норми закону, ТзОВ „Виробничо-комерційна фірма „Рінг" не повідомило страховика, ВАТ АСК „Скарбниця", про ДТП, яка мала місце 20.07.2006 року, про яку згаданому страховику стало відомо лише з повістки Червоноградського міського суду Львівської області від 16.04.2009 року.

Жодних доводів або розрахунків щодо розміру страхового відшкодування, яке (на думку апелянта) мало б бути виплачено позивачам ВАТ АСК „Скарбниця", як страховиком, в апеляційній скарзі не наведено, а відтак доводи апеляційної скарги і в частині сумнівів апелянта щодо правильності розміру страхового відшкодування, належного позивачам, також до уваги прийматись не можуть.

Частиною 2 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Як вбачається з вище наведеної норми закону, сестра загиблої особи не включена в перелік осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди.

Позивачка ОСОБА_10 є сестрою загиблого ОСОБА_12, проживала окремо від його сім'ї (а.с. 17) і, відповідно, не являлася членом сім'ї загиблого, а відтак не набула права на відшкодування моральної шкоди у зв'язку із його смертю.

З урахуванням вище наведеного, оскаржуване рішення в частині відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_10 підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення - про відмову згаданій позивачці у задоволенні її позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню іншим позивачам, то визначений судом розмір такої у 10 000 грн. кожному з них колегія суддів вважає таким, що відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості, а відтак приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Косендюка Ярослава Анатолійовича, представника ТзОВ „Виробничо-комерційна фірма „Рінг", частково задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 жовтня 2009 року в частині часткового задоволення позовної вимоги ОСОБА_10 про стягнення з ТзОВ „Виробничо-комерційна фірма „Рінг" на її користь моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. - скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_10 у задоволенні її позовних вимог.

В решті рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 жовтня 2009 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: