Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-781/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Чоха К.О.

за участю : позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

23.03.2009 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» про стягнення коштів. (а.с. 3-6)

Позивач у позовній заяві, з урахуванням уточнених позовних вимог, та у судовому засіданні посилалась на те, що між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №1003/839001 від 12.07.2008 року на суму 7 500 доларів США з терміном повернення коштів 10.01.2009 року. На початку січня 2009 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо повернення належних позивачу коштів, однак відповідач повернув кошти лише 30 листопада 2009 року, посилаючись на призначення тимчасового адміністратора та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, чим порушив умови укладеного між позивачем та відповідачем договору та вимоги чинного законодавства, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. та покласти на відповідача судові витрати (а.с. 3-6).

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підтримала та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні надав суду заперечення проти позову, просив суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що сума вкладу була повернута позивачу, а затримка склалася у звязку із оголошенням мораторію на задоволення вимог кредиторів, крім того підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.07.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу «Перша ластівка» № 1003/839001, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 9, 10).

За умовами пп. 1.1. укладеного між позивачем та відповідачем договору відповідач приймає від позивача грошові кошти в сумі 7 500, 00 доларів США. на строк з 12.07.2008 року по 10.01.2009 року. Відповідно до пп. 2.1.1. договору підтвердження одержання відповідачем вкладу оформлюється видачею відповідачем квитанції та/або виписки з депозитного рахунку. Підпунктом 2.1.5. укладеного між сторонами договору передбачено обовязок відповідача повернути вклад повністю у дату повернення, якою є 10.01.2009 року, підпунктом 2.4.3 договору передбачено кореспондуюче право позивача на отримання вкладу у вказаний строк. Відповідно до п. 3.1. укладеного між сторонами договору проценти на вклад нараховуються від дня, наступного з датою внесення (13.07.2008 року) вкладу на депозитний рахунок, до дня, який передує даті повернення (09.01.2009 року) вкладнику або списанню з депозитного рахунка з інших підстав. (а.с. 9)

Судом також встановлено, що 12.07.2008 року на виконання умов укладеного з відповідачем договору, позивачем були внесені грошові кошти на відкритий відповідачем за умовами договору рахунок у розмірі 7 500 доларів США, ці обставини підтверджуються копією квитанції від 12.07.2008 року № 1003/86 та не заперечувалися представником відповідача у судовому засіданні. (а.с. 11)

У судовому засіданні було встановлено, що позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами, у яких просив відповідача видати йому кошти у звязку із закінченням строку дії договору, що підтверджується копіями зазначених заяв (а.с.12-14, 16).

Судом також встановлено, що у відповідь на звернення позивача відповідач надіслав їй листа № 371 від 30.01.2009 року, яким повідомив позивача про неможливість повернення коштів у звязку з введенням мораторію та призначення у банку тимчасового адміністратора, що підтверджується копією зазначеного листа (а.с. 17).

Встановлено, що суму відповідачем повернуто суму вкладу у повному обсязі, що підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні, а також копією заяви про видачу готівки №385_21 від 30.11.2009 року (а.с. 64).

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України (2003 року), Закону України «Про банки і банківську діяльність», умовами укладеного між ними договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

В силу п. 2 ч. 3, а також ч. 5 ст. 85 зазначеного Закону протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування моральної шкоди.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача до відповідача про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору банківського вкладу відшкодування моральної шкоди як міра відповідальності відповідача за порушення зобовязань, передбачених таким договором, не встановлена, а тому суд приходить до висновку, що позивачу у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 526, 611, 1058, 1060 ЦК України (2003 р.), ч. 2 ст. 58, п. 2 ч. 3 ст. 85 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено у Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жотвневий районний суд м.Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ф.Ф. Маймур