Справа № 22ц-673 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Категорія: 52 Доповідач: Штефаніца Ю.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Федоришина А.В.

при секретарі: Глинському О.А.

за участі позивачки ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2 та представників Головного управління МВС України у Львівській області ОСОБА_3, Дрогобицького МВ Головного управління МВС України у Львівській області ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління МВС України у Львівській області на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2009 року , -

в с т а н о в и л а:

В серпні 2009 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління МВС України у Львівській області та Дрогобицького міського відділу Головного управління МВС України у Львівській області про поновлення її на роботі на посаді паспортиста та стягнення на її користь заробітної плати за час вимушеного прогулу з 28.07.2009 р. по день поновлення її на роботі.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2009 року цей позов задоволено та постановлено поновити ОСОБА_1 на посаді паспортиста (0,5 ставки) сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області, а також стягнути з Дрогобицького міського відділу Головного управління МВС України у Львівській області в користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 2340 грн. 48 коп. та в користь держави 51 грн. судового збору і 120 грн. витрат та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місяця в сумі 811 грн. 58 коп. судом допущено до негайного виконання.

Представник головного управління МВС України у Львівській області оскаржив дане рішення в апеляційному порядку. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, апелянт зазначає, що таке є незаконним, оскільки його висновки не ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні обставин, що мають значення для справи, а обставини справи, які суд вважав встановленими, не ґрунтуються на матеріалах справи та нічим не доведені.

Зокрема вказує на те, що судом залишено без уваги та обставина, що у звязку з реорганізаційними заходами Дрогобицький міський відділ був ліквідований, а всі посади були скорочені, у звязку з чим всі атестовані та вільнонаймані працівники були виведені поза штат. На базі колишнього міського відділу створено Дрогобицький міський та Дрогобицький районний відділи ГУМВС у Львівській області та були здійснені призначення у новостворених відділах. Призначення вільнонайманих працівників на посади здійснювалось на конкурсній основі кадровою комісією з врахуванням їх освітньо-кваліфікаційного рівня, стажу роботи, сімейного стану та характеризуючих даних.

На думку апелянта, судом належно не враховано і те, що ОСОБА_1 перед звільненням пропонувались посади прибиральника службових приміщень, на що вона не погодилась та було запропоновано звернутись з питанням подальшого працевлаштування до керівництва Дрогобицького районного відділу ГУМВС у Львівській області. Вважає також, що при звільненні останньої не було допущено грубих порушень процедури звільнення. Просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Головного управління МВС України у Львівській області ОСОБА_3 та Дрогобицького МВ Головного управління МВС України у Львівській області ОСОБА_4 на підтвердження доводів апеляційної скарги, позивачки ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2 в їх заперечення, перевіривши матеріали справи та доводи скарги в межах апеляційного оскарження і позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як беззаперечно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 з 10.01.1992 року працювала а посаді паспортиста Дрогобицького РВВС Львівської області, а 23.04.2007 року була переведена паспортистом сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дрогобицького міського відділу ГУМВСУ у Льівській області. Наказом Головного управління МВС України у Львівській області від 28.07.2009 р. за №201 о/с її було звільнено із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із скороченням штатів(а.с.7-9,35).

Підставою для такого звільнення був наказ Міністерства внутрішніх справ України від17.04.2009 р. за №172 «Про організаційно-штатні зміни в органах і підрозділах МВС» та наказ Головного управління МВС України у Львівській області від 12.05.2009 р. за №326 «Про затвердження штатів Дрогобицького міського та Дрогобицького районного відділів ГУМВС України у Львівській області (а.с.67,70).

У відповідності до положень п.1ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Однак, наявні у справі докази та встановлені судом обставини, свідчать про те, що звільнення ОСОБА_1 з роботи було здійснено з порушенням положень трудового законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи до проведення організаційно-штатних заходів на підставі вищезаначених відомчих наказів у секторі ГІРФО Дрогобицького міського відділу (з обслуговування міста Дрогобича та Дрогобицького району) налічувалось 5 посад вільнонайманих працівиків: 2 посади спеціаліста (1-2 категорії держслужбовців), на яких працювали працівники ОСОБА_5 та ОСОБА_6; 1 посада паспортиста, яку по 0,5 ставки обіймали ОСОБА_1 та ОСОБА_7; 1 посада старшого паспортиста, яку по 0,5 ставки обіймали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та 1 посада старшого паспортиста СГІРФО Стебніківського МВМ, на якій по 0,5 ставки працювали ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

В супереч твердженням апелянта щодо реформування ГІРФО Дрогобицького міського відділу та створення нових підрозділів, які потребували звільнення всіх працівників, зі змісту наказу Головного управління МВС України у Львівській області від 12.05.2009 р. за №326 «Про затвердження штатів Дрогобицького міського та Дрогобицького районного відділів ГУМВС України у Львівській області» що вказані заходи фактично звелись до перерозподілу штатних одиниць паспортистів сектору ГІРФО Дрогобицького міського відділу (з обслуговування міста Дрогобича та Дрогобицького району) із затвердженням штату Дрогобицького міського відділу 2 карегорії та Дрогобицького районного відділу 1 категорії без їх фактичного скорочення, що зазначено і в апеляційній скарзі відповідача (а.с.103), та не пердбачали вивільнення працівників. При цьому в секторі ГІРФО Дрогобицького міського відділу залишилось 3 посади працівників, з яких: 1 посада спеціаліста, 1 посада паспортиста, на яку були призначені по 0,5 ставки ОСОБА_11 і ОСОБА_7 та 1 посада старшого паспортиста, з перепризначенням на цю посаду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 0,5 ставки. Одна посада паспортиста сектору ГІРФО введена в Дрогобицькому районному відділі (а.с. 56,57.70).

З огляду на викладене, суд першої інстнції дійшов вірного висновку про те, що фактичного скорочення посади паспортиста сектору ГІРФО Дрогобицького міського відділу не відбулось. При цьому, наявні в матеріалах справи докази з очевидністю свідчать про те, що введення посади паспортиста сектору ГІРФО в Дрогобицькому районному відділі було здійснено за рахунок посади старшого паспортиста СГІРФО Стебніківського МВМ, а тому підстав для звільення з роботи саме паспортиста ОСОБА_1 не було.

Окрім того, при вирішенні спірних правовідносин, суд першої інстанції обгрунтовано застосував положення ст.49-2 та 42 КЗпП України щодо переважного права залишення на роботі працівників з більш високою кваліфкацією і продуктивністю праці.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що за освітньо-кваліфікаційним рівнем та стажем роботи ОСОБА_1, яка має вищу юридичну освіту та стаж роботи в секторі ГІРФО на посаді паспортиста з 10.09.1992 року, має очевидну перевагу перед іншими працівниками ГІРФО Дрогобицького міського відділу, в тому числі ОСОБА_11, а отже і переважне право на залишення на роботі з підстав, передбачених ч.1ст.42 КЗпП України.

Та обставина, що кадровою комісією Дрогобицького міського відділу Головного управління МВС України у Львівській області було запропоновано ОСОБА_1 самостійно працевлаштуватись, не відповідає вимогам ст.49-2 та 42 КЗпП України, оскільки за змістом цих правоих норм такий обов`язок покладено на власника або уповноважений ним орган.

Покликання апелянта на те, що ОСОБА_1 в 1997 та в 2005 роках притягувалась до дисциплінарної відповідальності, а тому не мала переваг для залишення на роботі, є безпідставними, оскільки дана обставина, з урахуванням положень ст.151 КЗпП України, не має правового значення щодо можливості застосування до спірних правовідносин ст.42 КЗпП України.

Таким чином, суд першої інстанції з достатньою повнотою та всебічністю дослідив наявні у справі докази, правильно встановив характер спірних правовідносин, дав їм належну юридичну оцінку та вірно застосував при їх вирішенні положення матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління МВС України у Львівській області відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Федоришина А.В.

ОСОБА_12