Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-108/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2010 р.

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Гайдур А.Ю.,

при секретарі Царь О.В.,

з участю :представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представників співвідповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_2 і Міжгірської селищної ради про визнання недійсним і скасування рішення № 10 від 21.01.2008 року про передачу в приватну власність земельної ділянки і державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 446377, виданого 13.06.2008 р. для обслуговування житлового будинку по вул. Л.Українки, 23 в смт.Міжгір'ї і скасування п.п. 15.34 рішення Міжгірської селищної ради № 98 від 21.11.2008 р. і зобов'язати Міжгірську селищну раду розглянути проект відведення земельної ділянки про передачу ОСОБА_7 у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку № 25 з господарськими спорудами по вул.Л.Українки в смт. Міжгір'ї та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, Міжгірської селищної ради про визнання незаконним рішення Міжгірської селищної ради від 24.01.2008 р. про передачу в приватну власність земельної ділянки пл. 0,1445 га і державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 446377 виданого 13.06.2008 р. для обслуговування житлового будинку № 23 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'ї і визнання права власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_6 за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2009 року ОСОБА_7 звернулася до суду із зазначеним позовом. Заяву мотивувала тим, що згідно рішення Міжгірського районного суду від 15.11.2007 р. за нею визнано право власності на житловий будинок у смт.Міжгір'ї по вул. Л.Українки, 25 з надвірними будівлями по спадкуванню. На підставі цього рішення їй проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно. У липні 2008 р. вона звернулась у Міжгірську селищну раду із заявою про безоплатну передачу їй у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку.

22.03.2008 р. Міжгірська селищна рада винесла рішення, яким надала ОСОБА_7 дозвіл на розробку технічної документації. На цій підставі вона уклала договір з ТзОВ ГТЗ-Сервіс на виконання геодезичних робіт.

21.11.2008 р. Міжгірська селищна рада винесла рішення № 98, яким відмовила ОСОБА_7 в безоплатній передачі в приватну власність земельну ділянку в зв'язку з наявністю державного акту від 13.06.2008 р. виданого ОСОБА_2, про передачу в приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку № 23. Позивачка вважає цей державний акт і рішення Міжгірської селищної ради на підставі якого був виданий державний акт ОСОБА_2 незаконними, оскільки не взято до уваги те, що в акті зазначено суміжним землекористувачем її батька ОСОБА_8, який помер 20.03.2007 р., про що було відомо селищній раді і ОСОБА_2

Окрім цього селищна рада передала ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,1445 га за проектом відведення земельної ділянки , згідно якого господарські будівлі, належні на праві власності ОСОБА_7, вказано на земельній ділянці ОСОБА_2, що займає площу 0,04 га. Під час судового розгляду представник ОСОБА_7 за довіреністю доповнив вимоги про скасування рішень Міжгірської селищної ради від 24.01.2008 р. № 10 на підставі якого виданий державний акт ОСОБА_2, від 21.11.2008 р. № 98, яким відмовлено ОСОБА_7 у безоплатній передачі земельної ділянки площею 0,1461 га з мотивів, що видано державний акт ОСОБА_2 Третя особа ОСОБА_6, який вступив у справу в ході судового розгляду із самостійними вимогами до ОСОБА_7, ОСОБА_2, Міжгірської селищної ради про визнання права на земельну ділянку за давністю користування свої вимоги мотивував таким. У 80-х роках і 90-х роках минулого століття його дядько ОСОБА_8 виїхав на постійне місце проживання в Тюменську область , Російської Федерації і усно доручав йому та його матері доглядати за будинком № 25 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'ї. З 1991 р. він обробляв присадибну ділянку, ремонтував будинок і зберігав від руйнування. Після смерті ОСОБА_8 він повідомив ОСОБА_7 про домовленість з померлим за його життя про те, що не заперечує, щоб вона як дочка померлого успадкувала будинок, а він має намір залишити в своєму користуванні земельну ділянку біля цього будинку пл. 0,1445 га як добросовісний володілець і користувач чужого майна. Вважає, що селищна рада безпідставно передала у власність земельну ділянку ОСОБА_2 для обслуговування будинку № 25 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'ї, бо на цій ділянці розташовані господарські споруди, якими він користувався разом із землею за відсутності ОСОБА_8

Ухвалою суду до справи в якості співвідповідача залучено відділ Держкомзему в Міжгірському районі.

В суді представник ОСОБА_7 позов підтримав повністю і додатково пояснив, що за рішенням Міжгірського райсуду ОСОБА_7 стала власником житлового будинку № 25 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'ї з надвірними спорудами, рішення є чинним, що Міжгірська селищна рада брала участь у справі про визнання права власності на житловий будинок за ОСОБА_7, а також селищній раді було відомо, що будинок ОСОБА_2 і ОСОБА_7 знаходяться поруч, вони є родичами між собою і біля кожного з будинків є земельна ділянка по 0,14 га. При затвердженні техдокументації на земельну ділянку ОСОБА_2 не вказано ОСОБА_7 як суміжного землекористувача, а навмисно записано померлу особу ОСОБА_8

Позов третьої особи ОСОБА_6 представник ОСОБА_7 заперечує, вважає його безпідставним і таким, що не відповідає вимогам законодавства.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник позови ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заперечили повністю, пояснивши, що ОСОБА_2 користувалася земельною ділянкою по вул.Л.Українки, 25 в смт.Міжгір'я багато років з дозволу свого брата ОСОБА_8 і що господарські споруди розташовані на межі земельних ділянок біля будинків № 23 і № 25 мають належати їй. ОСОБА_6 проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 і вона дозволяла йому в середині 90-х років користуватись земельною ділянкою свого брата ОСОБА_8 біля будинку № 25.

Крім того ОСОБА_7 не повідомила її, що оформляє спадщину за померлим батьком.

Представник селищної ради позови ОСОБА_7 і третьої особи ОСОБА_6 заперечив.

Представник відділу Держкомзему в Міжгірському районі позов ОСОБА_7 визнав частково, а позов ОСОБА_6 заперечив.

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_6 свій позов підтримав, а ОСОБА_7 позовні вимоги просить відхилити.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, перевіривши та оцінивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 підлягають до задоволення, а позовні вимоги третьої особи ОСОБА_6 до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

На підставі рішення Міжгірського районного суду від 15.11.2007 р. в справі № 2-550/07 р. ОСОБА_7 визнано власником житлового будинку № 25 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'ї і господарських споруд по спадкуванню. Дане рішення прийнято з участю відповідача Міжгірської селищної ради, представник якої позов визнав, будучи уповноважений на це довіреністю, КП Міжгірське БТІ, відділу архітектури Міжгірської РДА. Рішення суду чинне. На підставі цього рішення КП Міжгірське БТІ 03.07.2008 року провело реєстрацію права власності на нерухоме майно домоволодіння по вул. Л.Українки, 25 в смт.Міжгір'ї за ОСОБА_7

Судом встановлено, що ОСОБА_8 (батько ОСОБА_7) у 60-х 70-х роках минулого століття збудував зазначений будинок і господарські будівлі (три сараї і вбиральня). ОСОБА_8 помер 20.03.2007 р. і єдиним спадкоємцем по закону, що прийняв спадщину визнано ОСОБА_7 (дочку померлого).

Згідно з рішенням Міжгірської селищної ради № 29 від 22.03.2008 р. ОСОБА_7 надано дозвіл на розробку технічної документації для передачі у приватну власність земельної ділянки , що знаходиться в смт.Міжгір'ї по вул. Л.Українки, 25 для обслуговування цього житлового будинку. Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.09.2007 р. ОСОБА_2 є власником домоволодіння у виді житлового будинку і одного сараю в смт.Міжгір'ї по вул. Л.Українки, 23 на підставі рішення виконкому Міжгірської селищної ради від 03.07.2007 р. № 50.

Житлові будинки № 23 і № 25 по вул. Л.Українки і земельні ділянки, що їх обслуговують знаходяться поряд.

Дані обставини належними доказами і сторонами не оспорюються.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Міжгірською селищною радою і зареєстрованого у відділі земельних ресурсів у Міжгірському районі 13.06.2008 р. ОСОБА_2 визнано власником земельної ділянки площею 0,1445 га, що обслуговує житловий будинок № 23 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'я. В цьому акті на плані меж земельної ділянки зазначено суміжних землекористувачів ОСОБА_8 і ОСОБА_6 Суд вважає указаний державний акт незаконним, бо виданий за недійсними і суперечливими відомостями, зокрема: в інвентарній справі на житловий будинок ОСОБА_2 зазначено такі відомості за документами як рішення виконкому Міжгірської селищної ради № 27 від 29.04.2005 р., затверджено акт приймання в експлуатацію індивідуального будинковолодіння належного ОСОБА_9 по вул. Л.Українки, 23 в смт.Міжгір'ї. За вказаним актом біля житлового будинку наявна одна господарська споруда сарай, розпочато будівництво в середині 1975 р. і закінчено в 2000 р. Як убачається із змісту рішення виконкому Міжгірської селищної ради № 63 від 25.10.1973 р. ОСОБА_10 (батькові ОСОБА_2М.) надавався дозвіл на будівництво 2-х поверхового житлового будинку по вул. Л.Українки після зносу сараю на площі 700 кв.м.

Рішення сесії Міжгірської селищної ради, яким ОСОБА_2 додатково наділено земельну ділянку до площі 0,1445 га не приймалось. З технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 видно, що акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 18.02.2008 р. ОСОБА_7 не підписувала і як суміжний землекористувач в акті не зазначена. Цей акт не підписано і ОСОБА_6 Натомість в акті зазначено суміжним землекористувачем ОСОБА_8 з підписом від його імені, хоча ця особа померла у 2007 році.

У зв'язку з вищенаведеним суд критично оцінює рішення Міжгірської селищної ради № 29 від 22.03.2008 р. про затвердження розмірів земельної ділянки ОСОБА_2, оскільки згідно з ст. 55 Закону України Про землеустрій межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка на основі технічної документації із землеустрою.

Відповідно до ст. 120 ЗК України перехід права власності чи користування на земельну ділянку при переході права на житловий будинок, будівлю або споруду, яка необхідна для її обслуговування у межах норм, передбачених ст. 121 ЗК України. Це ж передбачено і ст. 377 ЦК України.

Отже права ОСОБА_7 підлягають захисту згідно з ст.ст. 16, 392 ЦК України, ст. 152 ЗК України, тобто способами визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування , що прийняті без врахування вказаних вище норм закону.

Суд вважає безпідставним позов ОСОБА_6 виходячи з такого.

ОСОБА_6 не подав суду жодного належного документу, що підтверджує право користування чи власності на земельну ділянку, яка обслуговує і прилягає до житлового будинку ОСОБА_7 чи ОСОБА_2 Посилання ОСОБА_6 на те, що він з усних дозволів ОСОБА_8 та ОСОБА_2 тривалий час використовував земельну ділянку і сплачував страхові платежі та податки за землю не є підставою для визнання за ним права на землю, оскільки таке не є підставою для набуття права на землю. Суд також відхиляє посилання позивача на застосування набувальної давності згідно з ст. 119 ЗК України, оскільки дана норма за Перехідними положеннями ЗК України застосовується з 01.01.2017 р.

Суд також вважає, що Міжгірська селищна рада передчасно, без врахування вищевстановленого повністю відмовила ОСОБА_7 в наданні земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Так, із схематичного зображення даних ділянок, що знаходяться і обслуговують житлові будинки № 23 і № 25 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'ї складеного землевпорядником Міжгірської селищної ради видно, що біля кожного з будинків наявні земельні ділянки, достатні для їх обслуговування в межах норм, установлених законодавством, а саме:

- всього наявна площа 0,2459 га з яких 0,0447 га є спірними.

Тому Міжгірську селищну раду слід зобов'язати розглянути проект відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку ОСОБА_7 згідно з чинним земельним законодавством .

Судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_7, задовольнити повністю.

Визнати недійсним і скасувати:

- рішення Міжгірської селищної ради № 10 від 24.01.2008 року Про передачу безоплатно в приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки пл. 0,1445 га для обслуговування житлового будинку по вул. Л.Українки, 23 в смт.Міжгір'ї;

державний акт серії ЯЕ № 446377 виданий 13.06.2008 р. ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку пл. 0,1445 га для обслуговування житлового будинку № 23 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'ї;

- пункти 15.34 рішення Міжгірської селищної ради № 98 від 21.11.2008 р. Про відмову ОСОБА_7 про надання у приватну власність безоплатно земельної ділянки площею 0,1461 га в смт.Міжгір'ї для обслуговування житлового будинку № 25 по вул.Л.Українки.

Зобов'язати Міжгірську селищну раду розглянути проект відведення земельної ділянки про передачу ОСОБА_7 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку № 25 по вул. Л.Українки в смт.Міжгір'ї.

Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позову про визнання права за набувальною давністю на земельну ділянку пл. 0,1445 га в смт.Міжгір'ї по вул. Л.Українки, що обслуговує житловий будинок № 25.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення, а апеляційну скаргу - протягом двадцяти днів після подання такої заяви.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя Міжгірського райсуду: А.Ю.Гайдур