Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2- 1022/2010 р.
21 грудня 2010 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом
про стягнення боргу за договором позики та матеріальних та моральних збитків
До суду звернулась ОСОБА_3І до ОСОБА_4 з позовом про стягнення боргу за договором позики та матеріальних та моральних збитків.
В обґрунтування позову вона вказала, що з відповідачем ОСОБА_4, на початку вересня 2009 року, уклала договір позики на суму 2000 гривень, даний договір був укладений в присутності свідків. Гроші за даним договором відповідач зобовязався повернути до 31.12.2009 року.
09.09.2009 року вона і відповідач уклали ще один договір позики на суму 1000 гривень, відповідач в попередню розписку вніс запис про отримання ним коштів.
10.11.2009 року відповідач знов попросив надати йому у борг 2000 гривень про що він також зробив власноруч в попередній розписки.
На кінець 2009 року відповідач не повернув кошти в сумі 5000 гривень посилаючись на важкий матеріальний стан.
01.05.2010 року відповідач також отримав від неї в борг гроші в сумі 6700 гривень та зобовязався повернути всі кошти разом в строк до 01.07.2010 року. Про це вони указали у письмовій розписки, яку вони підписали у присутності двох свідків.
Позивачка на попередньому засіданні позов підтримувала , зараз надала суду заяву в якій просить розглянути справу в її відсутність та задовольнити її позов.
Відповідач, будучи повідомлений належним чином тричі не зявився в судове засідання.
09.12.2010 року в газеті «Вісті Придніпровя» № 90(1182) було зроблене оголошення для відповідача ОСОБА_4 про те, що розгляд справи відбудеться 21.12.2010 року в приміщенні Петропавлівського районного суду, але відповідач не зявився в судове засідання і тому суд вважає за можливе і необхідне винести пр. справі заочне рішення.
Вивчивши заяву позивачки та матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають у договорених відносинах, що підтверджується борговими розписками на підставі яких позивачка надала позику, а відповідач зобовязався повернути кошти у визначений термін.
Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобовязання є право відношенням, в якому одна сторона / боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони / кредитора/ певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязання.
Стаття 526 ЦК України вказує, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Так в розписці від вересня 2009 року відповідач власноруч вказав, що він зобовязується до 31.12.2009 року повернути позивачці борг у сумі 2000 гривень. 09.09.2009 року відповідач також в цій розписці вказав, що він отримав в борг на тих самих умовах суму 1000 гривень.
10.11.2009 року відповідач отримав у борг 2000 гривень , що підтверджується записом у розписці, яку він зробив власноруч. Оскільки умови повернення позики не були змінені суд вважає, що до 31.12.2009 року відповідач повинен був повернути позивачці 5000 гривень, після не виконання з його боку зобовязання по борговій розписці, після 31.12.2009 року, у позивачці виникло право вимоги.
Щодо боргової розписки на суму 6700 гривень від 01.05.2010 року, на яку посилається позивачка та просить суд задовольнити її вимогу в даній сумі, суд встановив, що згідно умов договору позики , позивачка не може набути права вимоги через те, що в розписці позичальник ОСОБА_4 вказав, що повернути суму боргу він зобовязується до 01.07.2010 року іншій особі а не ОСОБА_3
Отже, позивачка ОСОБА_3 не має правової підстави, звертатися до відповідача з вимогою про повернення 6700 гривень і тому суд вважає за необхідне в даній частині позов залишити без задоволення.
Оскільки суд прийшов до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги в сумі 5000 гривень при цьому суд вважає за необхідне врахувати , що за період 01.01.2010 року 01.10.2010 року індекс інфляції складав 109,0%. від суми заборгованості, що в арифметичному вираженні складає 5000 гривень х 109,% = 5450 гривень.
Також суд вважає, що при задоволенні вимоги в сумі 5000 гривень необхідно врахувати 3% річних від простроченої суми, що складає 150 гривень.
При цьому суд керується ст. 1050 ЦК України яка вказує, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, згідно п.1 якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а згідно п.2 боржник , який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що задоволенню підлягає 5600 гривень - сума не поверненого своєчасно боргу.
Підлягають задоволенню витрати понесені позивачкою у звязку з винесенням по справі заочного рішення , а саме за розміщення оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» в сумі 100 гривень, що підтверджується наданою позивакою в судове засідання квитанцією Приват Банку від 06.12.2010 року. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки судові витрати, а саме судовий збір в сумі 175 гривень та 120 гривень та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у суді в сумі 120 гривень.
Розглядаючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди та стягнення з відповідачки на користь позивачки 4500 гривень, суд прийшов до висновку про необхідність в цій частині позову відмовити через його необґрунтованість. Позивачка не посилається на норму закону, яка передбачає, що у вказаних правовідносинах одна з сторін має право на відшкодування моральної шкоди.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 212 215 ЦПК України, ст..ст. 509,526,1047,1050 ЦК України суд, -
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та матеріальних та моральних збитків задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 5600 / пять тисяч шістсот / гривень .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 100 / сто/ гривень витрат понесених с оголошенням у пресі .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 175 гривень та 120 гривень витрат на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи в суді.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти діб після його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : Ніколаєва І.К.