Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-1015/2010 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2010 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Ніколаєвої І. К.

при секретарі Карпенко С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради

про визнання права власності на спадкове майно за законом

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 14.07.2007 року померла її мати ОСОБА_3 після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5.989 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

За життя мати заповіту не залишила, тому вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, так як її брат ОСОБА_4 помер ще 10.03.2008 року.

Після смерті матері вона не може оформити на своє ім'я спадщину у вигляді земельної ділянки, так як відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а саме Державний акт на ім'я померлої ОСОБА_3, та через пропуск строку на прийняття спадщини.

За життя вказану земельну ділянку мати позивачки отримала у спадок на підставі заповіту після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла 11.01.2005 року, що підтверджується копією заповіту, копією свідоцтва про смерть. Після смерті ОСОБА_5 її мати фактично спадщину у вигляді земельної ділянки прийняла, користувалася земельною ділянкою отримувала за неї орендну плату, однак Державний акт на право приватної власності на землю на своє ім'я так і не оформила. Внаслідок цього в позивача відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку на ім'я матері і тому вона не можу в нотаріальному порядку прийняти спадщину у вигляді земельної ділянки.

Проте мати за життя володіла на праві приватної власності вказаною земельною ділянкою і ніхто її право власності до суду не оспорив, а тому вона була належним власником.

Спадщину після смерті матері у вигляді квартири позивач прийняла на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16.04.2008 року.

Спадщину у вигляді земельної ділянки, після смерті матері, позивач фактично прийняла оскільки отримує орендну плату за неї, однак оформити земельну ділянку на своє ім'я не може через вказані вище обставини, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити.

Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, позов визнають повністю.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що 14.07.2007 року померла мати позивача ОСОБА_3 після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5.989 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ГД № 137902, свідоцтвом про укладення шлюбу серії IV-КИ № 308843, свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 168745.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, так як її брат ОСОБА_4 помер ще 10.03.2008 року.

Після смерті матері вона не може оформити на своє ім'я спадщину у вигляді земельної ділянки, так як відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а саме Державний акт на ім'я померлої ОСОБА_3, та через пропуск строку на прийняття спадщини. що підтверджується відмовою нотаріуса.

За життя вказану земельну ділянку мати позивачки отримала у спадок на підставі заповіту після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла 11.01.2005 року, що підтверджується копією заповіту, копією свідоцтва про смерть. Після смерті ОСОБА_5 її мати фактично спадщину у вигляді земельної ділянки прийняла, користувалася земельною ділянкою отримувала за неї орендну плату, однак Державний акт на право приватної власності на землю на своє ім'я так і не оформила. Внаслідок цього в позивача відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку на ім'я матері і тому вона не можу в нотаріальному порядку прийняти спадщину у вигляді земельної ділянки.

Проте мати за життя володіла на праві приватної власності вказаною земельною ділянкою і ніхто її право власності до суду не оспорив, а тому вона була належним власником.

Спадщину після смерті матері у вигляді квартири позивач прийняла на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16.04.2008 року, що підтверджується копією вказаного рішення.

Спадщину у вигляді земельної ділянки, після смерті матері, позивач фактично прийняла оскільки отримує орендну плату за неї, однак оформити земельну ділянку на своє ім'я не може через вказані вище обставини,.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на час відкриття.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві від часу відкриття спадщини.

Через скрутне матеріальне становище у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач не звернулася до нотаріуса.

Від спадщини позивач не відмовлялася, фактично її прийняла, оскільки весь цей час отримувала орендну плату за землю, ніхто її право на спадщину до суду не оспорив.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на час відкриття.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 4 ППВСУ «Про практику розгляду судами України справ Про спадкування» передбачений ст. 549 ЦК ( ст. 1270 ЦК України в новій редакції) шестимісячний строк для прийняття спадщини, може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за законом, право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, а саме на земельну ділянку площею 5.989 га., розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що зареєстрована за ОСОБА_5, яка померла 11.01.2005 року, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 122795 виданого 18 червня 2001 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. К. Ніколаєва