Справа № 22ц-566 Головуючий у 1 інстанції:Гулкевич О.В.
Категорія: 44 Доповідач: Штефаніца Ю.Г.
У ХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Мусіної Т.Г.

при секретарі: Гарванко М.М.

за участі позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2009 року, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення ним перешкод в користуванні їх власністю, квартирою та гаражем, і постановлено зобовязати останнього усунути перешкоди в користуванні квартирою №24 в будинку №64 на вул. Добрівлянській в м.Стрию Львівської області, які він чинить позивачам, виселивши його із зазначеної квартири, а також зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні гаражем №208 в гаражному колективі «Ватра» по вул. Добрівлянській, 47 в м. Стрию Львівської області та звільнити його. Цим же рішенням з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 1045 грн.50 коп. судових витрат, витрат на правову допомогу та інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи.

Дане рішення ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, зроблені без належного врахування та оцінки наявних у справі доказів, а саме рішення постановлено з порушенням норм матеріального права є незаконним та підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

На обґрунтування скарги зазначає, що суд, вирішуючи спір, не врахував належним чином те, що у спірній квартирі він проживає понад 19 років, перебуваючи у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_3, яка 9 років знаходиться на заробітках за кордоном, та залишила на його вихованні і утриманні неповнолітнього сина. Зазначає, що він допомагав в ремонті цієї квартири і фактично немає іншого житла.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 на обґрунтування доводів апеляційної скарги, заперечення позивача ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи з достатньою очевидністю вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності від 15.08.1996 року, виданого Стрийською міською Радою народних депутатів на підставі рішення виконкому цієї ради від 18.08.1996 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є співвласниками спірної квартири №24 в буд. №64 на вул. Добрівлянській в м.Стрию (а.с.15) а останній, крім того, відповідно до договору купівлі-продажу від 28.09.2004 року, зареєстрованого державним нотаріусом Стрийськоїдержнотконтори в реєстрі за №1-4527 є одноосібним власником гаражу №208, що розташований в гаражному колективі «Ватра» на вул. Добрівлянській,47 в м.Стрию (а.с.12,13). Дані обставини сторонами не заперечуються.

Судом встановлено також, що відповідач ОСОБА_2 понад десять років тому за згодою ОСОБА_3 поселився та проживав у спірній квартирі з позивачами без вінчання та реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, яка не погодилась і на реєстрацію відповідача в даній квартирі. В період спільного проживання сторін відповідач своєю поведінкою, повязаною із зловживанням спиртним та застосуванням насильства і погроз, унеможлив їх подальше співжиття, однак на вимогу ОСОБА_3 відмовлявся виселитись з житла. Після виїзду останньої за кордон на заробітки відповідач, поза її волею та волею ОСОБА_1, продовжує користуватись цією власністю позивачів та створив умови, які перешкоджають позивачам вселитись в свою квартиру.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що між ОСОБА_2 та власниками спірної квартири склались договірні стосунки з найму цього жилого приміщення, як і не доведено останнім, що він ніс будь-які зобовязання щодо утримання цього житла, в тому числі шляхом оплати комунальних послуг.

Судом встановлено також, що ОСОБА_2 поза волею ОСОБА_1, як власника гаражу №208 в гаражному колективі «Ватра» на вул. Добрівлянській,47 в м.Стрию, використовує це приміщення в своїх особистих цілях та перешкоджає останньому користуватись цим своїм майном.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 не заперечив того, що фактично зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання своєї матері, однак не бажає звільняти займану ним квартиру відповідачів та гараж, який вважає своїм, як і того, що допускав насильство по відношенню до ОСОБА_3 у виховних цілях.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вірно виходив із положень ст.ст.319, 321, 391 ЦК України щодо захисту права власності позивачів шляхом усунення перешкод у здійсненні ними користування та розпорядження своїм майном.

Така позиція суду відповідає положенням ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 1 до Конвенції» щодо дотримання принципів непорушності права приватної власності, в тому числі на безперешкодне користування та розпорядження власником належним йому майном.

Жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідач на законних підставах користується спірним майном, яке на правах власності належить позивачам, апелянтом не надано, відсутні такі і в матеріалах справи. При цьому колегія суддів бере до уваги, що відповідач ОСОБА_2 зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням за місцем своєї реєстрації.

Висновки суду щодо механізму усунення перешкод в користуванні позивачами своєю квартирою відповідає вимогам ст.168 ЖК України.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, судова колегія не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду, яке за своєю суттю є законним і справедливим.

З урахуванням зазначеного та керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.308,ст.ст. 313 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: Павлишина О.Ф.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_4