Справа №2-1233/10 30.11.2010 30.11.2010 30.11.2010
Провадження №22ц-8545/10
Справа № 22ц-8545/10 Головуючий у 1-й інстанції Гаврасієнко В.О.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

30 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів Буренкової К.О., Самчишиної Н.В.,

при секретарі Бобуйок І.Ф.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2010 року

за позовом

публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ "ОТП Банк") до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2009 р. ПАТ "ОТП Банк" предявив позов до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позивач зазначав, що за кредитним договором № ML-404/011/2008 від 4 червня 2008 р. ОСОБА_3 отримала кредит на придбання нерухомого майна в сумі 607 840 грн. під 4,99 % річних строком до 2 червня 2038 р.

На забезпечення його виконання в той же день укладено іпотечний договір про передачу в іпотеку жилого будинку № 57 по вул. Латиських Стрільців в м. Миколаєві.

В подальшому позивач позовні вимоги уточнив і остаточно просив оскільки позичальник неналежно виконувала зобов'язання, сплату проводила нерегулярно, стягнути з відповідача станом на 7 серпня 2009 р. заборгованість: по кредиту 607 362 грн. 41 коп., по процентам за користування кредитом 96 386 грн. 32 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості 23 310 грн. 80 коп., штраф 150 грн., а всього 727 209 грн. 53 коп.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2010 р. за клопотанням представника позивача позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення залишені без розгляду.

Представники відповідача проти позову заперечували, посилаючись на погашення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу від 6 жовтня 2009 р.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2010 р. позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача 727 209 грн. 53 коп. заборгованості за кредитним договором, 1700 грн. судового збору і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

ОСОБА_3 подала на це рішення апеляційну скаргу, в якій просить скасувати і постановити ухвалу якою закрити провадження у справі.

В обґрунтування скарги посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог і неправильності нарахування заборгованості за кредитним договором.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач посилається на її необґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали справи, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_3 4 червня 2008 р. укладено кредитний договір № ML-404/011/2008, за яким відповідач отримала кредит на придбання нерухомого майна в сумі 607 840 грн. під 4,99 % річних строком до 2 червня 2038 р. (а.с. 9-30)

На забезпечення зазначеного кредитного зобов'язання в той же день укладено іпотечний договір про передачу в іпотеку жилого будинку № 57 по вул. Латиських Стрільців в м. Миколаєві (а.с.31-33).

Отримавши кредитні кошти і розпорядившись ними, позичальник неналежно виконувала зобов'язання, сплату проводила нерегулярно та не в установленому розмірі. У зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 7 серпня 2009 р. становила 727 209 грн. 53 коп. З неї заборгованість за кредитом 607 362 грн. 41 коп., по процентам за користування кредитом 96 386 грн. 32 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 23 310 грн. 80 коп., штраф 150 грн. (а.с. 8)

Встановивши наведені обставини, суд обґрунтовано на підставі ст.ст. 525, 526, ч. 2 ст. 1050 ЦК України прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 заборгованих за кредитним договором грошових сум.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що стягнення заборгованості за кредитним договором звернено на переданий ПАТ «ОТП Банк» в іпотеку жилий будинок, як забезпечення повернення кредиту, а тому це є підставою для закриття провадження у справі, не мають правового значення.

Наявність укладеного договору іпотеки і виконавчого напису, не позбавляє кредитора права звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості, оскільки право вибору способу захисту порушеного права належить йому.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що за позовом відповідача рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2010 р. вказаний виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню.

У звязку з чим, підстави для закриття провадження у справі відсутні, і така підстава не передбачена ст. 205 ЦПК України.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі на неправомірність нарахування позивачем розміру пені згідно умов договору, але всупереч вимогам ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22 листопада 1996 р., то вони також не можуть бути взяті до уваги, оскільки правовідносини між сторонами по даній справі є договірними і врегульовані укладеним договором та нормами Цивільного кодексу України.

Так, з розрахунку позивача вбачається, що розмір пені, обчислений в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожний день прострочки платежів, що відповідає положенню п. 4.1.1. кредитного договору.

За такого відповідач, будучи вільним в укладанні договору, виборі контрагента та визначення його умов, висловив своє бажання на отримання кредиту саме у позивача погодившись з його умовами, в тому числі і розміром пені в разі порушення своїх зобовязань та ці умови договору в суді не оспорював.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не є підставою для закриття провадження у справі, а тому підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу протягом 20 днів може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді