Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-635/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю : позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2, яка діє також в інтересах малолітньої - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє також в інтересах малолітньої - ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання особи втратившою право на користування житловим приміщенням -

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, яка діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право на користування житловим приміщенням.(а.с.4-6)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2009 року, постановленою у судовому засіданні, до участі у розгляді даної справи було притягнуто у якості третьої особи - Орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради. (а.с. 76)

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що він надав своєму сину - ОСОБА_4 в тимчасове користування квартиру за адресою:м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, яка є приватністю власністю позивача та його дружини з травня 2003 року. В даній квартирі проживав ОСОБА_4 разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_3 де були зареєстровані за даною адресою з 08 липня 2003 року. У серпні 2004 року ОСОБА_2. разом з ОСОБА_3 залишила сімю та стала проживати окремо. 26 квітня 2003 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розлучилися. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_3 тривалий час не проживають в зазначеній квартирі, позивач просив суд визнати ОСОБА_2 та малолітню ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 220 у будинку № 6 у провулку Штабному у м. Дніпропетровську(а.с. 4-6)

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач проти позову заперечувала, просила суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що син позивача, головний винаймач та одночасно колишній чоловік відповідача ОСОБА_4, створив умови для неможливості проживання відповідачки та її доньки у спірній квартирі, тому вони були вимушені виїхати з даної квартири, але так як ОСОБА_4 аліменти не платить, не приймає участі у вихованні доньки, відповідачка не може визнати позов та залишитись з малолітньою дитиною без місця реєстрації.

Третя особа - Орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, свого представника для участі у розгляді справи не направив, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суду не повідомив. (а.с. 35,46,49)

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 травня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 придбали за договором купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 864АДРЕСА_2 у будинку № 6 у провулку в м. Дніпропетровську, ці обставини підтверджуються копією зазначеного договору, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією технічного паспорту (а.с. 7-12)

У судовому засіданні встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, що підтверджується копією довідки № 313 про реєстрацію та склад сімї від 02.12.2008 року (а.с. 13)

Судом також встановлено, що гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від шлюбу мають спільну дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується поясненнями сторін та письмовими доказами наявними в матеріалах справи (а.с. 12)

У судовому засіданні також було встановлено, що відповідачі - ОСОБА_2, та малолітня ОСОБА_3 з серпня 2004 року виїхали з квартири де були зареєстровані в звязку з конфліктною ситуацією яка виникла в між позивачем, ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2, в звязку з тим, що в даній квартирі почала проживати нова цивільна дружина ОСОБА_4, що унеможливлювало сумісне проживання, та по теперішній час були відсутні за місцем реєстрації, що підтверджується актом від 06.12.2008 року складеним мешканцями будинку №6 по провулку Штабному в м. Дніпропетровську та тим, що даний факт не заперечувався відповідачем у судовому засіданні(а.с.18-19)

Судом також було встановлено, що ОСОБА_2, та її малолітня донька ОСОБА_3 на час розгляду даної справи належного їм на праві власності житла не мають та мешкають за адресою: проспект 50-річчя СРСР, буд.1-Д кв.47 м. Дніпродзержинську у родичів, що підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Житлового кодексу України.

Частиною 3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.71 Житлового Кодексу України причиною збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами є поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника - протягом усього часу їх перебування в цьому закладі, у родичів, опікуна чи піклувальника, якщо в будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї.

Згідно ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч.4 ст..29 Цивільного Кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров я, в якому вона проживає.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача, суд виходив з того, що ОСОБА_2 та її малолітня донька ОСОБА_3 були вимушені виїхати зі спірної квартири внаслідок розірвання сімейних відносин між ОСОБА_2 та сином позивача ОСОБА_3 та виникненням конфлікту в результаті якого сумісне проживання не вбачалося можливим. При цьому, суд також бере до уваги, що власного житла, яке б належало ОСОБА_2 на праві приватної власності остання не має, а дитина з моменту народження повинна бути зареєстрована на житлоплощі одного з батьків, тому суд приходить до висновку, що відсутність відповідачів у спірній квартирі понад шість місяців обумовлена поважними причинами й не може бути підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» ст. ч. 3 ст. 47 Конституції України, ч. 4 ст. 9, ст.. 71, ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України, ст..29 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у задоволені позову до ОСОБА_2, яка діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання особи втратившою право на користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жотвневий районний суд м.Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ф.Ф. Маймур