Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-1367/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2010 року Ленінський районний суду м. Запоріжжя

у складі: головуючого-судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ЗДП "Кремнійполімер" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди, вказавши в заяві, що наказом №279 від 03.11.2008 р. він був прийнятий на роботу до відповідача на посаду заступника начальника служби охорони.

Наказом №298 від 16.11.2009 р. його було звільнено з роботи за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України.

Разом з тим, за період з січня по листопад 2009 р. відповідачем заробітна плата йому не виплачувалась. Крім того, при його звільненні з роботи 16.11.2009 р. відповідач не провів з ним повний розрахунок, не виплатив заборгованість по заробітній платі за весь час.

Станом на 23.12.2009 р. заборгованість відповідача по заробітній платі перед ним становила 24065 грн. 36 коп.

На його неодноразові вимоги про виплату заборгованості по заробітній платі відповідач не реагує, у звязку з чим він був вимушений звернутись до суду з позовом.

Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з січня по листопад 2009 р. в сумі 24065 грн. 36 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 7358 грн. 40 коп., згідно з наданим розрахунком, втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари й тарифів на послуги в розмірі 456 грн. 74 коп., витрати на юридичну допомогу в сумі 3000 грн., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн.

В судовому засіданні позивач зменшив свої позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, відмовився від позовних вимог в цій частині. В іншій частині позовні вимоги залишив без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений, в звязку з чим проведено заочний розгляд справи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності зі ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно, в строки, передбачені договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, який не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві з 04.11.2008 р., що підтверджено його трудовою книжкою.

Наказом №298 від 16.11.2009 р. ОСОБА_1 було звільнено з роботи за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України.

Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, не виплачував позивачу щомісячно заробітну плату за період з січня по листопад 2009 р., що підтверджено довідкою №1017 від 18.11.2009 р., у звязку з чим за ним утворилась заборгованість по заробітній платі перед позивачем в сумі 24065 грн. 36 коп. та підлягає стягненню на його користь.

Відповідач не спростував вказаних обставин.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці №13 від 24.12.1999 р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день встановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звільнений з роботи 16.11.2009 р., що підтверджено копією його трудової книжки.

Разом з тим, при звільненні позивача, відповідач не провів з ним повний розрахунок, а саме не виплатив заборгованість по заробітній платі в загальній сумі 24065 грн. 36 коп.

Середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 17.11.2009 р. по 07.04.2010 р. становить 12270 грн.

/2726,69 грн. (середньомісячна зарплата) х 4,5 місяців затримки = 12270 грн./, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1

Зазначені обставини відповідач також не спростував, не надав доказів відсутності вини в несвоєчасному розрахунку.

Вимоги позивача щодо компенсації йому втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари й тарифи на послуги в сумі 456 грн. 74 коп. не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не зазначено на підставі яких нормативних актів він провів розрахунок компенсації заробітної плати та який індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги при цьому він брав до уваги.

Таким чином, всього з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню 36335грн. 36 коп.

Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь витрат за надання юридичної допомоги в сумі 3000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки не представлений розрахунок у відповідності з вимогами Постанови КМ України №590 від 27.04.06 р. «Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов'язаних з розглядом цивільних і адміністративних справ».

Оскільки позивач відповідно до ч.4 п.1 п.п. 1 Декрету КМ України Про державне мито звільняється від спати держмита, то ця сума, яка складає 363 грн. 35 коп., підлягає стягненню з відповідача в доход держави.

Відповідно до ст.81 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в доход держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 81, 88, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер», яке розташоване за адресою: м.Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7 (р/р 0904 в АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849, ) на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за період з січня по листопад 2009 р. в сумі 24065 грн. 36 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 12270 грн., а всього 36335 (тридцять шість тисяч триста тридцять пять) грн. 35 коп.

Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 12270 грн. підлягає виплаті з урахуванням прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, які повинні бути нараховані і утримані на підприємстві.

Стягнути з Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» держмито в доход держави в розмірі 363 (триста шістдесят три) грн. 35 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 (сто двадцять) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: