Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2- 247/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А ЇН И

26 квітня 2010 року м. Кагарлик

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого: судді Закаблук О.В.

При секретарі: Гембар В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в перешкод в користуванні житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В :

10.02.2010 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в перешкод в користуванні житловим приміщенням та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

В судовому засіданні позивачка по первинному позову ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала.

В судовому засіданні відповідач по первинному позову ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав.

Представник відповідача по первинному позову, - Лук»янець В.А. позовні вимоги позивачки не визнав.

В судовому засіданні позивач зустрічного позову ОСОБА_4 позовні вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідачка зустрічного позову ОСОБА_5 позовні вимоги не підтримала в повному обсязі.

Представник третьої особи, відділення ГІРФО Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області не з»явився, проте на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій третя особа по зустрічному позову просить суд слухати справу у відсутності представника.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що відповідач первинного позову ОСОБА_4 застосовував міри фізичного впливу до ОСОБА_1 під час спільного подружнього життя останніх, він був свідком цих подій, близько 2 раз заспокоював ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що народилася в даному спірному житловому приміщення від сторін по шлюбу, які є їй рідними батьками. Покинула проживати в будинку внаслідок дій ОСОБА_4, який чинив перешкоди для її проживання в даному будинку. ОСОБА_4 на її очах неодноразово застосовував до її мами міри фізичного впливу.

Не проживають в даному житловому приміщенні близько 1 рік 5 місяців. На даний час проживає в житловому будинку, який належить бабусі.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 неодноразово застосовував до ОСОБА_1 міри психологічного та фізичного впливу, через що остання була вимушена залишити проживання в даному будинку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою сторін по справі. ОСОБА_1 не пускала жити в будинок ОСОБА_4 проживати в даному будинку перестала з власної ініціативи, забравши з будинку всі свої речі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 перестала проживати в даному будинку з власної ініціативи.

Суд, вислухавши сторін по справі, вислухавши свідків, приходить до висновку щодо частково задоволення позовних вимог первинного позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в перешкод в користуванні житловим приміщенням, та часткового задоволення позовних вимог зустрічного позову за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, обґрунтовуючи своє рішення наступними доказами.

Позивачка первинного позову ОСОБА_1 з відповідачем по справі вступила до шлюбу 27 лютого 1993 року. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Від сумісного подружнього життя в них є неповнолітні діти- Олена Миколаївна, яка народилася 14 грудня 1993 року, ОСОБА_10, який народився 7 вересня 1999 році.

З дня одруження позивачка ОСОБА_1 та діти постійно проживали та були прописані в житловому будинку, який заповіла відповідачу його мати і він перебуває на праві власності відповідача.

В 2006 році позивачка вимушена була розірвати шлюб з відповідачем в зв*язку з його поведінкою. Весь цей період вона приймала участь в веденні сумісного господарства, утриманні будинку, проведення його ремонту, в цьому позивачці допомагали діти.

В період 2006 по 2007 рік відповідач працював в м. Києві і в будинку постійно не проживав. Також він виїзджав до своєї тітки до Луганська. В цей період будинок практично перебував на утриманні позивачки. В період 2007 по 2008 рік відповідач постійно створював неможливі умови для сумісного проживання. Виганяв позивачку та дітей з будинку, так як вважав відсутнім наше право на проживання в будинку і позивачка мусила перебиратися на проживання з дітьми до її баби в старий будинок.

Відповідач не дозволяв позивачці проживати в своєму будинку, скандалив та ображав, ключів від будинку не давав. З цього приводу позивачка неодноразово зверталася до сільської ради, однак відповідач по перебігу деякого часу знов виганяв позивачку з дітьми з будинку.

ОСОБА_1 з 2006 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 маючи там належні умови для проживання, нову сімю - син ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Будинок по вул. Польова, 17 в с. Стави належить ОСОБА_4 на праві власності. Згідно до ст. 316, 317, 321, 322, 323 Цивільного кодексу України він має право самовільно розпоряджатися належним йому майном за своєю волею, незалежно від інших осіб на праві володіння, користування та розпорядження без впливу його місця проживання, та місцезнаходження майна на принципі непорушності цього права, відповідно до ст. 13 Конституції України, несе весь ризик його випадкового знищення та псування.

ОСОБА_1, маючи місце проживання, можливість реєстрації по його місцезнаходженню, прав на це майно (договір дарування) по вул. Першотравневій, 23 після розірвання шлюбу в 2006 році та переїзді на вулицю Першотравневу робила неодноразові спроби проникнення до мого майна та на земельну ділянку без відома ОСОБА_4 зі сторонніми особами з корисливих мотивів, за фактами чого позивач зустрічного позову ОСОБА_4 звертався до правоохоронних органів.

Не проживаючи понад один рік, Відповідачка ОСОБА_1 згідно ст. 405 ч. 2 Цивільного кодексу України може бути визнана такою, що втратила право на користування житлом. Стаття 405 ЦК України диспозитивно вказує на втрату права на користування житлом у члена сім'ї, з 20 грудня 2006 року сторони по справі не є сімєю, і відповідно, будь-які вимоги в позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням є безпідставними на підставі відсутності речових прав на майно ОСОБА_12, яке ніколи не було у володінні ОСОБА_1, та відсутності права на користування ОСОБА_1 житлом, належним ОСОБА_4 на праві власності у звязку з відсутністю понад рік та не будучи членом сімї ОСОБА_4,оскільки після розірвання шлюбу в 2006 році у ОСОБА_1 та у ОСОБА_13 нові сім'ї і проживають окремо.

Поданий ОСОБА_1 позов суд вважає частково безпідставним і таким, що повинен бути задоволеним частково, оскільки ст.406 ЦК України містить достатньо підстав для припинення сервітуту у ОСОБА_1 на майно ОСОБА_4 у звязку з припиненням обставини, що стала підставою для встановлення такого сервітуту - розірвання шлюбу і не проживання в житловому будинку по вул. Польова, 17 Відповідача та її сім'ї.

Що стосується неповнолітніх дітей, а саме, - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина, - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, то суд вважає на обставини справи, зокрема показів свідків , пояснення сторін по справі, то такі особи до досягнення ними повноліття на думку суду не можуть бути визнані такими, які втратили право користування житловим приміщенням, та мають право користуватися спірним житловим приміщенням до досягнення ними повноліття, - 18 років.

Що стосується ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2, то така особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, так як вищевказанеа особа не є дитиною ОСОБА_4, вона народилася від іншого шлюбу, в той час, коли сторони в законному порядку розірвали шлюб, та зареєстровано новий шлюб ОСОБА_1.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 13,47 Конституції України, ст. 3,4,88,130,133, 215, 218 ЦПК України, ст..ст.-16,316,317,321,322,323,396,405,406 ЦК України, ст.ст. 9, 116,150,155, 157 ЖК України, - суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в перешкод в користуванні житловим приміщенням, -адовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_4 не чинити перешкод неповнолітнім дітям ОСОБА_2, ОСОБА_10 проживати в будинку, що належить на праві власності ОСОБА_4 та розташованому за адресою с. Стави Кагарлицького району Київської області, вул.. Польова, 17 та зобов»язати відповідача надати житлові кімнати для проживання.

В решті позовних вимог відмовити.

Зустрічний позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1, ОСОБА_11 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, яке розташовано за адресою с. Стави Кагарлицького району Київської області, вул.. Польова, 1 7.

Зобов»язати ВГІРФО Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області зняти з реєстрації ОСОБА_1, ОСОБА_11 житлового приміщення, яке розташовано за адресою с. Стави Кагарлицького району Київської області, вул.. Польова, 1 7.

В решті позовних вимог відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до Кагарлицького районного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Київської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: О.В. Закаблук