Спр.№22ц-7597 Головуючий у І інстанції: Кавацюка В.І.
Категорія: 76 Доповідач: Крайник Н.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Каблак П.І.

суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

при секретарі: Смалюх У.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

встановила:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, укладений 22 грудня 1995 року в Личаківському відділі РАЦС Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 514. Рішення суду оскаржила ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд неповно та не обєктивно дослідив всі обставини їхнього сімейного життя, не зясував дійсні причини звернення до суду, при постановлення рішення суд взяв до уваги лише пояснення позивача. Судом не взято до уваги той факт, що непорозуміння у сімї носять тимчасовий характер, збереження сімї є можливим, та те, що у них є неповнолітня дитина.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з наступних мотивів.

Відповідно до ст.112 СК України, розглядаючи спір про розірвання шлюбу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції вірно виходив з того, що сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства з 2009 р., позивач втратив до відповідачки почуття любові та поваги, не бажає перебувати з нею у шлюбі, що є підставою для розірвання шлюбу.

Враховуючи, що позивач категорично відмовляється перебувати шлюбі з відповідачкою, районний суд прийшов до вірного висновку, що подальше перебування сторін в зареєстрованому шлюбі буде суперечити інтересам позивача.

Крім того, колегія суддів при перевірці законності ухваленого районним судом рішення встановила, що справа в провадженні суду перебувала майже рік, однак за цей час жодна із сторін не вжила заходів для примирення та збереження сімї, а апелянт , наполягаючи на збереженні шлюбу, не була присутня у жодному судовому засіданні, а її інтереси в даній справі представляли довірені особи.

З наведених мотивів, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи та зібраним доказам, доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстави для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ст.307, ст.308, ст.314, 315,317 ЦПК України, колегія суддів,

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: