Справа № 22ц-4890/10 Головуючий у 1 інстанції:Гуменна Н.М.
Категорія 46 Доповідач: Крайник Н.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Каблака П.І.

суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

при секретарі: Глинському О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2010 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

27.03.2008 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Сколівського районного суду Львівської області 29 травня 2008 р., ухваленого у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільно нажитого майна подружжя за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2010 р.у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення усправі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовлено.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, районний суд покликався на те, що ОСОБА_3 подала заяву про ухвалення додаткового рішення 23.03.2010 р., тобто після закінчення строку на виконання рішення, крім того, такої позовної вимоги, як визнання за ними права власності по ? частині житлового будинку в смт. Синьовидне по вул. Б.Хмельницького, 9а Сколівського району Львівської області при вирішенні позову про поділ майна сторони ставили, однак доказів та пояснень не давали.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі покликається на те, що суд незаконно відмовив їй в ухваленні додатково рішення у справі.

Зазначає, що до суду вона зверталася з позовом про поділ спільного майна подружжя та просила виділити їй ? частину будинку житлового будинку в с.В.Синьовидне Сколівського району по вул. Б.Хмельницького, 9 «а», визнавшии за нею та ОСОБА_4 право власності по ? частині зазначеного будинку за кожним.

Оскільки, ухвалюючи рішення від 29 травня 2008 р. за її позовом, суд не вирішив позовної вимоги про визнання права власності по ? частині будинку за кожним з подружжя вона має труднощі в реєстрації права власності в МБТІ.

Вважає, що відмовляючи в ухваленні додаткового рішення суд вірно виходив з того, що відповідно до ч.2 ст.220 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення, однак прийшов до помилкового висновку, що заяву про ухвалення додаткового рішення вона подала після закінчення строку на виконання рішення, оскільки рішення суду про визнання права власності підлягає

реєстрації в будь-який час звернення, а тому термін, на який посилається суд згідно ч.3 ст.220 ЦПК України не закінчився, цей пункт стосується лише п.7 ст.214 та ст. 367 ЦПК України. Крім того, суд прийшов до помилкового висновку щодо того, що сторони не давали доказів та пояснень на обґрунтування позову в частині визнання за ними права власності на спільне майно подружжя спірний будинок, так як інше майно не було предметом поділу за зазначеним позовом.

Просить скасувати ухвалу суду та ухвалити додаткове рішення у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред»явлені до виконання протягом трьох років.

З матеріалів справи вбачається, що рішення, стосовно якого апелянт просить ухвалити додаткове рішення, ухвалено районним судом 28 квітня 2010 року, даних щодо видачі судом виконавчого документа з виконання зазначеного рішення у даній справі немає, а відтак враховуючи час подачі апелянтом заяви про ухвалення додаткового рішення 23.03.2010 р., колегія суддів вважає, що не сплив передбачений ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» трьохрічний строк для подачі виконавчого документа до виконання.

Крім того, відмовляючи заявниці в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції не врахував, що сторони подавали докази щодо набутого в шлюбі майна подружжя незавершеного будівництвом житлового будинку в с.В. Синьовидне Сколівського району по вул. Б.Хмельницького, 9 «а» (а не будівельних матеріалів) та просили визнати за ними право власності по ? частині зазначеного будинку за кожним, та суд, задовольняючи позов, поділив спільне майно подружжя - по ? частині житлового будинку в с.В.Синьовидне Сколівського району по вул. Б.Хмельницького, 9 «а» за кожним з подружжя.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, районний суд не врахував, що до позовної заяви про поділ майна подружжя позивачка, як доказ, долучила зведений оціночний акт на будинковолодіння № 9а по вул. Б.Хмельницького в с. В. Синьовидне Сколівського району Львівської області від 15.08.2006 р. (а.с.6), виданий Стрийським МБТІ, відповідно до якого процент готовності незавершеного будівництвом спірного житлового будинку становить 79 % та будівельний паспорт на забудову земельної ділянки. З протоколу судового засідання (а.с.17) вбачається, що позивачка давала суду пояснення з приводу пред»явленого нею позову в частині визнання за нею права власності на частину спірного будинку, про що також просила в судових дебатах. Відповідач позов визнавав повністю та не заперечував проти його задоволення.

Наведене спростовує висновок суду першої інстанції про те, що при вирішенні спору про поділ майна подружжя сторони не подавали доказів та не давали пояснень щодо позовної вимоги про визнання за ними права власності по ? частині житлового будинку за кожним.

З наведених мотивів колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Сколівського районного суду Львівської області 29 травня 2008 р. за нововиявленими обставинами, а тому ухвала суду відповідно до ч.3 ст.312 ЦПК підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.312, ст.314, 315,317,319 ЦПК України колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2010 р. скасувати

з передачею питання на новий розгляд до суду першої нстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий :

Судді: