КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2-5392/10
Провадження № 5392/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2010 року Київський райсуд м. Полтави у складі :

головуючого - судді Шаповал Т.В.

при секретарі - Отюговій О.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод ГРЛ» про стягнення середнього заробітку,вихідної допомоги та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

22 липня 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ Завод «ГРЛ» про стягнення невиплаченої заробітної плати, вихідної допомоги, середнього заробітку, моральної шкоди та перерахунок аліментів.

В позовній заяві посилався на те, що з 28 квітня 2010 року по 15 липня 2010 року він працював в ТОВ Завод «ГРЛ» на посаді начальника зміни. 15.07.2010 року його було звільнено за його заявою за ст.. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з систематичним порушенням ст.. 115 КЗпП України. 16.07.2010 року йому видано трудову книжку, однак заборгованість по заробітній платі та кінцевий розрахунок проведений не був, а саме не виплачена заробітна плата за травень, червень та липень 2010 року, не виплачена вихідна допомога у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку та не перераховані аліменти відповідно до виконавчого листа. До цього часу відповідач розрахунків не провів, тому змушений звертатися до суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2010 року провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ Завод «ГРЛ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та перерахунку аліментів закрито в звязку з відмовою позивача від цих вимог.

Доповнюючи під час розгляду справи позовні вимоги остаточно прохав стягнути з відповідача на його користь 9 917,4 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку, 6 866, 22 грн. вихідної допомоги та 4577, 48 грн. моральної шкоди, всього 21 361,10 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково , а саме в частині стягнення середнього заробітку в розмірі 1 464, 64 грн. та моральної шкоди в розмірі 200 грн., оскільки кінцевий розрахунок, а саме виплата заробітної плати було проведено з запізненням лише на 15 днів. В частині стягнення вихідної допомоги позовні вимоги не визнав. Посилався на те, що ні в наказі, ні в трудовій книжці не зазначено частина ст.38 КЗпП України, а тому вважає, що звільнення відбулося за власним бажанням і виплата вихідної допомоги не передбачена.

Заслухавши сторін по справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 28 квітня 2010 року перебував у трудових відносинах з ТОВ Завод «ГРЛ» /а.с. 9/ .

14.07.2010 року ОСОБА_1 звернувся до генерального директора ТОВ Завод «ГРЛ» з заявою, в якій прохав в звязку зі систематичним порушенням ст. 115 КЗпП України і невідповідністю умов праці чинному законодавству звільнити його за ч.3 ст. 38 КЗпП України з виплатою йому вихідної допомоги у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку згідно ст.. 44 КЗпП України з 15.07.2010 року /а.с.4/.

Як вбачається із матеріалів справи, дана заява розглянута та адміністрацією ТОВ не заперечувалося про звільнення позивача за ч.3 ст. 38 КЗпП України про що свідчить резолюція на заяві, де зазначено звільнити з 15.07.2010 року. /а.с. 4/

Відповідно до запису в трудовій книжці та наказу №262-П від 15.07.2010 року ОСОБА_1 звільнений з 15.07.2010 року з посади начальника зміни за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Частина ст. 38 КЗпП України взагалі не була вказана, тому суд виходить з того, що адміністрацією було погоджено про звільнення ОСОБА_1 відповідно його заяви за ч.3 ст. 38 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги, передбаченої ст.. 44 КЗпП України.

Крім того, у відповідності до довідки наданої ТОВ «Завод ГРЛ» №230 від 20.09.2010 року вихідна допомога ОСОБА_1 згідно ст.. 44 КЗпП України становить 6590, 91 грн. з розрахунку тримісячного середнього заробітку /а.с.50/.

Згідно довідки ТОВ «Завод ГРЛ» №231 від 20.09.2010 року середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1. за останні два місяці, які передують звільненню складає 2 1 96, 97 грн. /а.с. 47/

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому при звільненні, провадиться в день звільнення.

Статтею 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п.п. 1,2 і 6 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі неменше середнього місячного заробітку … внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (ст.ст. 38 і 39) у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Законними та обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з ТОВ «Завод ГРЛ» на його користь вихідної допомоги в розмірі трьохмісячного середнього заробітку в розмірі 6 866, 22 грн.

Однак, дана вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно довідки наданої ТОВ «Завод ГРЛ» №230 від 20.09.2010 року вихідна допомога ОСОБА_1 згідно ст.. 44 КЗпП України становить 6590, 91 грн., тому суд вважає, що стягненню підлягає саме ця сума, тобто 6590, 91 грн..

Відповідачем з позивачем в день звільнення повного розрахунку проведено не було, позивачу не виплачено в день звільнення заробітну плату та вихідну допомогу в розмірі не менше тримісячного середнього заробітку .

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в день звільнення, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці та ст. 117 КЗпП України, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи організації суми вдень звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимоги про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Приймаючи до уваги те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження відсутності своєї вини в затримці розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з роботи, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного :

Відповідно довідки середньомісячна заробітна плата складає 2196, 97 грн., середньоденна заробітна плата 91, 54 грн.

3 міс. х 2196,97 грн. = 6 590, 91 грн. + 12дн. х 91. 54грн.= 7689, 39 грн.

Періодом затримки розрахунку при звільненні є період з 15.07.2010 року, тобто день звільнення по 27.10.2010 року - середній заробіток за період затримки розрахунку становить 7 689, 39 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи те, що діями відповідача, які виразились в затримці розрахунку при звільненні позивача з роботи, було порушено право ОСОБА_1 на оплату праці та завдана моральна шкода, оскільки протягом тривалого періоду часу він не може отримати належні йому при звільненні грошові суми, в зв'язку з чим позбавлений можливості користуватися, передбаченими ст.ст. 48, 49 Конституції України, правом на достатній життєвий рівень, що включає в себе достатнє харчування, одяг, належне лікування, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення на його користь моральної шкоди є обґрунтованими.

При цьому, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує тривалість порушення відповідачем прав позивача, характер, ступінь та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, зусилля, витрачені на відновлення порушеного права, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 800 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Крім цього, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 150 грн. 80 коп державного мита та 120 грн. витрат з інформаційно- технічного забезпеченн розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 44, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод газорозрядних лапм» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вихідної допомоги та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод газорозрядних лапм» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 7 689 грн. 39 коп.,

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод газорозрядних лапм» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 6590 грн. 91 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод газорозрядних лапм» на користь ОСОБА_1 800 грн. моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод газорозрядних лапм» на користь держави судовий збір в розмірі 150 грн. 80 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Т.В.Шаповал