Апеляційний суд Львівської області
Справа № 22ц-390 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Категорія: 45 Доповідач: Павлишин О.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Шашкіної С.А., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі Терземан Б.В.,

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2009 року,-

ВСТАНОВИЛА :

Вказаним рішенням суду відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Грушівська сільська рада Дрогобицького району Львівської області, про визнання недійсним свідоцтва на забудову садиби.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 В апеляційній скарзі покликається на порушення судом матеріального і прорцесуального права. Зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги те, що в свідоцтві про забудову садиби не зазначено проїзд загального користування, що площа земельної ділянки позивачки перевищує площу, записану в земельно-облікових документах. Вважає, що суд не зазначив в рішенні мотиви, з яких відхиляє пояснення позивачки. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, пояснення адвоката ОСОБА_4 про заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити в звязку з наступним.

Матеріалами справи встановлено такі обставини.

Згідно з земельно-обліковими документами за позивачкою рахується земельна ділянка площею 0,22 га, фактично в користуванні є 0,2190 га, за відповідачкою рахується земельна ділянка площею 0,14 га, фактично в користуванні 0,1494 га. Конфігурація заїзду до житлових будинків відповідає плану с.Грушів , складеного за матеріалами фотозйомки 1956 року. (а.с.5)

Відповідно до свідоцтва на забудову садиби ОСОБА_5, останньому рішенням виконкому Дрогобицької районної ради від 16.09.1963 року №206 дозволено збудувати житловий будинок на ділянці площею 0,07 га на старому місці в с.Грушів Дрогобицького району Львівської області. На плані зазначено, що вказана ділянка розташована поряд з земельними ділянка сусіда „м12 та сусіда „м10. (а.с.4)

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.12.2005 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Грушевської сільської ради, третя особа ОСОБА_1, про встановлення межі земельної ділянки в натурі згідно з планом забудови садиби, встановлено межі земельної ділянки ОСОБА_3, збільшивши її ширину за рахунок громадського проходу, залишивши громадський прохід між садибами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 шириною два метри, довжиною пятдесят метрів. (а.с.10)

В позовній заяві ОСОБА_1 покликається на порушення її прав в звязку з відсутністю відображення заїзду в свідоцтві на забудову садиби та зменшенням ширини заїзду до двох метрів. (а.с.3)

Статтею 152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів.

Оскільки свідоцтво на забудову садиби не є документом, що встановлює межі земельних ділянок, а лише посвідчує дозвіл на забудову та зазначає місцезнаходження земельної ділянки, і постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.12.2005 року встановлено межі земельної ділянки ОСОБА_3, збільшено її ширину за рахунок громадського проходу та залишено громадський прохід між садибами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 шириною два метри, довжиною пятдесят метрів, тобто стверджено відсутність заїзду, суд, врахувавши покликання позивачки на порушення її прав користування заїздом, ухвалив рішення про відмову в позову з підстав, зазначених в позовній заяві, що відповідає вимогам закону ст.152 ЗК України.

Покликання апелянта на те, що різниця між фактичною площею земельної ділянки відповідачки та площею, зазначеною в земельно-облікових документах, яка складає 0,0094 га стверджує факт зменшення ширини проїзду до двох метрів є безпідставним, так як вищевказаною постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 29.12.2005 року зменшено площу проходу з 0,021 га до 0,01 га (а.с.10), з чого слідує, що різниця в 0,0094 га не може привести до зменшення ширини проходу з 4,2 м до 2 м.

Інші доводи апеляційної скарги не стверджують неправильності висновків суду, такі спростовуються дослідженими доказами, а тому колегія суддів визнає ці доводи такими, що не заслуговують на увагу.

Судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, і в зв"язку з цим колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 313-315 ЦПК України колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий :

Судді :