Справа № 22ц-754/10р. Головуючий у І-й інстанції Головатий В.Я.
Категорія справи 57 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Петрички П.Ф.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_1,

при секретарі Панчуку І.С.

та за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 28 грудня 2009 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Львівська міська громадська організація інвалідів „АГС № 13, та визнано за позивачем право на користування земельною ділянкою розміром 6 х 4 метри під будівництво гаражу № 25 в гаражному кооперативі № 13 по вул. Майданній, 1 у м. Львові (в подальшому „спірна земельна ділянка) і усунуто перешкоди в користуванні нею, зобовязавши ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту ним спірну земельну ділянку. Стягнуто з відповідача на користь позивача сплачені останнім судовий збір в сумі 17 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_3

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що позивачем не було представлено суду доказів його прав на спірну земельну ділянку, оплати її оренди та свого членства в автогаражному кооперативі № 13.

Звертає увагу на те, що постановою Сихівського районного суду м.Львова від 16.11.2009 року порушену проти нього (апелянта) кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, закрито у звязку із закінченням строків давності, а відтак вважає, що дана постанова не може бути підставою для звільнення від доказування з підстав, що встановлені ч.4 ст.61 ЦПК України.

Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, а він права власності на спірну земельну ділянку і гаражний бокс набув на законних підставах.

За заявами апелянта з посиланням на його хворобу (але без долучення до згаданих заяв будь-яких доказів про захворювання а.с. 118, 124, 134) апеляційний розгляд справи неодноразово відкладався і апелянт попереджався про наслідки неявки в судове засідання (а.с. 128), однак в черговий раз до суду не зявився.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а також оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінальної справи Сихівського районного суду м. Львова № 1п-6/09 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України (в подальшому „кримінальна справа), колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, постановою слідчого СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області від 01.09.2009 року по факту злочинного здобуття прав на недобудований ОСОБА_2 (позивачем по справі) гараж в автогаражному кооперативі № 13 було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В подальшому постановою слідчого СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області від 30.09.2009 року обвинуваченим по вище згаданій справі було притягнуто ОСОБА_3 (апелянта), який, будучи допитаним в якості обвинуваченого в злочині, передбаченому ч.2 ст.190 КК України, повністю визнав себе винним та пояснив обставини вчинення ним інкримінованого йому злочину, а саме: умисного заволодіння чужим майном (спірним гаражем) шляхом обману, що завдало значної шкоди потерпілому (позивачеві ОСОБА_2В.). При цьому він визнав, що йому добре було відомо про розпорядження міської адміністрації Львівської міської ради народних депутатів від 19.07.1993 року № 773 щодо розширення території автогаражного кооперативу № 13 та надання дозволу членам асоціації „Автомобіліст на встановлення 30-ти гаражних боксів, в т.ч. і позивачеві ОСОБА_2, чим він з метою реалізації своїх злочинних намірів і скористався, відібравши заяву про переуступку земельної ділянки під будівництво гаражу в іншої особи на прізвище та імя ОСОБА_2, але по батькові ОСОБА_5, та завершив будівництво гаражу, яке було розпочате ОСОБА_2 (позивачем), оскільки згадане незавершене будівництво „було дуже сильно захаращене і він вважав, що господар цього незавершеного будівництва „не має наміру ним займатись та втратив інтерес до нього.

В подальшому за власноручно написаною заявою ОСОБА_3 з проханням закрити вище згадану кримінальну справу відносно нього у звязку із закінченням строків давності постановою Сихівського районного суду м. Львова від 16.11.2009 року ОСОБА_3 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, у звязку із закінченням строків давності (тобто з нереабілітуючих обставин), а кримінальну справу відносно нього було закрито.

Згадану постанову Сихівського районного суду м. Львова від 16.11.2009 року ОСОБА_3 не оскаржував і вона набрала законної сили.

Таким чином, матеріалами кримінальної справи встановлено, що права на спірний обєкт нерухомості ОСОБА_3 набуті в результаті вчинення ним кримінально караних дій і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

За вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та залишити рішення Сихівського районного суду м.Львова від 28 грудня 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: