АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 ( 1 ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

«21» грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Михайлів Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 травня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного підприємства «Гортехмашобладнання» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2009 року позивач - Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», який в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», далі по тексту ОСОБА_6) звернулося із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПП. «Гортехмашобладнання» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в якому вказав, що 25 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір №0 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого відповідачу надано кредит в сумі 300тис. грн. під 17,5% річних із строком повернення кредиту не пізніше 22.06.2018р.

Для забезпечення виконання зобовязання між Банком та відповідачем ОСОБА_4 був укладений Договір поруки №0 П/1.

В якості забезпечення своєчасного виконання зобовязань в цей же день між Банком і ПП. «Гортехмашобладнання» також був укладений договір поруки №0 П/2.

25 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_5 також був укладений договір поруки №0 П/3.

ОСОБА_6 відповідачем ОСОБА_2 умови кредитного договору належним чином не виконувались, плата за кредитним договором не здійснювалася у звязку із чим виникла заборгованість в сумі 233229,08грн.

Посилаючись на ці обставини просив суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь Банку заборгованість по кредитному договору у розмірі 233229,08грн. та судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 травня 2010 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПП. «Гортехмашобладнання» на користь Банку заборгованість по кредиту в розмірі 233229,08грн. та судові витрати по справі.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, суд не звернув уваги, що Цивільним кодексом не передбачено надання одній із стороні права вимагати від іншої сторони дострокового виконання зобовязання; не взяв до уваги, що умовами ОСОБА_7 про надання кредиту, не передбачено права будь-якої із сторін в односторонньому порядку змінювати або розривати договір; не прийняв до уваги Закону України від 10.02.2010р. №1822 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором», яким були внесені зміни до ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», згідно якого фінансовим установам забороняється вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривати в односторонньому порядку укладені кредитні договори.

Крім того, ОСОБА_7 до подання позовної заяви міг звернутися із заявою про стягнення на майно, що перебуває у заставі в якості забезпечення виконання ОСОБА_7.

Також, в мотивувальній частині рішення не вказано які саме умови і пункти договору було порушено відповідачем.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 25 червня 2007 року між ОСОБА_2 і ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір № НОМЕР_1 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу надавався кредит в сумі 300тис. грн. під 17,5% річних із строком повернення кредиту не пізніше 22.06.2018 року (а.с. 4-6). В цей же день, з метою забезпечення своєчасного виконання зобовязань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_4, ПП. «Гортехмашобладнання» і ОСОБА_5 були укладені договори поруки №0 П/1, №0 П/2, №0 П/3, згідно умов яких відповідачі поручились перед Банком відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх його зобовязань (а.с. 9-11).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанка» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПП. «Гортехмашобладнання» суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем ОСОБА_2 порушувались вимоги кредитного договору, а відповідачами ОСОБА_4, ПП. «Гортехмашобладнання» і ОСОБА_5 порушувались вимоги договорів поруки і тому сума заборгованості в розмірі 233229,08грн. підлягає стягненню в солідарному порядку.

Із зазначеним висновком суду погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Стаття 526 ЦК України зазначає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушень боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частина 2 ст. 1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 прострочив повернення чергової частини позики, тому висновок суду про право Банку вимоги дострокового повернення частини позики, що залишилась, є обґрунтованим.

Пункт 1.2.2. ОСОБА_7 про надання споживчого кредиту передбачає зобовязання позичальника у будь-якому разі повернення Банку кредиту в повному обсязі та сплати проценти, комісії штрафи та інші платежі згідно умов ОСОБА_7.

Крім того, п. 9.14 зазначеного ОСОБА_7 передбачає, що невиконання позичальником вимоги Банку щодо дострокового повернення кредиту у разі порушення умов ОСОБА_7, вважається істотним порушенням умов цього ОСОБА_7, тому доводи представника ОСОБА_3 про те, що Цивільним кодексом не передбачено надання одній із стороні права вимагати від іншої сторони дострокового виконання зобовязання є безпідставними і спростовуються висновками суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що умовами ОСОБА_7 про надання кредиту, не передбачено права будь-якої із сторін в односторонньому порядку змінювати договір спростовуються матеріалами справи, а саме ОСОБА_7, з якого вбачається, що п. 9.2 ОСОБА_7 передбачав, що сторони погодили, що протягом дії цього ОСОБА_7 може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання деяких обставин і із зазначеними умовами договору відповідач ОСОБА_2 погодився підписавши зазначений Договір.

Доводи ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції не взято до уваги ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» згідно якого фінансовим установам забороняється вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривати в односторонньому порядку укладені кредитні договори, є необґрунтованими, оскільки зазначена заборона вимог дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом передбачається у разі незгоди позичальника із пропозицією фінансової установи збільшити процентну ставку або інший платіж, передбачений кредитним договором або графіком погашення боргу. ОСОБА_6 не заявляв до ОСОБА_2 вимоги про збільшення процентної ставки.

Заявою Банку від 21.05.2009р., у звязку з тривалим невиконанням позичальником зобовязань, ОСОБА_2 пропонувалося зміна термінів повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами в сторону їх зменшення, а не збільшення процентної ставки (а.с. 12).

Також є необґрунтованими доводи ОСОБА_3 про те, що сторони не мають права в односторонньому порядку розривати договір, оскільки вимога щодо розірвання договору укладеного між Банком і позичальником ОСОБА_2 у позовній заяві не заявлялась (а.с. 2).

Інші доводи представника відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: