17.06.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22ц - 2435/2010р. Головуючий в 1 інстанції :
Доповідач : Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2010 року червня місяця 17 дня колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого : Кузнєцової О.А.

Суддів : Приходько Л.А.

Бездрабко В.О.

при секретарі : Ляшенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Херсона від 22 квітня 2010 року про забезпечення позову

у справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2009 року ОСОБА_3. звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 21 вересня 2007 року між нею та ОСОБА_2. був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого вона передала відповідачу 12850 доларів США, а останній зобов»язався повернути кошти в строк до 21 лютого 2012 року шляхом щомісячних виплат по 200 доларів США, але взяті на себе зобов»язання за договором не виконує. Просила стягнути з відповідача 102926грн.50коп. боргу та судові витрати.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 22 квітня 2010 року вжиті заходи по забезпеченню позову, відповідно до яких тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до моменту виконання ним зобов»язання за договором позики від 21.09.2007 року, укладеного між ним та ОСОБА_3.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_2. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати як незаконну, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, осіб, які з»явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову, як зазначено в ч.3 ст. 152 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв»язку між незастосуванням конкретного виду забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві та наслідком у вигляді неможливості вподальшому виконати рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, поза увагою суду залишилося те, що у поданій заяві представник ОСОБА_3 не зазначив причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, а навів лише обставини позову про стягнення коштів та зазначив про право ОСОБА_3 на звернення до суду з даною заявою; не надав доказів на підтвердження необхідності вжиття такого виду забезпечення позову, як тимчасове обмеження громадянина у праві виїзду за межі держави.

Слід зазначити, що в ухвалі суду від 22.04.2010 року також не наведено обґрунтування та мотиви, з якими суд пов»язує застосування саме вказаного виду забезпечення позову, як того вимагає ч.5 ст.153 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має паспорт моряка та відповідно до укладених трудових контрактів з іноземними суднохідними компаніями його робота пов»язана саме з виїздом за межі України (а.с.10-17).

Колегія суддів вважає, що обрання вказаного виду забезпечення позову може привести до порушення конституційних прав відповідача на працю та утруднити вподальшому виконання рішення суду, що суперечить змісту забезпечувальних заходів та меті їх застосування.

З огляду на наведене, колегія приходить до висновку, що ухвала суду про забезпечення позову постановлена з порушенням вимог ст.ст.151,152,153 ЦПК України, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження у виїзді ОСОБА_2. за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Херсона від 22 квітня 2010 року про забезпечення позову скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_2. у праві виїзду за межі України до остаточного виконання ним договірних зобов»язань відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий :

Судді :