Справа №22-ц-4044/10 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Сумської області у складі:

головуючого Сибільової Л.О.

суддів Дубровної В.В., Жмаки В.Г.,

з участю секретаря судового засідання Федини Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Великописарівському районі Сумської області

на постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 07 грудня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Великописарівському районі Сумської області про призначення державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірах, встановлених законом та про стягнення заборгованості,

встановила:

Постановою Великописарівського районного суду від 07 грудня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України у Великописарівському районі протиправними.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України у Великописарівському районі Сумської області здійснити нарахування позивачу як інваліду ІІ групи у звязку із захворюванням, отриманим внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і провести відповідні виплати з 01 вересня 2007 року.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та належить до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Він є інвалідом II групи за захворюванням, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

ОСОБА_1 з 01 вересня 2007 року була призначена пенсія за II групою інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи у відповідності до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивачу виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, проводились не в повній мірі.

З вересня 2007 року по грудень 2007 року розмір виплаченої позивачу додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю становив лише 12,47 грн., з січня 2008 року по березень 2008 року 94 грн., з квітня 2008 року по червень 2008 року 96,20 грн., з липня 2008 року по вересень 2008 року 96,40 грн., з жовтня 2008 року по жовтень 2009 року 99,60 грн., і у листопаді 2009 року 114,60 грн.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно застосував положення Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Крім цього, суд першої інстанції, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, дійшов до обґрунтованого висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду та вважає, що він правильно виходив з наступних нижченаведених положень.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтями 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови призначення державних пенсій та додаткових пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсії є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає.

За таких обставин положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Зі змісту статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене правильним є висновок суду щодо невзяття до уваги положень частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання відповідача на частину пяту статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі-Закон № 796-ХІІ), якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу I, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу I, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни, що були внесені до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Вищевикладені висновки суду узгоджується з матеріалами справи та відповідають вимогам матеріального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про відмову у задоволенні позову через порушення позивачем строку звернення до суду.

За вищевикладених обставин, оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Постанова суду узгоджується з доказами, наявними у справі, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 304-1, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Великописарівському районі Сумської області відхилити.

Постанову Великописарівського районного суду від 07 грудня 2009 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді