Справа №22-ц-2748/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Рибалки В.Г.,

суддів Хвостика С.Г., Попруги С.В.,

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Державної установи «Інститут медицини праці Академії медичних наук України», до якої приєдналось відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань в м.Красний Луч Луганської області,

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 травня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної установи «Інститут медицини праці Академії медичних наук України», третя особа: Науково - дослідний інститут гігієни праці та профзахворювань Харківського національного медичного університету, про визнання недійсним висновку Центральної лікарняно-експертної комісії,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 06 травня 2010 року визнано недійсним висновок Центральної лікарняно-експертної комісії державної установи «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» від 31 березня 2009 року відносно ОСОБА_2 за його безпідставністю.

Стягнуто з державної установи «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» на користь держави 8 грн. 50 копійок судового збору та 37 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на неповноту зясування судом фактичних обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, постановивши нове рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд помилково вважав остаточним рішення Науково - дослідний інститут гігієни праці та профзахворювань Харківського національного медичного університету щодо встановлення професійного захворювання та діагнозу позивачу, а також не врахував суттєві обставини розвитку захворювань останнього та прийнятті рішення Луганською експертною комісією та Центральною лікарською експертизою з цього питання. Також послався на те, що діагноз ОСОБА_2 встановлювався з порушенням Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1112 від 25 серпня 2004 року, без дослідження клінічних та функціональних досліджень, даних трудової книжки, аналізу умов праці та виписок з медичної картки позивача тощо.

Заслухавши суддюдоповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про залишення рішення без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, з 23 червня 1978 року по 30 червня 1986 року ОСОБА_2 працював на шахті «Міусиньська» Виробничого об'єднання «Донбасантрацит», з 16 вересня 1989 року по 29 жовтня 1990 року - в шахті «Прибрежна», з 06 грудня 1990 року по 09 грудня 1993 року знову перебував в трудових відносинах з виробничим об'єднанням «Донбасантрацит», періодично з 27 грудня 1993 року по 20 жовтня 1998 року - на шахті «Князівська», та з 13 грудня 2006 року по 27 червня 2008 року - у відокремленому підрозділі «Шахті ім. Ізвєстій» Державного підприємства «Донбасантрацит» (а.с. 3-5).

На підставі звернення, з 18 вересня 2008 року по 09 жовтня 2008 року позивач перебував на обстеженні і лікуванні в клініці НДІ гігієни праці та профзахворювань Харківського НМУ.

Відповідно до повідомлення про професійне захворювання форми П-3 від 01 жовтня 2008 року ОСОБА_2 був встановлений остаточний діагноз, яким його захворювання визнані професійними, а саме, основний діагноз: вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно- трофічним порушеннями на кистях, двосторонній плечево-лопатковий периартроз, ДОА ліктевих і лучезапясних зі стійкою артралгією порушенням функцій верхніх кінцівок (захворювання професійне, від фізичного перевантаження і впливу вібрації). Хронічно рецидивіюча попереково-крижова радікулопатія з двустроннім корінцевим синдромом DS-S1, мязово-тонічним та алергічним синдромом і обмеженням функцій хребта (захворювання професійне, від фізичного перевантаження). Пневмоконіоз І ст., ускладнений ХОЗД ІІ ст. у фазі нерізкого загострення. Емфізема легенів І ст. (захворювання професійне). Також було встановлено супутній діагноз: ІБС, Атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН І ст. Хронічний холецистити у фазі нестійкої ремісії. Хронічний гастродуоденіт у фазі нестійкої ремісії. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична) І-ІІ ст. з ХНМК переважно у вертебро-базилярном басейні. Спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта (а.с. 7).

Дане повідомлення було направлене до відокремленого підрозділу «Шахта ім. Ізвєстій» ДП «Донбасантрацит», де востаннє працював позивач, яке провело розслідування хронічного професійного захворювання щодо позивача ОСОБА_2, що підтверджується копією акту від 13 жовтня 2008 року (а.с. 8-10).

У звязку з незгодою роботодавця з висновком регіональної експертної комісії позивач з 02 березня 2009 року проходив обстеження в ДУ «Інститут медицини праці АМН України».

У висновку ЦЛЕК від 31 березня 2009 року зазначено, що діагнози, встановлені позивачу в клініці ХНДІ ГП та ПЗ не пов'язані з умовами праці та вирішено відкликати повідомлення про вперше виявлене профзахворювання форми П-3, складене третьою особою (а.с. 11-13).

У відповідності до п.68 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, професійний характер захворювання визначається експертною комісією у складі спеціалістів спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу згідно з переліком, затвердженим Міністерством охорони здоровя України.

Наказом Міністерства охорони здоровя України від 25 березня 2003 року № 133 затверджений перелік спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів, які мають право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань, відповідно до якого клініка Інституту медицини праці АМН України як і клініка НДІ гігієни праці та профзахворювань Харківського НМУ мають право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань.

Згідно з п.п. 2.3 Положення про роботу Центральної лікарсько-експертної комісії ДУ «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» - ЦЛЕК розглядає конфліктні випадки, що виникають у результаті незгоди хворого чи роботодавця з висновками регіональних експертних комісій за проханням хворого чи роботодавця за направленням обласного (міського) профпатолога, МОЗ, АМН України, судових та правоохоронних органів.

Визнаючи недійсним висновок Центральної лікарняно-експертної комісії державної установи «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» від 31 березня 2009 року відносно позивача, місцевий суд вважав діагноз щодо професійних захворювань ОСОБА_2, встановлений клінікою Харківського НДІ ГП та ПЗ, остаточним та обєктивним, а також виходив з того, що чинним законодавством не передбачено процедури перегляду, скасування або зміни остаточно встановлених діагнозів по професійним захворюванням, ініційованої головою комісії з розслідування нещасних випадків на виробництві та професійних захвлрювань.

Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.ч.4,5 ст.14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади затверджується

Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.7 ст. 13 вищевказаного закону факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом

Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Так, у відповідності до п.69 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві НПАОП 0.00-6.02-04, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року N 1112 віднесення захворювання до професійного проводиться відповідно до процедури встановлення зв'язку захворювання з умовами праці згідно з додатком 13 до цієї постанови, а саме: експертною комісією спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу з урахуванням відомостей, зазначених у копії трудової книжки, виписці з амбулаторної картки (форма 025/у) або з історії хвороби, у якій відображено початок та динаміку розвитку захворювання; медичному висновку головного спеціаліста з професійної патології Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва і Севастополя; санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, висновків лікарів, акту форми Н-5, акту форми Н-1 та інших документів у разі потреби.

Згідно з п.п.71,72,73 вказаного вище Порядку розслідування, у разі підозри на професійне захворювання лікувально-профілактичний заклад направляє працівника з відповідними документами, перелік яких визначено процедурою встановлення зв'язку захворювання з умовами праці, на консультацію до головного спеціаліста з професійної патології міста, області, Автономної Республіки Крим. Для встановлення діагнозу і зв'язку захворювання з впливом шкідливих виробничих факторів і трудового процесу головний спеціаліст з професійної патології міста, області, Автономної Республіки Крим (штатний або позаштатний) направляє хворого до спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу. До такого закладу направляється для встановлення діагнозу також хворий, який проходив обстеження в іншому науково-дослідному інституті медичного профілю.

Спеціалізовані лікувально-профілактичні заклади проводять амбулаторне та стаціонарне обстеження працівників за відповідним направленням. Відповідальність за встановлення діагнозу щодо хронічних професійних захворювань, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України, покладається на керівників цих закладів.

Перелік спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів, які мають право встановлювати діагноз щодо професійних захворювань, через кожні п'ять років переглядається та затверджується Міністерством охорони здоровя України.

Наказом Міністерства охорони здоровя України від 25 березня 2003 року № 133 серед затвердженого списку спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів вказані Інститут медицини праці АМН України та НДІ гігієни праці та профзахворювань Харківського НМУ.

Крім цього, згідно з п.74 Порядку, у спірних випадках для остаточного вирішення питання про наявність професійного захворювання особа направляється до Інституту медицини праці Академії медичних наук (м. Київ). У разі незгоди хворого або роботодавця з рішенням Інституту щодо встановлення діагнозу і зв'язку захворювання із впливом шкідливих виробничих факторів і трудового процесу воно може бути оскаржено в судовому порядку.

З огляду на вищевикладене, висновки спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів про встановлення діагнозу щодо професійних захворювань можуть перевірятись Інститутом медицини праці Академії медичних наук (м.Київ), що і було зроблено відносно позивача по даній справі, однак не враховано місцевим судом.

До того ж, згідно з вищевикладеними нормативними актами, саме висновок Центральної лікувально-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» у даній справі є остаточним, таким, що ґрунтується на даних обстеження позивача з 2003 року в цій установі, дослідженнях симптоматики різних захворювань позивача (включаючи як повязаних з трудовою діяльністю, так і тих, що не повязанні із шкідливими умовами праці), ряду додаткових досліджень та аналізу попередніх висновків спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів.

Що стосується питання про порушення порядку ініціювання незгоди з висновком регіональної експертної установи, то воно не заслуговує на увагу, так як звернення до відповідача було направлене директором ОП «Шахта ім. Ізвєстій» ще 24 листопада 2008 року.

Таким чином, колегія суддів знаходить помилковим висновок місцевого суду про наявність підстав для визнання недійсним висновку ЦЛЕК ДУ «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» від 31 березня 2009 року стосовно позивача.

Отже, у звязку з постановленням рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 у звязку з безпідставністю.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п.3,4; 314 ч.2; 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Державної установи «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» задовольнити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 травня 2010 року в даній справі скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним висновку Центральної лікарняно-експертної комісії від 31 березня 2009 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: