Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія 39 ( 1 ) Доповідач Зубакова В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

«30» червня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_1

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю: представників позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6 і ОСОБА_7

відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_9

представника КП редакції газети «Вісті Софіївщини» - ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2010 року за позовом ОСОБА_5 до Комунального підприємства редакції газети «Вісті Софіївщини», ОСОБА_9, ОСОБА_8 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2009 року позивач ОСОБА_5 звернувся із позовом до газети «Вісті Софіївщини» про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди і в обґрунтування позовних вимог вказав, що 10 січня 2009 року у випуску №2/1479 газети «Вісті Софіївщини» на 2 сторінці надруковано було статтю під назвою «Гуде село, обурюється…», автором якої є кореспондент газети ОСОБА_11. В зазначеній статті невірно викладено всі обставини кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_12 Викладена інформація не відповідає дійсності, ганьбить і принижує його честь та гідність. У звязку із підривом його авторитету серед близьких та рідних, йому заподіяна моральна шкода.

Уточнивши свої позовні вимоги просив суд визнати неправомірною інформацію, опубліковану 10.01.2009р. у випуску №2/1479 газети «Вісті Софіївщини» в статті «Гуде село, обурюється…», автором якої є кореспондент ОСОБА_9, а саме:: «коли Пономаренко вступився за жінку, Даценко ударом в обличчя збив його з ніг, а далі прибульці утрьох почали бити похилого віку чоловіка. Били ногами, штрикали тіло кілками», « сама стала виходити з двору, а за нею йшли ОСОБА_5 і ОСОБА_13 з вилами в руках…», «а в ОСОБА_13 та ОСОБА_5 теж нелади з законослухняністю»; зобовязати відповідачів газету «Вісті Софіївщини» і кореспондента газети «Вісті Софіївщини» автора статті «Гуде село, обурюється…» ОСОБА_9, ОСОБА_8 спростувати недостовірну інформацію, як таку, що не відповідає дійсності, принижує його честь та гідність, шляхом опублікування спростування у газеті «Вісті Софіївщини», а саме на 2 сторінці вказаної газети тим же шрифтом, не пізніше місяця після вступу рішення суду в законну силу та стягнути з відповідачів газети «Вісті Софіївщини» та кореспондента «Вісті Софіївщини», автора статті «Гуде село, обурюється…» ОСОБА_9, ОСОБА_8 спричинену моральну шкоду в розмірі 20000грн. з кожного, а всього 60тис. грн.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення рішення по суті позовних вимог з тих підстав, що суд не дав належної оцінки доказам, які були добуті в ході судового розгляду справи; не взяв до уваги, що статтею введено в оману жителів не тільки Девладівської сільської ради, а і всього Софіївського району, так як викладаючи в статті неправдиві дані про подію 09.05.2006р. кореспондент ОСОБА_9 принизив його честь та гідність.

Крім того, судом не прийнято до уваги положення ст. 26 Закону України «Про інформацію» згідно з якою повідомлення засобів масової інформації є джерелом інформації і яка відповідно до ст. 46 цього ж Закону не може бути використана для посягання на права і свободи людини.

В запереченнях на апеляційну скаргу Комунальне підприємство редакція газети «Вісті Софіївщини» вважають рішення суду обґрунтованим і просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.12.2008р. вироком апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_12 визнано винним у скоєнні злочинів за ст. ст. 118, ст. 15 ч.2, 115 ч.2 п.1 КК України та засуджено до 10 років позбавлення волі. Позивач ОСОБА_5 по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_12 був визнаний потерпілим (а.с. 27- 36).

28 грудня 2008 року мешканцями с. Девладово Софіївського району Дніпропетровської області були проведені збори щодо обговорення питання можливості оскарження вироку суду. На зазначених зборах був присутній і кореспондент газети «Вісті Софіївщини» ОСОБА_9, який в газетній статті «Гуде село, обурюється…», опублікованої 10.01.2009р., передав розповіді людей.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до КП редакції газети «Вісті Софіївщини», ОСОБА_9П, ОСОБА_8 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позову та відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди на його користь та з того, що обставини, які досліджувалися під час розгляду кримінальної справи та які просив спростувати позивач, відображено у газетній статті «Гуде село, обурюється…» зі слів ОСОБА_8, яка була свідком по кримінальній справі.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинне бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 32 Конституції України передбачено захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї.

Разом з тим ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

У звязку із цим, суд першої інстанції при вирішенні цього спору вірно встановив та належним чином оцінив відповідність опублікованої статті в газеті Законам України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) України» від 16.11.1992р. та «Про інформацію» від 02.10.1992р.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) України» свобода слова і вільне вираження у друкованій формі своїх поглядів і переконань гарантуються Конституцією України і відповідно до цього Закону означають право кожного громадянина вільно і незалежно шукати, одержувати, фіксувати, зберігати, використовувати та поширювати будь-яку відкриту за режимом доступу інформацію за допомогою друкованих засобів масової інформації.

Стаття 30 Закону України «Про інформацію» передбачає, що інформація з обмеженим доступом може бути поширена без згоди її власника, якщо ця інформація є суспільно значимою, тобто якщо вона є предметом громадського інтересу і якщо право громадськості знати цю інформацію переважає право її власника на її захист.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі вище зазначених Законів, прийшов до висновку, що інформація, яка містилася в статті «Гуде село, обурюється…», автором якої є кореспондент ОСОБА_9, могла поширюватися без згоди позивача ОСОБА_5, оскільки мала великий громадський інтерес і відноситься до суспільно значимої.

Пункт 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначає, що не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Отже, колегія суддів погоджується з висновку суду про те, що не можуть бути оцінені судом при розгляді зазначеної цивільної справи пояснення свідка, відповідача по даній цивільній справі, ОСОБА_8, оскільки її показання вже оцінені судом під час розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_12 за ст. ст. 118, ст. 15 ч.2, 115 ч.2 п.1 КК України і вирок по кримінальній справі на час звернення до суду ОСОБА_5 із позовом вже набрав законної сили, тому доводи позивача в апеляційній скарзі щодо надання судом оцінки вироку апеляційного суду Дніпропетровської області є безпідставними.

Посилання ОСОБА_5 на те, що кореспондент газети ОСОБА_9, користуючись інформацією, яку йому надала ОСОБА_8, принизив його честь і гідність є необґрунтованими, спростовуються висновками суду і поясненнями відповідача, з яких вбачається, що для вияснення причин обурення людей, журналістом було опитано багато людей з присутніх на сходці 28.12.2008р. Саме розповіді цих людей були покладені в зміст оскаржуваної статті, яка не містить твердження автора, а лише висловлює думку людей з приводу вироку.

Інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: