Солонянський районний суд Дніпропетровської області
Справа №2-410/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2010 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі: головуючої - судді Омелюх В.М..

при секретарі - Ращик П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИ В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно до повноліття дитини, посилаючись на те, що з 10 серпня 2007 року знаходиться з ним у зареєстрованому шлюбі, але в зв'язку з припиненням сімейно-шлюбних відносин вони проживають окремо, син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач в добровільному порядку не допомагає матеріально утримувати дитину.

Оскільки відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, не має постійного місця роботи, вона просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно на дитину з урахування її віку та потреб. Вважає, що відповідач має достатню можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, але не робить цього, в той час як вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення-, нею трирічного віку та отримує державну допомогу у розмірі 130 гривень, в звязку з чим вона змушена звернутися з позовом до суду, так як права та обовязки батьків є рівними, оскільки як вона, так і відповідач повинні забезпечити дитині матеріальне утримання.

У судовому засіданні позивачка зменшила суму позовних вимог та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно та пояснила, що після припинення сімейно-шлюбних відносини у лютому 2010 року вони з відповідачем проживають окремо, при цьому неповнолітній син проживає з нею та фактично знаходиться на її утриманні. В звязку з важким матеріальним становищем їй складно утримувати дитину самій, а відповідач після припинення сімейно-шлюбних відносин взагалі не приймає участь в його утриманні, хоча між ними була домовленість про щомісячну сплату ним аліментів у добровільному порядку в сумі 700 гривень, які він так і не виплачував, через що вона змушена звернутися з позовом до суду, про примусове стягнення з нього аліментів. Відповідач ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває, в звязку з чим має мінливий нерегулярний прибуток. тому вона просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень на дитину щомісяця, оскільки дитина такого віку потребує значних витрат на придбання одягу і взуття, продуктів харчування, необхідності лікування дитини, її обстеження, та пов'язаних з цим додаткових витрат, в тому числі придбання вітамінів, в загальній сумі близько 800-900 гривень щомісячно, а тих коштів, що вона отримує, недостатньо для належного утримання дитини.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 до його повноліття у

розмірі 600 гривень. Пояснив, що в даний час офіційно не працює, а лише влаштовується на роботу, розмір його прибутків складає близько 1000 гривень на місяць.

Суд, заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши надані докази по справі в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню виходячи з наступного: згідно ст. 180-183 СК України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.З), який народився у позивачки в період шлюбу з відповідачем (а.с.4), та який згідно довідки Солонянськоїх селищної ради Дніпропетровської області проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.б). З лютого 2010 року сторони в звязку з припиненням сімейно-шлюбних відносин проживають окремо і з цього часу відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, в звязку з чим суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти в примусовому порядку у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного доходу.

При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який в даний час за станом здоровя є працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної трудової діяльності, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває, отримує доходи від тимчасової роботи, можливість та обовязок утримання дитини працездатною позивачкою, яка в даний час не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з урахуванням стану здоров'я як дитини, так і платника аліментів, та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме рівній участі батьків у забезпеченні дітей на рівні встановленого Законом України Про державний бюджет України" прожиткового мінімуму, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дитини, який з 01 квітня 2010 року для дитини даного віку становить 767 гривень. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст. 1 82 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача не надано. Інших утриманців відповідач не має.

Крім цього, в звязку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір та витрати з інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-182,184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209. 212-215, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 600 (шістсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 квітня 2010 року, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу.

З

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 51 (пятдесят однієї) гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження та протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження поданням апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження протягом строку, встановленого для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Текст повного рішення складено 17 травня 2010 року.

/

ГОЛОВУЮЧА: суддя