Апеляційний суд Кіровоградської області
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Бубличенко В.П.

суддів - Сукач Т.О.

ОСОБА_1

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа - ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2009 року і

встановила:

У травні 2008 року ОСОБА_2 пред'явила в суд позов до товариства з обмеженою відповідальністю «Байєр», ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Просила суд стягнути з ТОВ «Байєр» на 'її користь 6366,82 грн. у відшкодування матеріальної шкоди і 1000 грн. - у відшкодування моральної шкоди, а також 640 грн. витрат на проведення експертизи, 72,20 судового збору та ЗО грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою від 30 січня 2009 року суд залучив до участі у справі співвідповідачем акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія».

23 квітня 2009 року суд ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково і стягнув на користь позивачки 5866,72 грн. з АТ «Українська охоронно-страхова компанія» та 500,10 грн. з ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди, а також 1500 грн. у відшкодування моральної шкоди та 802,20 грн. судових витрат з ОСОБА_4

Зазначене рішення було оскаржено АТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2009 року рішення суду від 23 квітня 2009 року скасовано в частині вирішення позову ОСОБА_2 до АТ «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди з направленням справи в цій частині на новий розгляд.

В решті рішення суду не було оскаржено і набрало законної сили.

При новому розгляді справи ОСОБА_2 змінила свої позовні вимоги і просила суд стягнути з АТ «Українська охоронно-страхова компанія» на її користь 1787,66 грн.

Посилалася на те, що 21 грудня 2007 року вона звернулася до відповідача за страховою виплатою внаслідок настання страхової події. 11 червня 2009 року страхова компанія виплатила їй страхове відшкодування в сумі 4594 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Обрахувавши три відсотки річних від простроченої суми , яка складає 4594 грн., та індекс інфляції, позивачка просила стягнути на її користь із страхової компанії 1787,66 грн.

Рішенням Долинського районного суду від 26 листопада 2009 року позов задоволено частково, суд стягнув з відповідача на користь позивачки три відсотки річних від простроченої на 1 рік 4 місяці суми грошового зобов'язання з урахуванням індексу інфляції, що разом складає 1578,19 грн.

У апеляційній скарзі страхова компанія просить рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Посилається на те, що виплата страховиком страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання ним документів, зазначених у ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, позивачкою не були зібрані всі необхідні документи і не подана заява про виплату страхового відшкодування, яка є обов'язковою. Тому у страхової компанії не було підстав для виплати страхового відшкодування у зазначений позивачкою термін.

Крім того, на думку страхової компанії, суд при вирішенні справи безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ст.625 ЦК України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з підстав, передбачених п.4 ч.І ст.309 ЦПК України.

Статтею 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву, до якої додаються документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку.

Страхова компанія стверджує, що передбачену законом заяву про виплату страхового відшкодування позивачка не подавала. Тому виплата відшкодування була проведена після ухвалення судом рішення і отримання висновку автотоварознавчого дослідження, в якому було правильно обраховано розмір завданого позивачці збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В заяві про зміну позовних вимог позивачка посилається на те, що 21 грудня 2007 року звернулася до страхової компанії про страхову виплату.

Відповідно до ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачка не довела, що 21 грудня 2007 року вона подала страховій компанії заяву про виплату страхового відшкодування з відповідними документами, передбаченими статтею 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В рішенні, як на підтвердження подання позивачкою такої заяви, суд послався на акт № 6011 про настання страхового випадку за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в якому зазначено про подання ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від імені позивачки, повідомлення та заяви з проханням повідомити про час виплати відшкодування (а.с.124).

На думку колегії суддів, зазначені в акті повідомлення і заява не є доказом подання позивачкою (або її представником) заяви про виплату страхового відшкодування в порядку, передбаченому статтею 35 Закону. До того ж, цей акт затверджений головою правління АТ «УОСК» 9 червня 2009 року, після ухвалення судом першого рішення по цій справі, а виплата страхового відшкодування в розмірі 4594,47 грн. проведена 10 червня 2009 року (а.с.133 на звороті).

За таких обставин колегія судців вважає, що суд дійшов неправильного висновку про порушення страховою компанією строків виплати страхового відшкодування, передбачених статтею 37 Закону.

Крім того, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи страхової компанії щодо безпідставного застосування судом до спірних правовідносин загальних положень ст.625 ЦК України, оскільки вони урегульовані спеціальним Законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», частина 2 ст. 37 якого передбачає, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2Г до акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування шкоди не ґрунтуються на доказах та на законі, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

вирішила:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» задовольнити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2009 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуюча (підпис)

Судді (підписи)