Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія - 26 ( І ) ОСОБА_1
Доповідач Зубакова В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

05 травня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Савіної Г.О.,

суддів - Зубакової В.П., Турік В.П.,

при секретарі - Іванюк О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_4,

представника третьої особи Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2009 року по справі за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_3 виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», про стягнення заборгованості по щомісячним виплатам відшкодування шкоди та одноразової допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2004 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовною завою до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що працюючи прохідником на ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» він був травмований, у звязку з чим висновком МСЕК від 02.07.1996 року йому встановлено 70% втрати професійної працездатності, а з 01.08.1998 року 100% втрати профпрацездатності та 1 групу інвалідності.

Підприємством було призначено одноразову допомогу та страхові виплати в рахунок відшкодування шкоди здоровю, з розміром яких позивач не погоджується, вважаючи, що його середній заробіток для відшкодування шкоди визначено невірно без коригування на відповідні коефіцієнти підвищення тарифних ставок та посадових окладів.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 Фонду на свою користь недоплату страхових виплат в сумі 3142,50 грн. за період з 01.04.2001 року по 01.05.2009 року та зобовязати ОСОБА_3 Фонду виплачувати щомісячні страхові виплати на його користь, починаючи з 01.05.2009 року в розмірі 2545,47 грн. до зміни обставин, що тягнуть їх перерахунок або припинення.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2009 року позовна заява ОСОБА_6 до ОСОБА_3 Фонду, третя особа - ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», про стягнення заборгованості по щомісячним виплатам відшкодування шкоди та одноразової допомоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 Фонду на користь ОСОБА_6 недоплату по щомісячним страховим виплатам відшкодування шкоди за період з 01.04.2001 року по 01.05.2009 року в сумі 3323,07 грн., а також щомісячні страхові виплати, починаючи з 01.05.2009 року у сумі 2245,47 грн. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок розміру страхових виплат або їх припинення. Стягнуто з ОСОБА_3 Фонду витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 1,50 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 19 березня 2010 року виправлено арифметичні помилки та описки в рішенні суду від 02.12.2009 року, та вказано, шо вірним слід вважати розмір сум страхових виплат за період з 01.04.2001 року по 01.05.2009 року 135 380, 35 грн., за період з 01.03.2003 року по 01.01.2004 року 8367, 2 грн., за період з 01.03.2009 року по 01.05.2009 року 5090, 94 грн.. Вважати вірним розмір щомісячних страхових виплат у відшкодування шкоди починаючи з 01.05.2009 року в сумі 2545, 47 грн. та вірний розмір недоплати по страховим щомісячним виплатам відшкодування шкоди за період з 01.04.2001 року по 01.05.2009 року у сумі 3 145,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 Фонду ставить питання про скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд, оскільки ухвалюючи рішення, судом порушено процесуальний порядок прийняття доказів по справі та суд не надав оцінки доказам щодо не збільшення фонду зарплати на підприємстві за оспорюваний період, й відсутності у звязку з цим підстав для перерахунку щомісячних страхових платежів, невірно здійснив перерахунок страхових виплат, стягнувши недоплату за період, що перевищує три роки, ОСОБА_3 Фонду є неналежним відповідачем по справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач тривалий період часу працював на шахті «Гвардійська» ВАТ «Кривбасзалізрудком» прохідником 5 розряду (а.с. 25-31).

07 березня 1996 року ОСОБА_6 було травмовано в результаті нещасного випадку на виробництві, про що складено акт по формі Н-1 від 10 березня 1996 року №10 (а.с. 15-16).

За висновком МСЕК від 02.07.1996 року позивачу було встановлено 70% втрати профпрацездатності з наступним переоглядом 01.08.1998 року (а.с. 18).

Висновком МСЕК від 16.10.1998 року позивачу встановлено втрату профпрацездатності у розмірі 100% та 1 грпуна інвалідності, які при наступних переоглядах залишилися незмінними, а з 01.08.2003 року встановлено 100% втрати професійної прцездатності та перша група інвалідності безстроково (а.с.22).

Наказом по ВАТ «Кривбасзалізрудком» від 15.07.1996 року №396 (а.с. 14) ОСОБА_6 призначено щомісячні виплати у відшкодування шкоди, виходячи із середньомісячної заробітної плати у розмірі 30310000 куп., відкоригованої на коефіцієнти підвищення тарифних ставок та посадових окладів на час видачі наказу, які становили 21217000 куп. (30310000x70%).

Спір виник з приводу неправильного застосування ВАТ «Кривбасзалізрудком» коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів до сум відшкодування шкоди з 01.06.1997 року, що потягло неправильне нарахування та виплату регресних сум підприємством та страхових сум, які виплачує ОСОБА_3 фонду з 01.04.2001 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ВАТ «Кривбасзалізрудком» невірно застосував коефіцієнти підвищення тарифних ставок та посадових окладів при перерахунку відшкодування шкоди ОСОБА_6, починаючи з 01 червня 1997 року, при цьому суд правильно встановив фактичні обставини справи, надав їм вірну оцінку і застосував коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів: 1,3 з 01.01.1998 року, відповідно до спільної постанови адміністрації і профспілкових комітетів об'єднання «Кривбасруда» № 6/195 від 25.12.1997 року; 1,256 з 01.07.1999 року, відповідно до спільної постанови адміністрації і профспілкових комітетів Криворізького державного залізорудного комбінату № 11/13/05 від 30.06.1999 року; 1,226 з 01.01.2000 року, відповідно до спільної постанови адміністрації і профспілкових комітетів Криворізького державного залізорудного комбінату № 16/20/11 від 28.12.1999 року; 1,217 з 01.05.2000 року, відповідно до наказу дочірнього підприємства «Криворізького державного залізорудного комбінату» № 159 від 29.05.2000 року, з урахуванням росту середньої заробітної плати за професією прохідника шахти «Гвардійська» ВАТ «Кривбасзалізрудком», яка становила: грудень 1995 року 27 834 000 крб. (278,34 грн.), січень 1996 року 24 907 000 крб. (249,07 грн.), лютий 1996 року 31 230 000 куп. ( 312,30 грн.) та у відповідності до вимог п. 28 «Правил відшкодування шкоди...», затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 року №472, які діяли на час виниклих правовідносин і вимог абзацу 6 п. 28 цих Правил, прийнятого постановою КМУ від 03.10.1997 року № 1100, суд вірно розрахував суму відшкодування шкоди позивачу станом на 01.04.2001 року у розмірі 743, 71 грн., враховуючи відсоток втрати профпрацездатності 100%, який не перевищував середньомісячний заробіток відповідного працівника.

Судом не застосовано коефіцієнт 1,25 з 01.06.1997 року, відповідно до спільної постанови адміністрації і профспілкових комітетів об'єднання «Кривбасруда» № 3/91/06 від 21.05.1997 року, оскільки позивач не наполягав на його застосуванні.

Доводи апеляційної скарги відповідача про неправильне застосування судом п. 28 «Правил відшкодування шкоди...» спростовуються наявними у справі письмовими доказами (спільними постановами адміністрації і профспілкових комітетів, довідками тощо). З 01.04.2001 року по 01.03.2002 року відповідач повинен був сплачувати позивачу щомісяця по 743, 71 грн., а всього за 11 місяців йому повинні виплатити 8180,81 (743,71грн.*11міс.) .

Коригування щомісячних страхових виплат з 01.03.2002 року на коефіцієнт зростання в попередньому календарному році середньої заробітної плати в галузях національної економіки - 1,193, відповідачем не застосована правомірно, оскільки страхова виплата і пенсія по інвалідності ОСОБА_6 у сукупності перевищили розмір середнього заробітку, а тому з 01.03.2002 року по 01.03.2003 року йому повинні були виплатити 8917,20 грн. (743,71грн.*12міс.) .

Після коригування розміру щомісячних страхових виплат з 01.03.2003 року на коефіцієнт 1,182 позивач мав отримувати щомісяця по 836,72 грн. ( 879,06 грн. (743, 74 грн.*1,182) 42,34 грн (879,06 грн. + 221,00 грн. 1048,73 грн.)), а тому за період з 01.03.2003 року по 01.01.2004 року йому повинні були виплатити 8367, 20 грн. (836,72 грн.*10 міс.).

З 01.01.2004 року позивач відмовився від пенсії по інвалідності і став отримувати пенсію за віком, а тому з цього часу йому повинні були платити страхові виплати у розмірі 879,06 грн. (743,71 грн.*1,182), тобто за період з 01.01.2004 року по 01.03.2004 року позивачу повинні були виплатити 1758,12 грн. (879,06 грн.*2міс.).

З 01.03.2004 року до страхових виплат було застосовано коефіцієнт росту заробітної плати в галузі національної економіки 1,152, у зв'язку із чим позивач мав отримувати щомісяця по 1012,68 грн. (879,06грн.*1,152), тобто за період з 01.03.2004 року по 01.03.2005 року йому повинні були виплатити 12152,16 грн. (1012,68 грн.* 12міс.).

З 01.03.2005 року до страхових виплат було застосовано коефіцієнт росту заробітної плати в галузі національної економіки 1,238, у зв'язку із чим позивач мав отримувати щомісяця по 1012,68 грн. (879,06 грн.*1,152) грн., тобто за період з 01.03.2005 року по 01.03.2006 року йому повинні були виплатити 15044,40 грн. (1253,70 грн.*12міс.).

З 01.03.2006 року до страхових виплат було застосовано коефіцієнт росту заробітної плати в галузі національної економіки 1,203, у зв'язку із чим позивач мав отримувати щомісяця по 1799,29 грн. (1495,68грн.*1,203), тобто за період з 01.03.2006 року по 01.03.2007 року йому повинні були виплатити 21 591,48 грн. (1799,29грн.*12міс.).

З 01.03.2007 року до страхових виплат було застосовано коефіцієнт росту заробітної плати в галузі національної економіки 1,183, у зв'язку із чим позивач мав отримувати щомісяця по 2128,55грн.(1799,29грн.*1,183), тобто за період з 01.03.2008 року по 01.03.2009 року йому повинні були виплатити 25 542,60грн. (2128,55грн.*12міс.)

З 01.03.2008 року до страхових виплат було застосовано коефіцієнт росту заробітної плати в галузі національної економіки 1,125, у зв'язку із чим позивач мав отримувати щомісяця по 2394,62 грн.( 2128,55грн.*1,125), тобто за період з 01.03.2007 року по 01.03.2008 року йому повинні були виплатити 28 735,44грн. (2394,62грн.*12міс.).

З 01.03.2009 року до страхових витрат було застосовано коефіцієннт росту заробітної плати в галузі національної економіки 1,063, у зв`язку з чим позивач мав отримувати щомісяця по 2545,47 грн.(2394,62грн.*1,063), тобто за період з 01.03.2009 року по 01.05.2009 року йому повинні були виплатити 5090,94грн.(2545,47грн.*2міс.).

Таким чином, починаючи з 01.04.2001 року по 01.05.2009 року слід було виплатити 135 380,35 грн. із розрахунку 8 180,81грн. + 8 917,20грн. + 8 367,20грн. + 1 758,12грн. + 12 252,16 грн. + 150 044,40грн. + 21 591,48грн. + 25 542,60грн. + 28 735,44грн. + 5 090,94грн.

Як вбачається з довідки ОСОБА_3 Фонду від 21.05.2009 року № 04/2845 (а.с.228-229) за період з 01.04.2001 року по 01.05.2009 року ОСОБА_6 виплачено щомісячні страхові виплати у розмір 132 235,15 грн., а тому суд вірно дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_3 Фонду на користь ОСОБА_6 недорахованої суми щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001 року по 01.05.2009 року в розмірі 3145,20 грн. ( із розрахунку: сума що належала до сплати 135 380, 35 грн. фактично виплачені страхові виплати 132 235,15 грн.).

Вірним є висновок суду щодо стягнення з ОСОБА_3 Фрнду на користь ОСОБА_6, щомісячно, починаючи з 01.05.2009 року страхові виплати у сумі 2545,47 грн. до зміни обставин, що тягнуть переразунок розміру страхових виплат.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залучення ОСОБА_3 фонду в якості відповідача по справі і стягнув суму заборгованості по щомісячним страховим виплатам, з 01.04.2001 року, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» набрав чинності з 01.04.2001 року.

Доводи відповідача про те, що суд не врахував, що у ОСОБА_3 Фонду є юридичний інтерес як 3-ї особи є безпідставними, спростовуються матеріалами справи і висновками суду.

Також колегія суддів приходить до висновку, що судом правильно, у відповідності із роз'ясненнями, викладеними у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 2 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та відповідно до положень ст. 71 ЦК України застосовано строк позовної давності у три роки та стягнуто заборгованість починаючи з 01.04.2001 року, оскільки вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років, а як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом 29.03.2004 року, що спростовує доводи відповідача про невірне застосування судом строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом незаконно зроблено перерахунок страхових виплат, всупереч п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 24.10.2003р. «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», що суд не дав належну правову оцінку економічному обґрунтуванню застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і окладів та фактичної заробітної плати, судом неправильно застосовано п. 28 «Правил відшкодування шкоди...», є безпідставними, оскільки згідно п. 28 абз. 5 «Правил...», які діяли на момент виниклих між сторонами правовідносин, розмір відшкодування шкоди перераховується у разі кожного підвищення тарифних ставок (посадових окладів) на підприємстві. Перерахунок проводиться шляхом множення розміру відшкодування шкоди на фактичні коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відповідним працівникам на підприємстві, таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність перерахування щомісячних сум у відшкодування шкоди позивачу та застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і окладів по ВАТ « Кривбасзалізрудком».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність перерахування щомісячних сум у відшкодування шкоди позивачу та застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів по ВАТ «Кривбасзалізрудком» при перерахунку сум відшкодування шкоди, оскільки статтею 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» заборонено включати в колективні договори і угоди умови, погіршуючи положення працівників відповідно до чинного законодавства і наказало такі умови вважати недійсними.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)