Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

справа № 2-2881/10

м. Балаклія 19.07.2010 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: Стригуненко В.М.,

за участю секретаря: Паточка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

15.06.2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області (далі УПФ в Балаклійському районі Харківської області), в якому просила: визнати дії відповідача незаконними по не виконанню приписів статтей 40 і 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які призвели до порушення її прав на перерахунок та отримання пенсії з 01 вересня 2009 року; зобов'язати відповідача, починаючи з 01 вересня 2009 року, провести перерахунок її пенсії відповідно до ст.ст.40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI (далі Закон №1058-VI), саме: провести перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії, тобто за 2008 рік, який становив 1806 гривень, при цьому здійснити виключення періоду до 60 календарних місяців підряд, який становить не більше ніж 10% тривалості страхового стажу за період, що настав після призначення пенсії та за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, а також провести відповідні виплати;

визнати незаконними дії УПФ в Балаклійському районі Харківської області щодо не нарахування та не виплати щомісячної компенсації в законодавчо встановлених розмірах мінімальної пенсії за віком; зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплату щомісячної компенсації в разі втрати годувальника внаслідок аварії на ЧАЕС у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 19 вересня 2004 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона перебуває на обліку в УПФ з 19.09.2004 року і отримує пенсію за віком згідно списку №2. В звязку з тим, що пенсія в належному розмірі їй не виплачувалась вона у вересні 2009 року звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та проведення виплат відповідно до ст.40, ст.42 Закону №1058-VI з 01 вересня 2009 року, оскільки їй було проведено перерахунок з 01.09.2009 року через 2 роки піля попереднього перерахунку, але застосовано показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, при чому не за 2008 рік, а за 2007 рік, крім того не було виключено період до 60 календарних місяців підряд, який становить не більше ніж 10% тривалості страхового стажу. Проте відповідач відмовив їй в перерахунку з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28 травня 2008 року №530, також законодавство, яке в порушення вимог Конституції України використовується відповідачем та порушує права позивача, а не на чинне законодавство.

Також вона є дружиною померлого громадянина категорії 2А, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою. Відповідно до ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи» вона має право на отримання щомісячної компенсації в разі втрати годувальника внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Відповідач надав заперечення на позов, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що позивач перебуває на обліку в УПФ з 19.09.2004 року та отримує пенсію за віком. 14.09.2009 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок відповідно до ст.40, ст.42 Закону №1058-VI, як такому, що продовжував працювати після призначення пенсії.

Частиною 4 статті 42 Закону №1058-VI та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VІ було передбачено проведення перерахунків пенсій з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення, та із застосуванням показника заробітної плати в середню на одну особу в цілому по Україні, який враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, що визначався згідно ст.40 Закону №1058-VI. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, зміни, внесені до ст.ст.40, 42 Закону №1058-VI, були визнанні неконституційними, а рішення щодо відновлення дії зазначеної норми в попередній редакції не приймалось. У звязку з цим перерахунки пенсій проводились відповідно до п.11 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 року. Середня заробітна плата визначена відповідно до наказу Державного комітету статистики, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України від 31.12.2003 року №472/352/398 «Про затвердження Тимчасової методики визначення показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки, для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в середньому на одну застраховану особу по Україні, з якої сплачені страхові внески, та яка враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії становить: 2006 рік 735,57 грн (для призначення і переахунку пенсій), 2007 рік 928,81 грн (для призначення і переахунку пенсій), 2008 рік 1197,91 грн (для призначення і переахунку пенсій), 2009 рік 1573,99 для призначення пенсії, 2009 рік 1197,91 грн для перерахунку пенсії. Таким чином, перерахунки в 2009 році відповідно до п.11 Постанови КМУ №530 проводяться із застосуванням показника заробіної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону №1058-VI враховується для обчислення пенсії за 2007 рік (1197,91 грн).

Листом від 11.03.2009 року №20/0/18-09/39 Міністерство праці та соціальної політики України розяснює, що до законодавчого врегулювання питання визначення показника заробіної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, перерахунки пенсії у 2009 році відповідно до пп.3 п.11 Постанови КМУ №530 проводяться із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону №1058-VI враховується для обчислення пенсії за 2007 рік (1197,91 грн). Тому відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позтвачу був застосований показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки в цілому по Україні за 2007 рік.

Щодо вимог позивача стосовно виключення періоду до 60 календарних місяців підряд, який становить не більше 10% тривалості страхового стажу, то відповідачем відповідно до ст.ст.40, 42 Закону №1058-VI та Постанови КМУ №530 було здійснено позивачу оптиматизацію автоматичним способом за період з 01.11.2000 року по 31.08.2004 року, як більш вигідний варіант при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії.

Також відповідач вважає, що порушень при призначенні позивачу пенсії з боку УПФ немає. Зазначив, що позивач отримує щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок аварії на ЧАЕС відповідно до ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пенсія позивачу була призначена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року №1, виходячи із розміру 19,91 грн. Виходячи з цього мінімальний розмір щомісячної компенсації становив 19,91х50%. Починаючи з 01.01.2008 року призначення та виплата позивачу щомісячної компенсації здійснювалось з урахуванням змін, внесених до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». Відповідно до змін, внесених до ч.1 ст.52 Закону передбачено, що щомісячна компенсації в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи призначається в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Після прийняття рішення Конституційним Судом України щодо неконституційності змін, внесених до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 22.05.2008 року призначення та виплата позивачу пенсій здійснювались згідно п.5 Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою передбачено, що розмір щомісячної компенсації становить 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, розмір пенсії, яку отримує позивач, відповідає чинному законодавству. Відповідач не погоджується із позивачем стосовно застосування для розрахунку щомісячної компенсації в разі втрати годувальника величини мінімальної пенсії за віком, оскільки в силу ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосвується виключно для розмірів пенсій, призначених згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Для розгляду позову сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, однак надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Позивач народилась 18 вересня 1954 року; перебуває на обліку в УПФ з 19.09.2004 року та отримує пенсію за віком. Також вона є дружиною померлого громадянина категорії 2А, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується копією посвідчення та копією експертного висновку.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 року для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 року за вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців страхового стажу підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу.

Відповідно до правид ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 року заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузі економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про заробітну плату працівників, зайнятих в галузі економіки України, за попередній рік для визначення заробітної плати (доходу) враховується наявна середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузі економіки України, за місяці попереднього року з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про середнюзаробітну плату працівників, зайнятих в галузі економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Згідно правил ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 року у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону.

Відповідно до наказу Державного комітету статистики, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України від 31.12.2003 року №472/352/398 «Про затвердження Тимчасової методики визначення показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки, для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» середня заробітна плата визначена в середньому на одну застраховану особу по Україні, з якої сплачені страхові внески, та яка враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VІ до абз.3 ч.1 ст.40 та до ч.4 ст.42 Закону №1058-VI внесені зміни.

Відповідно до нової редакції абз.3 ч.1 ст.40 Закону №1058-VI передбачено, що за вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців страхового стажу підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим частини першої цієї статті, період, за який враховується заробітна плата, після виключення 10 відсотків тривалості страхового стажу, не може бути меншим ніж 60 календарних місяців.

Згідно з новою редакцією ч.2 ст.40 вказаного Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс (середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади у галузях статистики, економіки, праці та соціальної політики і фінансів;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід), в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за попередній рік для визначення заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід), в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяці попереднього року з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід), в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Ч.4 ст.42 Закону №1058-VI викладено в такій редакції: «У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період після призначення пенсії не підлягає виключенню згідно із абзацом третім частини першої статті 40 цього Закону.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менше ніж 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії провадиться не раніше як через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, продовжуючи працювати, набув стажу, достатнього для призначення пенсії відповідно до частини 1 статті 28 цього Закону, то за заявою пенсіонера провадиться відповідний перерахунок пенсії, незалежно від того, скільки часу минуло після призначення пенсії при неповному стажі, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї частини, здійснюється не раніше дня, наступного за днем, по який обчислено страховий стаж при призначенні (попередньому перерахунку) пенсії.»

Рішенням Конституційного Суду України №10рп/2008 від 22.05.2008 року у справі «щодо предмета та змісту закону про державний бюджет України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення підпунктом "а" підпункту 9 та підпунктом "б" підпункту 10 пункту 35 розділу II Закону України №107-УІ. Пунктом 6 зазначеного Рішення визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України №107-УІ, визнаних не конституційними.

Таким чином, зміни, внесені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI, втратили чинність з 22 травня 2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України, відповідач з 22.05.2008 року при призначенні та перерахунку пенсії працівникам, зайнятим угалузях економіки, повинен був керуватись абз.3 ч.1, 2 ст.40 та ч.4 ст.42 Закону №1058-VI в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі №1-21/2005 та у рішенні №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року), пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.8 Цивільно-процесуального кодексу України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України (254к/96-ВР) закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Судом встановлено, що розрахунок пенсії позивачу УПФ в Балаклійському районі з 22.05.2008 року проводило на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 року, посилаючись на те, що після визнання змін до ст.ст.40, 42 Закону №1058-VI неконституційними, рішення щодо відновлення дії зазначеної норми в попередній редакціїї не приймалось.

Згідно п.п.3 п.11 Постанови КМУ №530 у разі коли застрахована особа після призначення пенсії відповідно до Закону продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період, що настає після призначення пенсії, не підлягає виключенню згідно з абзацом третім частини першої статті 40 Закону.

Якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після її призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення (попереднього перерахунку), з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, що продовжує працювати, набув стажу, достатнього для призначення пенсії відповідно до частини першої статті 28 Закону, то проводиться за заявою пенсіонера перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення пенсії при неповному стажі, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж при призначенні (попередньому перерахунку) пенсії.

Також відповідач зазначив, що не підлягає виключенню період, що настає після призначення пенсії, згідно з абзацом третім частини першої статті 40 Закону.

Крім того, відповідачем на підставі листа-розяснення від 11.03.2009 року №20/0/18-09/39 Міністерства праці та соціальної політики України до законодавчого врегулювання питання визначення показника заробіної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, перерахунки пенсії у 2009 році відповідно до п.п.3 п.11 Постанови КМУ №530 проводяться із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону №1058-VI враховується для обчислення пенсії за 2007 рік (1197,91 грн).

Суд не може погодитися з таким розрахунком, проведеним відповідачем, щодо перерахунку пенсії позивачу, оскільки ст.75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має вищу юридичну силу і, виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме Закон підлягає застосуванню при вирішення даного спору.

Крім того, згідно ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Порядок призначення і перерахунку пенсії визначається Кабінетом Міністрів України. Проте, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону. Звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого вищевказаним Законом, є безпідставним.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не Постанова КМУ, на яку посилається відповідач.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до відповідача за перерахунком пенсії 14.09.2009 року.

Таким чином, на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії у вересні 2009 року у відповідача були всі необхідні правові підстави та повноваження для задоволення вимог заявника про врахування при перерахунку пенсії показника середньої заробітної плати по Україні за 2008 рік, а не за 2007 рік. Тому відповідач повинен був керуватись Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не Постановою КМУ №530, і для перерахунку пенсії позивачу брати середньомісячну заробітну плату за рік, що передує року звернення, тобто за 2008 рік, а не за 2007 рік.

Також доводи відповідача про неможливість застосування для оптимізації періоду, що настав після призначення пенсії, тобто виключення до 60 календарних місяців підряд, який становить не більше 10% тривалості страхового стажу, на підставі Постанови КМУ №530 не відповідають Закону №1058-VI.

В частині зазначення конкретної суми, яку необхідно застосовувати при обчисленні пенсії суд відмовляє з тих підстав, що спір за даним позовом йде про невірний рік застосування середньої заробітної плати працівникам, зайнятим у галузях економіки України, а не про сам показник середньої плати. Відповідачем виплати з розміру середньомісячної заробітної плати за 2008 рік не здійснювались, тому і спору про її розмір немає, в цій частині охоронювані права, інтереси позивача, які підлягають судовому захисту відповідно ст.3 ЦПК України, не порушені.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача - є ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає необхідним визнати незаконними дії УПФ в Балаклійському районі, по не виконанню з 2009 році приписів ст.ст.40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які призвели до порушення прав позивача на своєчасне проведення перерахунку та отримання пенсії в належному розмірі.

Позивач з 19.09.2004 року отримує щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи на підставі ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок пенсії позивачу ОСОБА_2 Пенсійного Фонду у Балаклійському районі Харківської області провело виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка, встановленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» /далі Постанова КМУ від 03.01.2002 року № 1/.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі №796ХІІ.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону №796ХІІ щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Таким чином, вихідним критерієм для обчислення щомісячної компенсації особам, щодо яких встановлено звязок Чорнобильською катастрофою, визначено мнімальну пенсію за віком. Порядок її обчислення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 05.10.2006 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мініміму.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом. Згідно вимог ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», за змістом абзацу 3 статті 1 якого державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум застосовується для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів соціальних виплат та допомоги.

Тобто мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок пенсій і компенсацій, зазначених в ст.ст.50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік» від 11.05.2004 року, який набрав чинності 27.05.2004 року, на 2004 рік затверджено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, - 284,69 грн.

Згідно зі ст.63 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» від 23.12.2004 року, на 2005 рік затверджено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність в розмірі 332 гривні.

Відповідно до ст.65 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, встановлено в розмірі: з 01.01.2006 року 350 грн., з 01.04.2006 року 359 грн., з 01.10.2006 року по 31.12.2006 року 366 грн.

Статтею 62 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень.

Зазначена стаття була змінена Законом України від 15.03.2007 року №749-5 та існує в новій редакції з 28.03.2007 року, якою прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410,06 грн. та 415,11 грн.

Таким чином, позивачу розмір щомісячної компенсації в разі втрати годувальника внаслідок аварії на ЧАЕС в 2004-2007 роках повинен був розраховуватися, виходячи із наведених розмірів прожиткового мінімуму. Незважаючи на це, розмір, з якого виходив відповідач при розрахунку компенсації позивачу, був нижчій, ніж прожитковий мінімум ( відповідно мінімальна пенсія за віком ), встановлений Законами України про державний бюджет на 2004-2007 роки.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 27.12.2007 року було внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до нової редакції вищезазначеного Закону з 01.01.2008 року вихідним критерієм для розрахунку пенсії по інвалідності, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, щомісячної компенсації в разі втрати годувальника особам, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою, визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до змін, внесених до ч.1 ст.52 Закону передбачено, що щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні, в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Рішенням Конституційного Суду України №10рп/2008 від 22.05.2008 року у справі «щодо предмета та змісту закону про державний бюджет України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу 1, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ Закону України №107-УІ, в тому числі і зміни, внесені до ст.52 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пунктом 6 зазначеного Рішення визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України №107-УІ, визнаних не конституційними.

Таким чином, положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-УI від 28.12.2007 року втратило чинність 22 травня 2008 року.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року обчислення щомісячної компенсації позивачу було здійснено у відсотковому співвідношенні до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 22 травня 2008 року згідно мінімального розміру пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» на 2009 рік затверджено прожитковий мінімум на одну особу для тих, що відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення в розмірах, що діяли у грудні 2008 року, тобто 498 гривень.

Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 року з 01 листопада 2009 року встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розмірі 573 гривні.

Таким чином, позивачу нижній розмір щомісячної компенсації з 01.11.2009 року повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів прожиткового мінімуму.

Щодо задоволення позовних вимог про зобовязання зробити перерахунок щомісячної компенсації за 2010 рік, то суд зазначає наступне. Статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» встановлений прожитковий мінімум мінімум для осіб, які втратили працездатність, в розмірі: з 1 січня 2010 року 695 гривень, з 1 квітня 2010 року 706 гривень, з 1 липня 2010 року 709 гривень, з 1 жовтня 723 гривні, з 1 грудня 2010 року 734 гривні. Таким чином, позивачу розмір щомісячної компенсації повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів прожиткового мінімуму.

Як вбачається із письмових заперечень УПФ в Балаклійському районі, відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу щомісячної компенсації керувався постановами Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Згідно з положеннями ч.4 ст.8 Цивільно-процесуального кодексу України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України (254к/96-ВР) закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії відповідач повинен був керуватися ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і нормами відповідного Закону України про визначення мінімальної пенсії за віком на момент виплати, а не Постановами Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг прав позивача, встановлених законом.

Суд визнає безпідставним посилання відповідача на ч.5 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України. Надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим законом та іншими законами, якими встановлений розмір мінімальної пенсії за віком.

Тому саме вищенаведені встановлені Законом прожиткові мінімуми для осіб, які втратили працездатність, що беруться для визначення мінімального розміру пенсії за віком, повинен брати відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу додаткової пенсії за період з 19.09.2004 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року.

Таким чином, відповідачем було порушено законне право позивача на отримання щомісячної компенсації в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в належному розмірі.

Що стосується періоду, за який необхідно здійснити перерахунок щомісячної компенсації позивачу, то суд приходить до наступного.

Виходячи з системного аналізу ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.257 Цивільного кодексу України, суд вважає, що на вимоги позивача щодо здійснення перерахунку щомісячної компенсації строки позовної давності не поширюються та трирічний строк звернення до суду не застосовується.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком. Суд встановив, що предметом оскарження є неправомірність дій УПФУ щодо нездійснення нарахування до доплати до пенсії та її виплаті не в повному обсязі, тобто ці позовні вимоги нерозривно повязані між собою.

Таким чином, вимоги позивача повинні розглядатися без обмеження строку, за який вони заявлені. Тому суд відхиляє заяву відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача відповідають Закону України №796-ХІІ, і він має право на отримання щомісячної компенсації в разы втрати годувальника внаслыдок Чорнобильської катастрофи у період з 19.09.2004 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не може погодитися з розрахунком, проведеним відповідачем щодо обчислення пенсії позивача та з посиланнями відповідача на ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якою порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, як і не може погодитися з тим, що застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суперечить вимогам частини 3 цієї статті, згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 тієї ж статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання щомісячної компенсації в разі втрати годувальника, передбаченої ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд вважає за можливе застосувати саме ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином застосуванню підлягає Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», як нормативно-правовий акт, який має вищу юридичну силу ніж Постанови Кабінету Міністрів України.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦК України. Внаслідок того, що органи Пенсійного Фонду України звільнені від сплати судового збору, то він повинен бути стягнутий з Державного бюджету України, а витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 10-11, 15, 60, 88, 208-233 ЦПК України, ст.ст. 22, 46, ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст.ст. 28, 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 року, ст.ст.1, 257 Цивільного кодексу України, ст.ст.8, 19, 22, 75, 92, 152 Конституції України, ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796ХІІ від 28.02.1991 року, Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік» від 11.05.2004 року № 1704-ІV, Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік» від 19.10.2004 року № 2089-V, Законом України «Про державний бюджет України на 2006» №3235-ІV від 20.12.2005 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року №489-V, Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-УІ, Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 №835-VI, Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» №1646-VI від 20.10.2009 року, Законом України «Про державний бюджет на 2010 рік», ст.46 Бюджетного кодексу України, п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністраів України «Про державне мито», Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року за № 121/2001,

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати незаконними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області по не виконанню приписів статтей 40 і 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які призвели до порушення прав ОСОБА_1 на перерахунок та отримання пенсії з 01 вересня 2009 року.

3.Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2009 року відповідно до статтей 40 і 42 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівникам, зайнятим у галузях економіки України за 2008 рік, при цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, здіснити виключення періоду до 60 календарних місяців підряд за умови, що вказаний період становить не більше 10% тривалості страхового стажу, та провести виплату належних сум відповідно до закону, з урахуванням виплачених сум.

4.Визнати незаконними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області по не виконанню приписів ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвели до порушення прав ОСОБА_1 на своєчасне нарахування та отримання в належних розмірах щомісячної компенсації в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 19 вересня 2004 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 19 липня 2010 року, дату ухвалення даного рішення.

5.Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Балаклійському районі Харківської області провести перерахунок ОСОБА_1 щомісячної компенсації в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», відповідно до ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із законодавчо встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, та провести виплату належних сум відповідно до закону, з урахуванням виплачених сум, з 19 вересня 2004 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

6.В іншій частині позову відмовити.

7.Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України 8 гривень 50 копійок судового збору та з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області 37 гривень понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий Стригуненко В.М.