АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Гальонкіна С.А.

Суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої суми пенсії ,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої частини пенсії - задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного Фонду України Автозаводського району м. Кременчука щодо відмови в перерахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_2 незаконними.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України Автозаводського району м. Кременчука провести перерахунок розміру пенсії ОСОБА_2 з 01 травня 2009 року у відповідності до ст.. 27, 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням середньої заробітної плати по України для призначення та перерахунку пенсії за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії та виплатити ОСОБА_2Є, недоплачену частину пенсії з травня 2009 року по січень 2010 року включно.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав порушення норм матеріального права, та ухвалити нове рішення.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що позивач з 04 лютого 2007 року одержує державну пенсію за віком, яка нарахована та призначена їй Управлінням Пенсійного Фонду України у Автозаводському районі м. Кременчука. Після призначення їй в 2007 р. пенсії, вона продовжує працювати. Маючи 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії, 14 травня 2009 року позивач звернулася в Управління Пенсійного Фонду України Автозаводського району м. Кременчука для перерахунку її пенсії та надала всі необхідні документи. Відповідачем пенсія була перерахована згідно ст. 27, 40, 42 у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Але, при перерахунку пенсії відповідач врахував обов'язковий показник заробітної плати ( доход ) в середньому на одну особу в цілому по України для обчислення пенсії не за 2008 рік, а за 2007 рік. Цей показник в 2007 році складав 1191 грн. 97 коп. Показник заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по України в 2008 році складав 1573 грн. 99 коп.

Відповідач вважає, що позовні вимоги щодо зобов»язання здійснення позивачу перерахунку державної пенсії є безпідставними оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року були внесені зміни до ст. ст. 40,42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині визначення зазначеного вище показника заробітної плати та порядку проведення перерахунку пенсій були

визнані неконституційними, а рішення, щодо відновлення дії зазначених норм в попередній редакції не приймалось.

Дійсно, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Конституційний Суд України визнав зміни до ст. 40,42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» неконституційними, але не у зв'язку з тим, що ці зміни порушували права громадян, а по процедурі прийняття таких змін, а саме на підставі того, що Верховна Рада України не мала права вносити зміни в Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік», предметом котрого є лише бюджетне регулювання, а не зміна діючий законів.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті 27, 40 та 42 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 5 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» встановив, що судам необхідно виходити з того, що нормативно правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, що підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5.11. 1991 року (1788-ХІІ) суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідачем невірно застосовано норми матеріального права та не враховано, що реалізація права на отримання коштів згідно вказаного вище закону не може бути постановлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Відповідно ч. 2 ст.7І КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність прийнятого ним рішення, яке оскаржує позивач.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд правомірно виходив з того, що вимоги про стягнення з УПФУ в Автозаводському районі м. Кременчука Полтавської області недоплаченої частини пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

За таких обставин судове рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального й процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району м. Кременчука - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 травня 2010 року

- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1