АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Заводян К. І.

секретар Максимюк В.В.

за участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної ради у місті Чернівці про зобов'язання здійснити нарахування та виплату недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення, за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної ради у місті Чернівці на постанову Шевченківського районного суду міста Чернівці від 15 березня 2010 року,

встановила:

Постановою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 15 березня 2010 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної ради у місті Чернівці щодо відмови ОСОБА_1 в здійснення перерахунку виплати на оздоровлення відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильсткої катастрофи». Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної ради у місті Чернівці здійснити перерахунок ОСОБА_1 належної йому щорічної допомоги на оздоровлення виходячи з розміру законодавчо встановленої суми 4- ти мінімальних заробітних плат за 2007,2008, 2009 рік.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної ради у місті Чернівці просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Справа №22ц-617/2010 р. Головуючий у І інстанції Мамчин П.І.

Категорія 57 Доповідач Чупікова В.В.

Заслухавши доповідача, поясненйя осіб які брали участь у розгляді справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

За матеріалами справи встановлено, що позивач має статус громадянина постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалід III групи. За період часу з 2007 року по 2009 рік виплачені щорічні допомоги в сумі 290 грн./а.с.20-22/.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, N 796-ХІІ, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам III групи виплачується в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі суд першої інстанції правильно виходив з того, що після прийняття Конституційним Судом України рішень від 09 липня 2007 року N 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008, відповідач повинен був за 2007 та 2008 роки нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі, передбаченому статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки відповідачем цього зроблено не було, то бездіяльність Уавління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної ради міста Чернівці щодо не виплати позивачу щорічної допомоги за 2007- 2008 роки, в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат є неправомірною.

Однак, суд першої інстанції при вирішенні справи не врахував вимоги ст. 99, 100 КАС України. Відповідно до вказаних правових норм адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 100 КАС України пропущенім строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Представник відповідача в запереченні на позовну заяву наполягав на відмові в задоволенні позовних вимог за 2007- 2008 роки в зв'язку з пропуском строку звернення до суду відповідно до положень ст. ст. 99, 100 КАС України. ОСОБА_1 не просив поновити пропущений строк

звернення до суду . Всі нормативні ари, які регулюють питання державної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Рішення Конституційного суду від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 були офіційно оприлюднені і позивач мав можливість з ними ознайомитись. ОСОБА_1 на протязі 2007- 2008 років отримував допомогу на оздоровлення, тому достовірно знав розмір допомоги, яка йому в цей період нараховувався та виплачувався. Позивач в позовній заяві та в ході судового розгляду справи не зазначив поважних обставин пропуску вищевказаного строку та не подав суду доказів, які би підтверджували наявність таких обставин.

Що ж стосується позовних вимог про перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 року, то відповідач також помилково нарахував та виплатив позивачу вказану допомогу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в розмірі 90 гривень. Щорічна допомога на оздоровлення ОСОБА_1 за 2009 рік повинна бути нарахована та виплачена відповідно до приписів статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат.

Враховуючи зазначені вище обставини колегія судців вважає, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, а тому її слід скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок належної допомоги на оздоровлення, виходячи із 4-мінімальних заробітних плат за 2007, 2008 роки. В задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

В решті Постанову Шевченківського районного суду міста Чернівці від 15 березня 2010 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209,218,307,308,309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної ради у місті Чернівці, задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду міста Чернівці від 15 березня 2010 року скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної ради у місті Чернівці здійснити перерахунок ОСОБА_1 належної щорічної допомоги на оздоровлення виходячи із 4-х мінімальних заробітних плат за 2007, 2008 роки. В задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 Ярослву Івановичу відмовити.

В решті Постанову Шевченківського районного суду міста Чернівці від 15 березня 2010 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сиди з моменту його проголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий

Судді