Крюківський районний суд м.Кременчука
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2010 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області, в складі:

Головуючого судді - Демиденка І.О.,

при секретарі Бокатюк Ю.В.,

за участю представника позивача, ОСОБА_1 ОСОБА_2,

за участю представника відповідача, Публічного акціонерного товариства « ОТП Банк» в особі Відділення АТ « ОТП Банк» в м. Кременчук ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « ОТП Банк» в особі Відділення АТ « ОТП Банк» в м. Кременчук про визнання недійсними окремих пунктів кредитного договору,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними підпункти 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3., 3.1.4, пункту 3.1 кредитного договору № CL-D03/048/2008 від 21.03.2008 року укладеного між ним та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк».

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що 21.03.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № CL-D03/048/2008 на суму 24 512 доларів США, строком користування до 21.03.2013 року та сплатою 11,49% річних. На сьогоднішній момент, банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно наданих банком розрахунків, заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором складає 23 275,67 доларів США та 14071,51 грн. штрафних санкцій. Підставами для нарахування пені та штрафних санкцій є підпункти 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3., 3.1.4 пункту 3.1. кредитного договору. Зазначені підпункти вважає несправедливими та такими, що суперечать положенням Закону України « Про захист прав споживачів». Застосування вищезазначеного закону у даному випадку пояснюється тим, що кредитні кошти були надані позивачу на придбання автомобіля, а тому цей договір містить всі ознаки споживчого кредиту, на який поширюється дія Закону України « Про захист прав споживачів». Відповідно до вказаного закону, до договору споживчого кредиту застосовуються положення про несправедливі умови в договорах. Несправедливими є умови, якщо вони порушують рівність сторін і як наслідок створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Умови передбачені підпунктами 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3., 3.1.4., передбачають встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця та встановлюють вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації( понад пятдесят відсотків вартості продукції) у випадку невиконання ним зобовязань за договором. Так, якщо взяти до уваги розміри пені та штрафів, а саме: згідно п.3.1.1.- нараховується пеня в розмірі 1% за кожен день в разі помноження на 365 днів ( 1 рік позовної давності для стягнення пені) дорівнює 365% від загальної суми; що стосується штрафів: п.3.1.2.- 0,01%; п.3.1.3. 0,02%, п.3.1.4 5%, а всього по штрафам 5,03% від загальної суми кредиту, тобто сума компенсації у разі невиконання ОСОБА_1 зобовязань за договором становить 370% вартості кредиту, що є значно більше ніж 50% вартості кредиту. Виходячи з викладеного, вважає умови передбачені підпунктами 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3., 3.1.4 пункту 3.1. кредитного договору несправедливими, дискримінаційними та такими , що порушують законні права позивача. Беручи до уваги зазначене, просить підпункти 3.1.1, 3.1.2., 3.1.3., 3.1.4, пункту 3.1. кредитного договору CL-D03/048/2008 від 21.03.2008 року укладеного між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством « ОТП Банк» визнати недійсними.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі Відділення АТ « ОТП Банк» в м. Кременчук ОСОБА_3 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала та пояснила, що 21.03.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ « ОТП Банк» було укладено кредитний договір CL-D03/048/2008. Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 23.04.2009 року назву банку з Закритого акціонерного товариства « ОТП Банк» було змінено на Публічне акціонерне товариство « ОТП Банк», який є правонаступником всіх його прав та обовязків.

Згідно кредитного договору № CL-D03/048/2008, банк надав позивачу 24 512,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобовязувався прийняти, належним чином використати та повернути вказані кредитні кошти у строки зазначені кредитним договором, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах визначених в договорі. Станом на 22.09.2009 року заборгованість боржника по кредиту складає 21 243,68 доларів США, що в еквіваленті до гривні по курсу НБУ станом на 22.09.2009 року становить 170093,90 грн.. Згідно п.14.4. кредитного договору за користування кредитом боржник зобовязаний сплатити банку відповідну плату. Так, борг позивача по сплаті відсотків у розмірі 11,49% річних, за період з 23.12.2008 року по 23.09.2009 року, становить 2031,99 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 16 269,73 грн..

Крім того, згідно п.3.1.1., який передбачає сплату пені в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення, позивачу нарахована пеня за період з 23.12.2008 року по 30.04.2009 року в розмірі 13771,51 грн..

Відповідно до п.3.1.2.кредитного договору, за прострочення зобовязань за кредитним договором більш ніж на 15 днів, боржник крім пені передбаченої п.3.1.1. додатково сплачує штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених зобовязань, але не менше ніж 50,00 грн..

Згідно п. 3.1.3. договору, за прострочення зобовязання на строк понад 30 днів, боржник крім пені та штрафу передбачених п.3.1.1, 3.1.2. сплачує штраф у розмірі 0,02% від суми простроченого зобовязання, але не менше ніж 100,00 грн. Таким чином, за несвоєчасне повернення кредиту позивачеві нарахований штраф у розмірі 300,00 грн. Отже, сума заборгованості позивача перед банком станом на 22.09.2009 року становить 200435,14 грн..

Посилання позивача на те, що умови договору визначені в п. 3.1.1,3.1.2,3.1.3,3.1.4, є несправедливими по відношенню до нього та його вимоги про їх скасування вважає безпідставними та незаконними.

Так, відповідно до ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Свої обовязки згідно кредитного договору банк виконав у повному обсязі, надавши боржнику кредит у розмірі визначеному договором, що ж стосується боржника він свої зобовязання виконував неналежним чином , внаслідок чого допустив прострочену заборгованість, на підставі якої була нарахована пеня та застосовано штрафні санкції.

Пеня та штрафи зазначені у договорі не суперечать нормам цивільного законодавства, оскільки їх застосування передбачене цивільним кодексом України. Що стосується підпункту 3.1.4 пункту 3.1., який передбачає сплату штрафу у розмірі 5% від суми кредиту за нецільове використання кредитних коштів, слід зауважити, що по відношенню до ОСОБА_1 зазначений пункт не застосовувався та штраф не нараховувався, оскільки такого порушення виявлено не було.

Крім того, позивач добровільно уклав кредитний договір, та підписавши його, погодився з підпунктами, які в своїй позовній заяві просить визнати недійсними. Кредитний договір укладався без будь якого примусу, з його умовами позивач був ознайомлений в повному обсязі, про що свідчать його підписи на всіх договорах та документах кредитної справи. Також, позивач виконував деякий час кредитний договір і не заявляв відмови від нього, що свідчить про фактичне прийняття ним зазначених умов.

Виходячи з викладеного, вважає всі посилання позивача на Закон України « Про захист прав споживачів» безпідставними, та такими, що вводять суд в оману, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши представлені докази приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 21 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-D03/048/2008 на суму 24512,00 доларів США, зі строком користування до 21.03.2013 року та зі сплатою 11,49 відсотків річних. Кредит надавався на купівлю автомобіля марки GREAT WALL HOVER SL.

Вищезазначений кредитний договір був укладений в добровільному порядку та не суперечить волі сторін, про що вони підтвердили в судовому засіданні.

Станом на 22.09.2009 року ОСОБА_1 допустив заборгованість за кредитним договором , внаслідок чого йому була нарахована пеня в розмірі 13771,51 грн. за період з 23.12.2008 року по 29.04.2009 року та штрафні санкції у розмірі 300 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Пеня була нарахована позивачу відповідно до п.3.1.1 кредитного договору, який передбачає, що за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Штрафи були нараховані відповідно до п.п.3.1.2, 3.1.3 кредитного договору, які передбачають, що за прострочення виконання боргових зобовязань понад 15 днів позичальник, крім пені, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених боргових зобовязань, а в разі прострочення понад 30 календарних днів 0,02% від суми простроченого зобовязання.

Штрафи передбачені п.3.1.4. кредитного договору до ОСОБА_1 не застосовувались.

Зазначені пункти кредитного договору позивач вважає несправедливими та такими, що суперечать цивільному законодавству та Закону України « Про захист прав споживачів».

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Відповідно до п. 6.2. кредитного договору підписанням цього договору сторони підтверджують, що будь які умови цього договору є істотними і підлягають виконанню в порядку передбаченому цим договором. Тобто на момент підписання договору, ОСОБА_1 погодився з умовами, в тому числі і з п.3 кредитного договору, який передбачає відповідальність позичальника. Факт підпису договору власноручно ОСОБА_1 сторонами не заперечується.

Пеня та штрафи, передбачені договором та застосовані до позивача визначаються законодавством як гарантія виконання зобовязання.

Так, згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою( пенею, штрафом).

Відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто, слід зауважити, що при розрахунку пені береться не 365 календарних днів, а кількість днів, на які позичальник допустить прострочення і не загальна вартість кредиту, а сума несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, тобто посилання позивача на те, що пеня становить 365% вартості кредиту є безпідставними.

Згідно ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а тому посилання позивача, на те, що розмір штрафів передбачених п. 3.1.2., 3.1.3., 3.1.4 в сумі становить 5,03% від загальної суми кредиту є необґрунтованим, оскільки штраф встановлюється у процентному співвідношенні від суми неналежно виконаного зобовязання, а не від загальної суми кредиту.

Що стосується нарахованих штрафів та пені у розумінні Закону України « Про захист прав споживачів», слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього закону про несправедливі умови в договорах. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позивача. Як вбачається з кредитного договору він містить як обовязки позичальника так і обовязки позикодавця, тобто банку. У чому саме полягає дисбаланс договірних прав та обовязків позичальник не зазначив. Відповідно до ч.5 ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими якщо вони встановлюють вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації ( понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором. Згідно кредитного договору, для придбання автомобіля ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 24 512 доларів США, залишок заборгованості за кредитом станом на 22.09.2009 року становить 21 243,68 доларів США, без врахування відсотків, пені та штрафних санкцій, що в еквіваленті до гривні по курсу НБУ (станом на 22.09.2009 року 8,0068 грн./1,0 долар США) становить 170 093,90 грн.. На зазначену суму банком була нарахована пеня 13771,51 грн. та штрафні санкції 300,00 грн., а всього на суму 14071,51 грн., що становить 8,3% від простроченої суми заборгованості.

Виходячи з викладеного, посилання позивача на застосування до нього умов, що передбачають непропорційно велику суму компенсації суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки компенсація за невиконання зобовязання становить лише 8,3 % від простроченої суми кредиту, а не більше 50%, як зазначає позивач і як того вимагає Закон України « Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Крім того, згідно ч.6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно із договором. Однак, зазначеним правом ОСОБА_1 не скористався, відмови від договору не заявив та кредитні кошти не повернув.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Оскільки підстав, передбачених Законом України « Про захист прав споживачів» для визнання окремих пунктів кредитного договору недійсними судом не встановлено, зміст правочину не суперечить цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, відповідає волі сторін та спрямований на настання правових наслідків, що ним обумовлені, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 10,60,79,88,212,213,215 ЦПК України, ст.ст.1054,549,546,627,628 ЦК України, Законом України « Про захист прав споживачів» суд -

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ВІДМОВИТИ.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ І.О. Демиденко