АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Гальонкіна С.А.

Суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області , про перерахунок та виплату грошової допомоги ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради нарахувати , а Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного Управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 , за 2009-2010 роки включно недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як ветерану війни в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком відповідно до вимог ст. 12 ЗУ»Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановленого Законом «Про державний бюджет України на 2009-2010 роки» з урахуванням виплачених сум разової щорічної допомоги за 2009-2010 роки.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто солідарно з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації на користь ОСОБА_2 18,50 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи та на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн.

З постановою суду не погодилися відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення, оскільки вважають, що воно винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачеві в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій і згідно закону має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня.

У відповідності до вимог закону позивач повинен отримувати щорічну разову допомогу до 5 травня в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, яка обчислюється відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», замість чого отримував допомогу у відповідності з постановами КМУ №177 від 18.02.2004 року. №183 від 12.03.2008 року, №211 від 18.03.2009 року, що не відповідає вимогам Конституції України та чинного законодавства щодо гарантій інвалідам війни.

За обставин, коли звуження існуючих прав і свобод заборонено Конституцією, дії держави щодо виплати одноразової допомоги в менших розмірах, від тих які встановлені законом, є незаконними, а тому позовні вимоги є правомірними.

Разом з тим судом вірно зазначено, що позивач знав про наявність ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», користувався ним, отримував таку допомогу, поважних причин звернення до суду не навів.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Також суд вірно прийшов до висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду за 2000 - 2007 роки, а тому вимога в цій частині не підлягає задоволенню.

Виплата допомоги з 2008 рік була проведена до рішення Конституційного Суду від 22.05.2008 року, коли дія закону була змінена, а тому підстав для задоволення вимог за 2008 рік не має, оскільки на час виплати допомоги дія закону була призупинена.

З урахуванням викладеного суд правомірно прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині вимог за 2009 - 2010 роки.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.303,п.1 ч.1 ст.307,ст.ст.308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області - відхилити.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1