Справа №22-ц-4507/10 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Жмаки В.Г.,

суддів - Лузан Л.В., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Шосткинської міської ради Сумської області, ОСОБА_2, відділу реєстрації актів цивільного стану Шосткинського міськрайонного управління юстиції, відділу реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, Шосткинської міської державної нотаріальної контори про визнання недійсними та скасування зміни прізвища в актових записах про смерть і визнання недійсним повторного свідоцтва про смерть, про скасування постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зобовязання вчинити дії та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2010 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 000 грн. витрат на правову допомогу, 565 грн.10 коп. витрат, повязаних з переїздом до іншого населеного пункту та найму житла, всього 1565,1 гр.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачка у жовтні 2009 року звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги, які уточнила в послідуючому, тим, що вона з серпня 1967 року проживала як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, який помер 05 грудня 2006 року, і це підтверджено рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 29 грудня 2006 року та додатковим рішенням цього суду від 12 січня 2007 року. Під час їх сумісного проживання внаслідок спільної праці та за спільні кошти вони придбали житловий будинок №18 по вул. Орджонікідзе в м. Шостка Сумської області та земельну ділянку, на якій він розташований. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 28 травня 2009 року та рішенням апеляційного суду Сумської області від 28 липня 2009 року вказані будинок та земельну ділянку визнано їх спільною сумісною власністю та визнано за нею право власності на ? частину будинку та земельної ділянки.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина. Вона, вважаючи себе спадкоємицею за законом як дружина померлого, протягом шести місяців звернулась до Шосткинської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у Шосткинському МБТІ їй відмовили у видачі витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_3 з посиланням на те, що судовим рішенням не визначена конкретна частка ОСОБА_3 у спірному будинку та земельній ділянці.

Просила встановити факт належності на праві власності ОСОБА_3 ? частини зазначених будинку та земельної ділянки, і визнати за нею право власності на вказане майно в порядку спадкування (а.с. 3-4).

Ухвалою суду від 10 грудня 2009 року залучений до участі в справі як співвідповідач син померлого ОСОБА_2 (а.с.29).

В лютому та травні 2010 року позивачка доповнила та уточнила позовні вимоги, зазначивши, що 23 січня 2010 року вона отримала постанову державного нотаріуса Шосткинської міської державної нотаріальної контори від 21 січня 2010 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, тобто у видачі їй свідоцтва про право на спадщину. З вказаної постанови дізналась, що за заявою ОСОБА_2 було складено висновок начальника відділу рацс Житомирського міського управління юстиції про внесення змін до актового запису про смерть її чоловіка ОСОБА_3, і відділом рацс по м. Шостка 10 лютого 2007 року його прізвище змінено з «Кушнєров» на «Кушніров», відомості про це внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Після внесення вказаних змін у ОСОБА_3 як спадкодавця зявився спадкоємець першої черги ОСОБА_2 Вважала внесення вказаних змін до актового запису про смерть незаконними, оскільки у всіх прижиттєвих документах померлого його прізвище значилось як ОСОБА_3, а тому при реєстрації його смерті помилки в зазначенні його прізвища не було допущено. Оскільки між заінтересованими особами виник спір, так як вона заперечує родинні відносини між ОСОБА_3 і ОСОБА_2, вважає, що такі зміни слід було вносити на підставі рішення суду.

Просила визнати недійсним та скасувати висновок начальника відділу рацс Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_4 про можливість зміни прізвища покійному з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 в актовому записі від 5 грудня 2006 року № 1124 про смерть ОСОБА_3, визнати недійсним зміну прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_2, внесену 10 лютого 2007 року відділом рацс по м. Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції до вказаного актового запису, зобовязати відділ рацс по м. Шостка встановити у вказаному актовому записі дійсне прізвище померлого ОСОБА_3, скасувати в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян прізвище ОСОБА_2, установивши його дійсне прізвище ОСОБА_3, визнати недійсним видане 10 лютого 2007 року відділом рацс по м. Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції повторне свідоцтво серія 1-БП № 055110 про смерть ОСОБА_5, скасувати постанову від 21 січня 2010 року державного нотаріуса Шосткинської міської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, визнати за нею право власності в порядку спадкування після ОСОБА_3 на ? частину будинку і земельної ділянки по вул. Орджонікідзе, 18 в м. Шостка (а.с.39-44, 123-130).

Ухвалою суду від 21 травня 2010 року закрите провадження у справі в частині вимог позивачки про встановлення факту належності на праві власності ОСОБА_3 ? частини будинку та земельної ділянки у звязку з прийняттям судом відмови від позову в цій частині (а.с.120).

Вирішуючи спір та залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що відділи рацс Житомирського міського та Шосткинського міськрайонного управлінь юстиції при внесенні зміни до актового запису про смерть ОСОБА_3 діяли на законних підставах та в межах своїх повноважень, і позивачка не довела свого права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

Цей висновок суду узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що з 1967 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу по день смерті ОСОБА_3 05 грудня 2006 року.

Цей факт встановлено рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2006 року та додатковим рішенням цього ж суду від 12 січня 2007 року (а.с. 7 8).

Згідно договору дарування від 20 червня 2001 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_3 будинок з господарчими спорудами і земельну ділянку площею 0,0746 га, на якій він розташований (а.с.9-10).

5 грудня 2006 року ОСОБА_3 помер. Його смерть зареєстрована відділом рацс по м. Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції 5 грудня 2006 року, актовий запис № 1124, видано свідоцтво про смерть 1-БП № 048935 (а.с.24).

18 січня 2007 року ОСОБА_1 звернулась до Шосткинської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 як спадкоємиця за законом четвертої черги на підставі ст. 1264 ЦК України.

17 квітня 2007 року до цієї нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги після смерті свого батька ОСОБА_5 (а.с.21-22).

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 12 лютого 2008 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про визнання за нею права на спадкування спадкоємцем першої черги спадщини, що відкрилась на будинок № 18 по вул. Орджонікідзе в м. Шостка після смерті ОСОБА_3, та про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3

Як вбачається з вказаного рішення суду, позивачка позов в частині усунення ОСОБА_2 від права на спадкування на підставі ч.ч.5, 6 ст. 1224 ЦК України обгрунтовувала тим, що він ухилявся від надання матеріальної та фізичної допомоги померлому спадкодавцеві, вимагав від нього харчі та гроші, постійно конфліктував з померлим. При вирішенні даного спору суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом, оскільки він не ухилявся від надання допомоги спадкодавцю. При цьому суд виходив з доведеності ОСОБА_2 того, що він є сином спадкодавця ОСОБА_3 Як в рішенні суду першої інстанції, так і в ухвалі апеляційного суду від 11 червня 2008 року в даній справі зроблено висновок про те, що позивачка не спростувала факту і наданих відповідачем ОСОБА_2 доказів про те, що він є рідним сином померлого ОСОБА_3 (а. с.218-225).

Рішенням Шосткинського міськрайоного суду від 21 травня 2009 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_2, визнано удаваним договір дарування, за яким ОСОБА_6 подарував ОСОБА_3 житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0746 га по вул. Орджонікідзе,18 в м. Шостка, посвідченого 20 червня 2001 року приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу, визнано, що 20 червня 2006 року між ними було укладено договір купівлі-продажу вказаного майна, та визнано, що вказане майно є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 28 липня 2009 року в цій же справі визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину будинку та ? частину земельної ділянки загальною площею 0,0746 га по вул. Орджонікідзе, 18 у м. Шостка та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про виключення зі спадкового майна ОСОБА_3 вказаного будинку та земельної ділянки. (а.с.45-52).

На підставі вказаних судових рішень будинок зареєстрований Шосткинським МБТІ на праві власності за померлим та позивачкою по ? частині (а.с.142).

21 січня 2010 року державний нотаріус Шосткинської державної міської нотаріальної контори ОСОБА_7 винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_3, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем четвертої черги на підставі ст. 1264 ЦК України, а у спадкодавця є спадкоємець першої черги син ОСОБА_2 після внесення 10 лютого 2007 року до актового запису про смерть ОСОБА_3 зміни прізвища померлого ОСОБА_3 на ОСОБА_2 (а.с.54).

З документів справи № 337, зібраних відділом рацс Житомирського міського управління юстиції, та висновку начальника цього відділу від 10 січня 2007 року (у висновку допущена описка помилково зазначено 2006 рік його винесення) вбачається, що підставою для висновку про можливість внесення на підставі заяви ОСОБА_2 змін до актового запису про смерть ОСОБА_3, а саме прізвища померлого ОСОБА_3 на ОСОБА_2, стали зібрані цим відділом рацс документи: актові записи про реєстрацію шлюбу померлого з матірю заявника, про розірвання їх шлюбу, про народження заявника сина померлого, за заявою якого були внесені зміни. З вказаних документів вбачається, що вірне родове прізвище померлого не ОСОБА_3, а ОСОБА_2 (а.с.32, 34, 100-115).

На підставі вказаного висновку були внесені зміни до обох примірників актового запису про смерть в відділі рацс по м.Шостка та відділі рацс Сумського обласного управління юстиції.

10 лютого 2007 року ОСОБА_2 було видане повторне свідоцтво про смерть його батька ОСОБА_5 (а.с.34).

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для визнання неправомірними дій відділів рацс по внесенню змін до актового запису про смерть ОСОБА_3 у вигляді виправлення помилки в його прізвищі, і цей висновок узгоджується з вимогами матеріального права, зокрема, Положенням про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 26 вересня 2002 року № 86/5 в редакції наказу від 10 грудня 2007 року № 1227/5.

П. п. 1.17, 2.3 вказаного Положення передбачають, що унесення змін, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану щодо померлих провадяться, в тому числі, і за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України; заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану подаються, зокрема, спадкоємцями померлого.

Згідно п. 2.4. Положення, разом із заявою про внесення змін до актових записів цивільного стану заявниками подаються: паспорт або паспортний документ; свідоцтва про реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

На підтвердження достовірності представлених заявником документів про реєстрацію актів цивільного стану відділом реєстрації актів цивільного стану додаються до матеріалів справи копії відповідних актових записів цивільного стану або витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

П. 2.9. Положення передбачає, що однією з підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є висновок відділу реєстрації актів цивільного стану районного, районного в місті, міського (міст обласного значення), міськрайонного управління юстиції або відповідної консульської установи чи дипломатичного представництва України в іншій державі; а згідно п. 2.11, висновок відділу реєстрації актів цивільного стану складається: якщо під час реєстрації акта цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості);

П. 2.12 Положення також передбачає, що зміни, доповнення, виправлення вносяться в актові записи цивільного стану, зокрема, на підставі висновку відділу реєстрації актів цивільного стану про виправлення помилок, доповнення запису відомостями тощо в актових записах, які зазначено у висновку, виправляються або доповнюються відповідні відомості.

Доказом тому, що актові записи, на які є посилання у висновку відділу рацс, складені саме відносно померлого, є і те, що його дані про народження дата та місце народження 25 лютого 1924 року, с. Демянівка Ямпільсього району Сумської області, є ідентичними тим, які зазначені в актових записах, на підставі яких внесено зміни до прізвища померлого в актовий запис про смерть. З огляду на вказані обставини у відділу рацс були підстави для винесення вказаного висновку, і відповідно, внесення змін до прізвища померлого в актовий запис про смерть ОСОБА_3З та видачі повторного свідоцтва про смерть ОСОБА_5 заявнику ОСОБА_2

Посилання позивачки на те, що в інших документах, які мав померлий паспорті, військовому квитку, пенсійних документах та інших, його прізвище вказане ОСОБА_3, не є підставою вважати це прізвище вірним родовим прізвищем померлого, оскільки вказані документи є похідними від документів про реєстрацію актів цивільного стану, належність яких померлому не викликає сумніву (а.с.55-63).

Посилання позивачки на те, що висновок Житомирського міськвідділу рацс є незаконним, оскільки складений не на бланку відділу, а на звичайному аркуші, дата його винесення зазначена до смерті ОСОБА_3 10 січня 2006 року, і з нього не вбачається підтвердження факту родинних відносин ОСОБА_2 і померлого ОСОБА_3, а зміна прізвища померлої людини не допускається, є безпідставними, і спростовуються доказами в справі. Згідно вказаного висновку була проведена не зміна прізвища, а внесення змін до актового запису в звязку з помилковим написанням прізвища померлого, і висновок відповідає зразку, затвердженому вказаним Положенням.

Отже, і у відділу рацс по м. Шостка не було правових підстав для відмови у внесенні таких змін до актового запису про смерть та видачі повторного свідоцтва про смерть, оскільки висновок Житомирського міськвідділу рацс є переконливим і грунтується на документах, передбачених вказаним Положенням.

Позивачка не спростувала належними доказами того, що актові записи, на підставі яких внесені зміни в актовий запис про смерть ОСОБА_3, складені саме відносно померлого з зазначенням його вірного прізвища ОСОБА_2. Доказів протилежному щодо його анкетних даних вона не надала, зокрема, тому, що померлий не одружувався в 1949 році та не розлучався в 1962 році.

Навпаки, надані позивачкою документи, зокрема, витяг з паспорту ОСОБА_3, виданого 10 червня 1950 року, містить дані, аналогічні тим, які зазначені в актових записах відносно ОСОБА_5 - він виданий Городокським відділом міліції Львівської області, де народився його син ОСОБА_2, це ж місто зазначене в актовому записі про шлюб за 1949 рік як адреса шлюбної пари. Померлий працював, згідно довідки, наданої позивачкою, в органах МВС як ОСОБА_3, і вказана обставина підвтерджується і місцем роботи, зазначеним в актовому записі про шлюб ОСОБА_2 (а.с.108).

Суд зробив вірний висновок про те, що на час внесення вказаних змін до актового запису про смерть ОСОБА_3 спору між заінтересованими сторонами не було. Не спростований цей висновок і попередніми рішеннями судів, з яких вбачається, що позивачка навіть зверталась з позовом про усунення ОСОБА_2 від права спадкування як такого, що не надавав допомоги спадкодавцеві, а такий позов можливий лише відносно спадкоємця, яким є син.

Безпідставними є і посилання позивачки на те, що вона лише з постанови державного нотаріуса від 10 січня 2010 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії дізналась, що за заявою ОСОБА_2 внесено зміни до актового запису про смерть спадкодавця, оскільки ця обставина вже була зазначена у рішенні суду від 12 лютого 2008 року та ухвалі апеляційного суду від 11 серпня 2008 року.

З врахуванням вищезазначеного, суд вірно послався на те, що встановлення факту проживання позивачки однією сім'єю з померлим не породжує для неї права спадкувати як спадкоємця першої черги, а підтвердження вказаним фактом права на спадкування як спадкоємця четвертої черги не дає їй права на спадкування, оскільки у померлого є спадкоємець першої черги за законом, та обгрунтовано відмовив у визнанні незаконною постанови державного виконавця та у визнанні права власності на спадкове майно.

Рішення суду в цій частині узгоджується з положеннями ст. ст. 1271, 1274 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції. Обставини, на які посилається позивачка, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали об'єктивну оцінку.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді