Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22ц-6566/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 19 Журба С.О.
Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Ювшина В.І.

суддів Скіця М.І., Сіренка Ю.В.

при секретарі Бурдукова О.В.

з участю:

представника позивача ОСОБА_3

представників

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 14 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі-Банк), Приватного підприємця ОСОБА_8, Приватного підприємця ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про стягнення боргу, штрафних санкцій, індексу інфляції та відсотків річних, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,-

встановила:

В жовтні 2009 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування № CSOPX1 від 6 вересня 2006 року Банк відкрив ПП ОСОБА_8 поточний рахунок та здійснював його розрахунково-касове обслуговування.

На підставі договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування № 73/CSXELW від 25 лютого 2004 року Банк відкрив ПП ОСОБА_9 поточний картковий рахунок та здійснював його розрахунково-касове обслуговування.

Одним із обов'язків Банку за вказаними договорами є забезпечення збереження коштів клієнта. Однак, Банк свої зобов'язання не виконав, а саме не забезпечив схоронності коштів ПП ОСОБА_8 та ПП ОСОБА_9, оскільки 25 грудня 2008 року з рахунку ПП ОСОБА_8 без її згоди та будь-яких підстав були зняті кошти в сумі 188 000 грн., а 14 січня 2009 року з рахунку ПП ОСОБА_9 без його згоди та будь-яких підстав - зняті кошти в сумі 92 690 грн.

У відповідності до положень зазначених вище договорів Банк у разі безпідставного або помилкового переказу коштів з рахунку клієнта зобов'язаний повернути переказані кошти та виплатити пеню у розмірі 0,01 % від суми переказу за кожен день до дня повернення коштів. Крім того, Банк зобов'язаний сплатити суму заборгованості з врахуванням індексу інфляції а також 3 % річних від суми заборгованості.

26 серпня 2009 року між позивачем та ПП ОСОБА_8, ПП ОСОБА_9 були укладені договори уступки вимоги, за якими до позивача перейшло право вимоги виконання зобов'язань Банку за договорами банківського рахунку. Про дані договори Банк був повідомлений, однак кошти не сплатив. 25 січня 2010 року між позивачем та ПП ОСОБА_8, ПП ОСОБА_9 були укладені угоди про внесення змін до договорів уступки права вимоги, про які також було повідомлено Банк.

В ході розгляду справи представник позивача позовні вимоги збільшив та просив стягнути солідарно з відповідачів Банку, ПП ОСОБА_8 на користь позивача частину основного боргу в сумі 50 000 грн.; стягнути з Банку на користь позивача частину основного боргу в сумі 138 000 грн., пеню в сумі 7 426 грн., індекс інфляції в сумі 17 108 грн., відсотки річні в сумі 5 593 грн. 64 коп., а всього 168 127 грн. 64 коп.; стягнути солідарно з відповідачів Банку, ПП ОСОБА_9 на користь позивача частину основного боргу в сумі 25 000 грн.; стягнути з Банку на користь позивача частину основного боргу в сумі 67 690 грн., штрафні санкції в сумі 85 грн., індекс інфляції в сумі 8 434 грн. 79 коп., відсотки річні в сумі 2 780 грн. 70 коп., збитки в сумі 150 000 грн., а всього 228 990 грн. 49 коп.; стягнути з відповідачів судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 14 червня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з Банку, ПП ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 частину основного боргу в сумі 50 000 грн.

Стягнуто з Банку на користь ОСОБА_7 частину основного боргу в сумі 138 000 грн., пеню в сумі 7 426 грн., індекс інфляції в сумі 17 108 грн., а всього 162 534 грн.

Стягнуто солідарно з Банку, ПП ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 частину основного боргу в сумі 25 000 грн.

Стягнуто з Банку на користь ОСОБА_7 частину основного боргу в сумі 67 690 грн., штрафні санкції в сумі 85 грн., індекс інфляції в сумі 8434 грн. 79 коп., відсотки річні в сумі 2 780 грн. 70 коп., збитки в сумі 150 000 грн., а всього 228 990 грн. 49 коп.

В задоволенні вимоги про стягнення з Банку на користь ОСОБА_7 3 % річних по рахунку ПП ОСОБА_8 в сумі 5 593 грн. 64 коп. відмовлено.

Стягнуто з Банку на користь ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 1 652 грн. 92 коп.

Стягнуто з ПП ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 96 грн. 46 коп.

Стягнуто з ПП ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 48 грн. 23 коп.

У поданій апеляційній скарзі Банк, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати за недоведеністю обставин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з таких підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд установив, що на підставі договору банківського рахунку № СSОРХ1 від 6 вересня 2006 року Банк відкрив ПП ОСОБА_8 поточний рахунок та здійснював його розрахунково-касове обслуговування.

На підставі договору № 73/СSХЕLW від 25 лютого 2004 року Банк відкрив ПП ОСОБА_9 поточний картковий рахунок та здійснював його розрахунково-касове обслуговування.

25 грудня 2008 року з рахунку ПП ОСОБА_8 без згоди останньої безпідставно зняті кошти в сумі 188000 грн.

14 січня 2009 року з рахунку ПП ОСОБА_9 без його згоди безпідставно були зняті кошти в сумі 92690 грн.

Безпідставність списання цих коштів із зазначених рахунків Банком не заперечується.

Відповідно до п.2.1.15 договору банківського рахунку № СSОРХ1 від 6 вересня 2006 року Банк зобовязувався забезпечити збереження коштів власника рахунку. Таке ж положення міститься і в п. 2.1.12 договору № 73/СSХЕLW від 25 лютого 2004 року.

Обовязок збереження коштів власника рахунку покладено на Банк і приписами ст.7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

З огляду на це висновок суду про те, що Банк відповідно до прийнятих на себе зобовязань не забезпечив схоронності коштів ПП ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є правильним.

Згідності.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що належали клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або неналежного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відсутність грошових коштів ПП ОСОБА_8 і ПП ОСОБА_9 було виявлено 16 січня 2009 року після чого останні звернулися до Банку з вимогою про повернення коштів, яка виконана не була.

Умовами договорів передбачено, що у разі настання зазначених обставин Банк зобовязувався повернути списану суму і сплатити ПП ОСОБА_8 пеню в розмірі 0,01% від суми переказу за кожен день, починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу (п.5.3 договору), а ПП ОСОБА_9 штраф у розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожний випадок порушення (п.6.3 договору).

З огляду на це визначений судом за період з 25 грудня 2008 року по 24 січня 2010 року розмір пені за безпідставне списання коштів з рахунку ПП ОСОБА_8 у сумі 7426 грн. та розмір штрафу за безпідставне списання коштів з рахунку ПП ОСОБА_9 у сумі 85 грн. є правильним.

Сума інфляційних збитків з лютого по грудень 2009 року для ПП ОСОБА_8 через невиконання Банком грошових зобовязань у розмірі 17 108 грн., а для ПП ОСОБА_9 за цей же період у розмірі 8434 грн.79 коп. визначена судом правильно.

Крім цього, суд встановив, що ОСОБА_9 через неповернення Банком безпідставно списаних з його рахунку коштів той поніс збитки у розмірі 150000 грн., оскільки не виконав перед Фізичною особою субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_15 зобовязань за договором від 30 січня 2008 року, у звязку з чим вимушений за умовами цього договору сплатити останньому штраф у зазначеному розмірі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями з цього приводу.

26 серпня 2009 року між позивачем і ПП ОСОБА_8 укладено договір уступки вимоги, за яким до позивача перейшло право вимоги щодо сплати Банком зазначених коштів. Згідно угоди про внесення змін до договору уступки права вимоги від 25 січня 2010 року позивачу передано право вимоги від Банку сплати безпідставно списаних коштів у сумі 188000 грн., пені в сумі 7426 грн., індексу інфляції в сумі 17108 грн., відсотків річних в сумі 5593,64 грн., а всього 218127,64 грн. про що був повідомлений Банк. При цьому ПП ОСОБА_8 зобовязувалася перед позивачем солідарно відповідати за виконання Банком частини вищезазначеного обовязку в розмірі 50000 грн.

Такий же договір було укладено 26 серпня 2009 року і між позивачем та ПП ОСОБА_9 Згідно угоди про внесення змін до договору уступки права вимоги від 25 січня 2010 року позивачу передано право вимоги від Банку сплати безпідставно списаних коштів у розмірі 92690 грн., штрафних санкцій в розмірі 85 грн., індексу інфляції в розмірі 8434,79 грн., відсотків річних в розмірі 2780,7 грн., збитків у розмірі 150000 грн., а всього 253990,49 грн. про що був повідомлений Банк.

На вимоги позивача від 11 вересня 2009 року та від 23 лютого 2010 року про сплату вищезазначених коштів Банк не відреагував.

Відповідно до ст.ст. 512, 516 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом або договором.

До нового кредитора згідно статті 514 ЦК України переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на це висновок суду, що порушене право позивача підлягає захисту є правильним.

Постановлене у справі рішення суду колегія суддів визнає законним і обґрунтованим, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та на підставі закону, що регулює їх.

У судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують і не дають підстав для її задоволення, оскільки ґрунтуються на неправильному трактуванні дійсних обставин справи та норм матеріального права.

Зокрема, Банком не доведено, що кошти, які безпідставно списані з рахунків ПП ОСОБА_8 та ПП ОСОБА_9 були останніми набуті незаконно, а дії Банку в даному випадку є правомірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що перед ПП ОСОБА_8 та ПП ОСОБА_9 має відповідати не Банк, а його працівники, які винні у безпідставному списанні грошей з рахунків суперечать п.7.1.2 ст.7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ст.1073 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на безпідставність стягнення з Банку на користь позивача завданих збитків спростовуються обставинами справи та не відповідають приписам ст.ст.611, 612 та 623 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити, а рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 14 червня 2010 року у даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис

Судді: підписи