Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

29 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:

головуючого Рафальської І.М.. суддів Зарицької Г.В., Кашапової Л.М. при секретарі Ганько Ю.І., з участю представника відповідачки,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі справу за позовом ПАТ „ОПТ Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_2 на рішення Корольовського райсуду м.Житомира від 12 липня 2010 року,

встановила:

У лютому 2009 року ПАТ "ОТП Банк" /правонаступник ЗАТ "ОТП Банк"/ звернувся до суду з вищевказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 289096,63 доларів США, пені - 40347,80 грн., судового збору - 238,03 доларів США та сплачені витрати на інформаційно-технічний розгляд справи 30грн., оскільки відповідачка не виконала свої зобов'язання в якості поручителя перед банком за цими договорами.

Рішенням Корольовського райсуду м.Житомира від 12 липня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № CM-SME-010/002/2007 та № CM- SME- 010/003/2007 від 13.04.2007р. у розмірі 289096,63 доларів США, пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 40347,80грн., сплачене державне мито в розмірі 1700 грн.та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення райсуду скасувати, оскільки вважає його незаконним, та направити справу на новий розгляд; посилається на порушення судом норм процесуального права, вважає, що до участі у справі необхідно було залучити ОСОБА_3 як боржника за кредитними договорами, проте, суд відхилив таке їхнє клопотання.

Розглянувши матеріали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, 13 квітня 2007 року між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 були укладені кредитні договори № CM-SME-010/002/2007 та № СМ- SME- 010/003/2007, за умовами яких ОСОБА_3 отримав кредит: за договором № CM- SME-010/002/2007 - 165423,20 доларів США/а.с.5/, за договором № CM- SME- 010/003/2007 -94000 доларів США/а.с.85/, а всього 259423,20 доларів США.

За договорами поруки № SR-SME-010/002/2007 та № SR-SME-010/003/2007, які були укладені з ОСОБА_1, вона виступила поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_3 /а.с.13, 95/.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не взяв до уваги, що відсутні належні докази про розмір заборгованості за кредитними договорами.

Крім того, відповідно до вимог ст.555 ЦК України, у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу, стягнув з відповідачки заборгованість за кредитними договорами, укладеними з ОСОБА_3, проте, не залучив до участі у справі боржника, хоча таке клопотання в суді було заявлено, однак, суд безпідставно відмовив у його задоволенні. Це позбавило можливості з'ясувати, чи мала місце заборгованість на час ухвалення судом рішення, якщо була, то в якому розмірі, адже належні докази в матеріалах справи відсутні.

Наведені порушення норм процесуального права призвели до ухвалення незаконного рішення.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог стосовно суми заборгованості за кредитними договорами, тобто відсутня офіційна довідка про заборгованість за кредитними договорами; на а.с.20 є тільки довідка-розрахунок, яка підписана економістом та начальником операційного управління, за одним кредитним договором № CM- SME- 010/003/2007, де вказана заборгованість за кредитом у розмірі 89885,01 доларів США, заборгованість за відсотками -14141,54 доларів США, заборгованість по сплаті пені - 13211,29 грн. в той час як у позовній заяві позивач просить стягнути із ОСОБА_1 251351,77 доларів США боргу за кредитними договорами, 37744,86 доларів США - відсотків за користування кредитними коштами та 40347,80грн. пені.

Апеляційний суд в судовому засіданні 8.12.2010р. зобов'язав представника позивача надати суду офіційну довідку про заборгованість на підтвердження своїх позовних вимог та про заборгованість на час ухвалення судом першої інстанції рішення, проте, такі дані апеляційному суду позивачем не були надані.

За наведених обставин рішення райсуду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2Ю задовольнити частково.

Рішення Корольовського райсуду м.Житомира від 12 липня 2010 року скасувати, ухваливши нове рішення.

У задоволенні позову ПАТ „ОПТ Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає чинності з дня проголошення і з цього часу може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді