АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія -27 (І) ОСОБА_1
Доповідач - Михайлів Л.В. УХВАЛА
27 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Митрофанової Л.В.
суддів - Михайлів Л.В., Соколан Н.О.
при секретарі - Бадалян Н.О.
за участю: представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2009 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ЗАТ КБ «ПриватБанк» просило суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Цементників, 41, який є предметом іпотечного договору від 28.01.2004 року, укладеного між сторонами; виселити відповідача з вказаного домоволодіння, а також стягнути з неї на користь позивача судові витрати.
Ухвалою суду від 02.11.2009 року за заявою представника позивача залишено без розгляду позовні вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк» щодо виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, зняття їх з реєстрації та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2009 року відмовлено в задоволенні позову ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ЗАТ КБ «ПриватБанк» (в теперішній час Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції ч.2 ст. 1050, ч.2 ст.1054

ЦК України щодо права позивача на дострокове повернення кредит) та неврахування судом наявності в матеріалах справи доказів направлення на адрес) відповідача банком письмових вимог про дострокове повернення кредиту.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 січня 2004 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № ККН0О002030215. за яким ОСОБА_4 було надано кредит в розмірі 8400 доларів США на строк до 27.01.2011 року зі сплатою за користування кредитом 1,34% щомісячно та одноразовою сплатою комісії в розмірі 2%.

28 січня 2004 року в забезпечення зобов'язання за кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки нерухомого майна -домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Цементників, 41, належного на праві власності ОСОБА_4

За умовами п.1.1 кредитного договору, відповідач зобов'язалася своєчасно сплачувати заборгованість за кредитом та відсотки за його користуванням з «24» по «28» число щомісяця в сумі, яка є не меншою 175,05 дол. США.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 30.10.2009 року заборгованість відповідача за користування кредитом складає 2288,32 дол. США. що за офіційним курсом НБУ становить еквівалент 18306,56 грн., яка включає:

2282,03 доларів США - заборгованість за кредитом,

6,29 доларів США - заборгованість по відсоткам.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для дострокового стягнення всієї суми кредиту, оскільки на момент розгляду справи відповідачем сплачено нараховані відсотки та штрафні санкції щодо несвоєчасного погашення кредиту, а також сплачено кредит.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Звертаючись з позовною заявою до суду, Банк не зазначив в позовній заяві (в редакції вимог від 30.10.2009 року), які саме порушення в частині невиконання зобов'язань за кредитним договором від 28 січня 2004 року, допустила відповідач ОСОБА_4, при цьому лише формально пославшись на те, що відповідач виконує свої зобов'язання частково. Не надано жодних пояснень з цього приводу представником позивача й в суді апеляційної інстанції.

Із документів, наданих банком, на час ухвалення рішення - 02.11.2009 року, заборгованості з поточних платежів та відсотків за користування кредитом, ОСОБА_4 не мала, підтвердженням чого є відсутність нарахувань пені відповідно до п.4 1. кредитного договору. Вказані обставини не заперечувалися представником позивача й в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2.3.2 кредитного договору від 28 січня 2004 року право Банку на власний розсуд вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі шляхом направлення письмового повідомлення, виникає тільки у разі порушення позичальником зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору.

Вимагаючи дострокового повернення суми кредиту відповідно до п. 2.3.2 кредитного договору, позивачем не дотримано вищезазначених вимог щодо письмового повідомлення позичальника.

Наявний в матеріалах справи лист банку від 17.04.2009 року за № 04/2305 (а.с. 91) про необхідність максимально швидко погасити суму кредиту без зазначення строку такого погашення, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги.

Крім того, на момент перегляду справи за апеляційною скаргою, відповідач

сплатила всю суму кредиту та відсотків за його користування, що свідчить про фактичне дострокове виконання нею зобов'язання за кредитним договором.

У зв'язку з вищенаведеним доводи позивача в апеляційній скарзі щодо порушення його права на дострокове повернення кредиту в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України безпідставні й спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: