№2-646/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2010р. Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого - судді Литвинової Р.А., при секретарі Малой К.П., за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вільногірську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору міни квартири та визнання права власності на нерухоме майно (третя особа - КП «Бюро технічної інвентаризації м.Вільногіреька»),

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, в якому, з врахуванням згодом наданих доповнень до позову, зазначають наступне.

Згідно з договором міни, укладеного між сторонами 27.05.1999р. та зареєстрованого КП «БТІ м. Вільногірська» 02.06.1999р. за №4-1497, позивачі придбали у власність квартиру АДРЕСА_1, відповідач придбав у власність квартиру АДРЕСА_2. Договір було укладено у Вільногірському представництві товарної біржі «Диіпродзержинська».

Але діючим на цей час ЦК України визначено, що договір про придбання або відчуження нерухомого майна має бути нотаріально посвідченим та зареєстрованим відповідно до вимог діючого законодавства. Тобто, зазначений вище договір зареєстрований КП «БТІ м.Вільногіреька», але його нотаріальне посвідчення не відбувалось, що може бути підставою для визнання зазначеної вище угоди незаконною.

Таким чином, у позивачів на цей час відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначену квартиру, який би відповідав вимогам діючого законодавства України, що змушує їх звертатись до суду з цим позовом.

З часу укладення договору відповідач його не оспорював та жодних претензій не пред'являв.

Внаслідок того, що про викладені вище положення діючого законодавства України на момент укладання договору позивачами та відповідачем не було відомо, а про відсутність правовстановлюючого документу стало відомо лише після звернення до нотаріуса у лютому 2009р., то позивачами з поважних причин було пропущено строк для звернення до суду з цим позовом.

Також відповідно до діючого ЦК України зазначена вище квартира є спільною частковою власністю позивачів в рівних частинах, тобто по х/г частині квартири належить кожній з позивачок.

Позивачі просять поновити їм пропущений з поважних причин строк на звернення до суду з даним позовом, визнати дійсним договір міни квартири АДРЕСА_1 та визнати право спільної часткової приватної власності на вказану квартиру по '/г частині за кожною з позивачів без виділу часток в натурі,

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свій позов в повному обсязі, просить врахувати доповнення до позову і задовольнити їх позов, судові витрати вона просить віднести на їх рахунок, оскільки відповідач не винний в тому, що сталася така ситуація і що їм довелось звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_2 надала суду заяву, якою просить розглядати дану справу за її відсутності через неможливість бути присутньою в судовому засіданні (а.с.15).

Відповідач ОСОБА_3 надав заяву аналогічного змісту (а.с.13).

Представник третьої особи - КП «Бюро технічної інвентаризації м.Вільногірська» - також надала суду заяву, якою просить проводити розгляд справи без її участі, зазначила, що позов визнає в повному обсязі, судові витрати просить покласти на позивачів (а.с.18).

Матеріалами справи встановлено наступне.

27.05.1999р. між сторонами було укладено договір міни, відповідно до якого позивачі придбали у власність квартиру АДРЕСА_1, відповідач придбав у власність квартиру АДРЕСА_2. Договір було укладено у Вільногірському представництві товарної біржі «Дніпродзержинська» та зареєстровано КП «БТІ м. Вільногірська» 02.06.1999р. за №4-1497, що вбачається із копії вказаного договору (а.с.5).

ОСОБА_2 є дочкою позивача ОСОБА_1, на момент укладення спірного договору вона була неповнолітньою, тому в її інтересах діяла мати - ОСОБА_1 (а.с.4).

Як видно з довідки житлової служби, обидві позивачки зареєстровані за паспортним обліком за адресою -АДРЕСА_3 (а.с.6).

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач та третя особа проти позову заперечень не висловили, також вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилались позивачі, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Як зазначено, відповідач та представник третьої особи - КП «БТІ м. Вільногірська» проти позову заперечень не висловили, тобто не заперечують проти його задоволення. Даний позов не суперечить закону, не порушує Чиїх-небудь прав та законних інтересів, тому суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову.

Як видно з копії зазначеного договору, АДРЕСА_4 була придбана позивачами на підставі договору міни, зазначена угода була зареєстрована Вільногірським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» і в Бюро технічної інвентаризації м.Вільногірська, про що є відмітка на зворотному боці угоди.

Згідно з діючим на той час законодавством нотаріальне посвідчення такого договору не передбачалось, тому позивачі таким чином правомірно придбали у власність зазначене нерухоме майно.

На підставі ст.12 ч.2 Закону України «Про власність» - особа набуває права власності на майно, одержане внаслідок укладення угоди, яка не заборонена законом. Фактично угода між сторонами відбулась за вільним волевиявленням, по всім її умовам досягнуто згоди. Сторони виконали всі умови зазначеної угоди, також виконали реальну міну зазначеної квартири, інший учасник угоди ОСОБА_3 передав позивачу квартиру в обмін по взаємній між ними домовленості і заселились кожний в належні їм на підставі договору міни квартири, позивачі перебувають на реєстраційному обліку в зазначеній квартирі.

За тривалий час, який пройшов з моменту укладення угоди, ніяких спорів щодо права власності між ними не виникало і в судові та інші органи з цього приводу ніхто з них не звертався.

Укладений між сторонами договір міни повністю відповідає вимогам ст.203 ЦК України, яка містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Тому немає підстав для визнання договору міни даної квартири недійсним.

Згідно зі ст.328 ЦК України підставою для набуття права власності є правочин (в даному випадку - договір міни квартири).

Відповідно до ст.334 ч.З ЦК України - право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню.

Суд вважає за можливе поновити відповідачам строк для звернення до суду з даним позовом, оскільки в тому, що відбулися певні зміни в законодавстві, вина позивачів відсутня.

Що стосується розподілу судових витрат, то позивачі не заперечують проти того, щоб ці витрати залишити за ними, оскільки вини відповідача та третьої особи в ситуації, що склалася, і що їм з цього приводу довелось звернутись до суду, немає.

Керуючись ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 203, 215, 220, 316-319, 321, 325, 328, 334 ч.З, 386, 392,638-640, 650, 655-657 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору міни квартири та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати дійсним договір міни квартири АДРЕСА_5, укладений 27.05.1999р. представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» (реєстраційний запис на документі про право власності № 008-058НВ від 27.05.1999р.). між ОСОБА_1, яка діяла від себе та від неповнолітньої (на той час) дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно до якого позивачі придбали у власність АДРЕСА_6.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_5 - по х/г частини вказаної квартири за кожним співвласником без виділу часток в натурі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Р.А. Литвинова