Справа №22-ц-4721 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Сумської області в складі :

головуючого - Маслова В.О.,

суддів - Лузан Л.В., Дубровної В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Глобфармерс

на рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Глобфармерс

про повернення безпроцентної зворотної фінансової допомоги 83 847 грн. 27 коп.

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Глобфармерс до ОСОБА_2

про визнання договорів позики недійсними,

В С Т А Н О В И Л А :

27 лютого 2010 року позивач за первісним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що між ним та ТОВ «Глобфармерс» було укладено договори безвідсоткової позики на одинакових умовах, а саме:

- Договір від 20 січня 2009 року на суму 1 700 грн. 00 коп.,

- Договір від 27 березня 2009 року на суму 48 000 грн. 00 коп.,

- Договір від 01 квітня 2009 року на суму 7 000 грн. 00 коп.,

- Договір від 15 травня 2009 року на суму 19 000 грн. 00 коп.

Договори було укладено у різний час, однак строк повернення позики було встановлено один для всіх договорів 31 липня 2009 року. Згідно п.6.2 договорів, позичальник зобовязаний повернути позику у готівковому або безготівковому вигляді. Однак, станом на 01 лютого 2010 року кошти боржником не повернуті.

Загальна сума простроченої позики за договорами становить 75 700 грн. 00 коп., індекс інфляції на період прострочення боргу (111,3 %) нарахований на суму боргу 3% річних та інфляційних становить 8 147 грн. 27 коп.

Просив стягнути з ТОВ «Глобфармерс» суму боргу в розмірі 83 847 грн. 27 коп., а саме 75 700 грн. 00 коп. суму боргу за договорами безвідсоткової цільової позики, 1 144 грн. 83 коп. , 3% річних, а також 7 002 грн. 44 коп. інфляційних, а також судові витрати витрати покласти на відповідача.

23 червня 2010 року ТОВ «Глобфармерс» звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання договорів позики недійсними, який мотивувало тим, що колишній директор ТОВ «Глобфармерс» ОСОБА_2, зловживаючи своїм службовим становищем, домовившись з фінансовим директором ОСОБА_3 уклав договори про надання позики від 20 січня 2009 року на суму 1 700 грн. 00 коп., від 27 березня 2009 року на суму 48 000 грн. 00 коп., договір від 01 квітня 2009 року на суму 7 000 грн. 00 коп. та договір від 15 травня 2009 року на суму 19 000 грн. 00 коп. з ТОВ «Глобфармерс».

ОСОБА_2 позики підприємству не надавав, коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Глобфармерс» не перераховував і готівки до каси підприємства не вносив, про що свідчить відсутність платіжних доручень та прибуткових касових ордерів, що регламентується Постановою НБУ №637 від 15 грудня 2004 року. ОСОБА_2 , використовуючи своє службове становище, здавав до банку кошти, які належать ТОВ «Глобфармерс», про що свідчать квитанції про здійснення банківських операцій.

Просило визнати недійсними договори позики від 20 січня 2009 року на суму 1 700 грн., від 27 березня 2009 року на суму 48 000 грн., від 01 04 2009 року на суму 7 000 грн. та від 15 травня 2009 року на суму 19 000 грн. і судові витрати покласти на ОСОБА_2

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Глобфармерс про стягнення безпроцентної зворотної фінансової допомоги 83 847 грн. 27 коп. задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Глобфармерс (далі ТОВ „Глобфармерс) на користь ОСОБА_2 83 847 грн. 27 коп. та витрати по справі у розмірі 958 грн. 50 коп., а всього 84 805 грн. 77 коп.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Глобфармерс до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів позики на суму 75 700 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ „Глобфармерс, посилаючись на грубе порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, а позов ТОВ „Глобфармерс про визнання недійсними договорів позики на суму 75 700 грн. задовольнити. Судові витрати покласти на ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не відповідає дійсності висновок суду про те, що згідно платіжних доручень ОСОБА_2 є надавачем фінансової допомоги, оскільки ні платіжних доручень, ні прибуткових касових ордерів про передачу коштів ОСОБА_2 підприємству надано не було. У всіх квитанціях, на які посилається ОСОБА_2, платником є ТОВ „Глобфармерс. Судом у порушення ст. 57, ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України взагалі було ігноровано аудиторський висновок від 14 серпня 2009 року за результатами фінансової звітності ТОВ «Глобфармерс» за період діяльності з 18 березня 2008 року по 30 червня 2009 року, де прямо вказано про відсутність заборгованості підприємства перед ОСОБА_2 Також суд не звернув уваги на те, що рішення про надання фінансової допомоги підприємству приймалося самим ОСОБА_2, який був на той час директором ТОВ «Глобфармерс», а не засновником. Договори про надання ОСОБА_2 фінансової допомоги підприємству на ТОВ «Глобфармерс» відсутні і не зареєстровані. Повноважень на укладення договору позики фінансовому директору ОСОБА_3 ніхто не надавав, а надав сам ОСОБА_2 згідно доручення, яке не завірене нотаріусом. Суд безпідставно відмовив ТОВ «Глобфармерс» в задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_2 про визнання договорів позики недійсними, оскільки ОСОБА_2 ніяких заперечень щодо позову взагалі надано не було. Суд також не зважив на ту обставину, що ОСОБА_2, після звільнення з посади директора підприємства, були викрадені квитанції про здачу готівки, установчі та реєстраційні документи ТОВ «Глобфармерс», які до цього часу в нього знаходяться, про що апелянт звертався до Ямпільського РВ ГУ МВС України в Сумській області. Також в порушення ч.2 ст. 59 ЦПК, суд взяв за основу покази свідка ОСОБА_3 про внесення ОСОБА_2 фінансової допомоги, які нічим не підтверджуються і суперечать ст. 1051 ЦК України. В порушення ст. 60, ст. 214 ЦПК України суд взагалі не звернув уваги на аудиторський висновок від 14 серпня 2009 року, а перебрав на себе повноваження експерта, що потребує спеціальних знань, проводячи аналіз фінансового стану ТОВ «Глобфармерс». Також зазначає, суд невірно розрахував інфляційні збитки, без врахування листа № 62 Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ».

Заслухавши пояснення представника ТОВ „Глобфармерс» ОСОБА_4, який підтримує апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_5, які заперечують проти скарги, вважають рішення суду законним та обгрунтованим, вивчивши матеріали справи та перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір, місцевий суд виходив з доведеності вимог ОСОБА_2 про внесення ним до ТОВ «Глобфармерс» безпроцентної зворотної допомоги та відсутності підстав для визнання недійсними договорів позики.

Висновки суду по суті спору є такими, що відповідають зібраним у справі доказам та ґрунтуються на законі. Поряд з цим, судом невірно обрахований борг з урахуванням інфляції за час прострочення виконання зобовязання.

За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 грудня 2008 року ОСОБА_2 був призначений на посаду директора ТОВ «Глобфармерс», а 12 жовтня 2009 року був звільнений (а.с. 22,23).

Згідно договорів безвідсоткової цільової позики від 20 січня 2009 року, 27 березня 2009 року, 01 квітня 2009 року та 15 травня 2009 року, які було укладено між фізичною особою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка виступала від імені позичальника ТОВ «Глобфармерс», кредитор зобов'язався надати позичальнику безвідсоткову цільову позику за договорами відповідно 1 700 грн., 48 000 грн., 7 000 грн. та 19 000 грн. строком виплати до 31 липня 2009 року, шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок позичальника або шляхом внесення готівки до каси позичальника (а.с. 8-11).

Згідно платіжних доручень кошти в сумі 1 700 грн., 48000 грн., 7000 грн., 19000 грн. (загальна сума 75 700 грн.) були перераховані як зворотна фінансова допомога. У платіжних дорученнях платником значиться ТОВ «Глобфармерс» через ОСОБА_2, а отримувачем ТОВ «Глобфармерс».

З пояснень ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції вбачається, що під час його керівництва товариство мало важке становище, податкові органи доводили до його відома про те, що в разі не сплати податків на нього особисто, як на керівника підприємства, будуть накладені чималі штрафи, а тому він змушений був перераховувати особисті кошти, зароблені, в тому числі за роботу за кордоном, на рахунки ТОВ «Глобфармерс» в якості безпроцентної цільової допомоги та використовувати їх товариством, спрямовуючи на виплату всіх необхідних платежів, зборів, податків. Таким же чином він поступав і раніше, вносив особисті кошти, які в подальшому ТОВ «Глобфармерс» йому повертало

Факт внесення ОСОБА_2 його особистих коштів на рахунок підприємства в якості безвідсоткової цільової позики підтвердила свідок ОСОБА_3

З довідки банку, що міститься на а.с. 91, вбачається, що згідно тарифів банку комісія за внесення готівки юридичною особою на власний поточний рахунок складає 0%, а якщо б кошти було внесено фізичною особою на розрахунковий рахунок юридичної особи, то комісія склала б 1%.

У матеріалах справи мається банківська виписка по рахунку ТОВ «Глобфармерс», з якої вбачається, що зворотна фінансова допомога вносилась ОСОБА_2, при цьому останнім сплачувалась комісія в розмірі 1%. Тобто, сплата комісії підтверджує внесення коштів на рахунок ТОВ «Глобфармерс» саме фізичною особою ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду в частині визнання недійсними договорів поруки.

Водночас, заслуговують на увагу доводи апелянта про невірність обрахування судом інфляційний виплат.

Позивач, звертаючись до суду, просив стягнути борг у сумі 75700 грн., а також відповідно до ст. 625 ЦК України 3% річних, що становлять 1144 грн. та 7002 грн. 44 коп. інфляційних за період з 01 серпня 2009 року до 01 лютого 2010 року.

Але з розрахунком інфляційних погодитись не можна, оскільки він є не вірним.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 79793 грн. 09 коп. (75700 грн. х підсумковий індекс інфляції за період з 01.08.2009 року до 01.02.2010 року 105,407), а інфляційні - 4093,09 грн. ( 79793,09 грн. 75700 грн.), а не 7002,44 грн., як розрахував позивач та визначив суд. З урахуванням розміру 3% пені, яка ніким не оскаржується, підлягає стягненню на користь позивача 80937,10 грн., а не 83847,27 грн., як зазначено в судовому рішенні ( 75700 + 4093,09 + 1144) .

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ТОВ «Глобфармерс» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 919 грн.81 коп., а не 958 грн.50 коп., як це зазначено у рішенні суду першої інстанції. З урахуванням того, що позов ОСОБА_2 задоволений у розмірі 80937,10 грн., на його користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 809,37 грн., а не сплачений ним при подачі позову 838,50 грн. та витрати з ІТЗ 120 гр., всього- 929,37 грн. З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги на користь ТОВ «Глобфармерс» підлягає стягненню з ОСОБА_2 9 грн. 56 коп. судового збору. Шляхом взаємозаліку з ТОВ «Глобфармерс» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати 919,81 грн.

У відповідності до ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду.

Згідно з ч. 1,2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2, ч.3, 313, 314ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Глобфармерс задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2010 року змінити .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Глобфармерс на користь ОСОБА_2 80937 грн. 10 коп., а не 83 847 грн. 27 коп., як зазначено у судовому рішенні, судові витрати у розмірі 919 грн. 81 коп., а не 958 грн. 50 коп., всього 81856 грн. 91 коп., а не 84 805 грн. 77 коп., як зазначено у судовому рішенні.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: