№ 2-28/10
№ -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2010 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Шостак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом прокурора м. Дніпродзержинська в інтересах малолітнього ОСОБА_1, держави в особі Дніпродзержинської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - опікун малолітнього ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Заводського РВ Дніпродзержинського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_6, - про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, зобов`язання знятись з реєстрації та зобов'язання зареєструвати,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор м. Дніпродзержинська у листопаді 2007 року звернувся до суду з позовом, у якому виступав в інтересах малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також міської ради м. Дніпродзержинська з позовними вимогами щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 04.05.2005 року, укладеного між його матір`ю ОСОБА_7, яка діяла як законний представник малолітнього на той час ОСОБА_1, та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_2, а також щодо зобов'язання відповідачів знятись з реєстрації за адресою пр.Аношкіна, 33 кв.№ 7 у м. Дніпродзержинську з наступною реєстрацією за вказаною адресою неповнолітнього ОСОБА_1

В обгрунтування позову прокурор зазначив, що мати малолітнього, діючи від імені сина, всупереч його інтересам уклала договір купівлі-продажу двокімнатної квартири по вул.Матросова, яка належала відповідачам на праві власності, при цьому 20.01.2005 року знявшись разом з сином з реєстрації у трикімнатній квартирі за адресою пр.Аношкіна, 33 кв.№ 7 у м. Дніпродзержинську, яка не була приватизованою. Також мати малолітнього ОСОБА_7 22.01.2005 року звернулась з заявою про реєстрацію по пр.Аношкіна, 33-7 відповідача ОСОБА_2 як своєї рідної тітки, подавши до житлово-комунального органу неправдиві дані, а потім за заявою ОСОБА_2 у вказаній квартирі було зареєстровано відповідача ОСОБА_3 Прокурором зазначено, що фактично ОСОБА_7 та відповідачі мали намір укласти договір міни, при чому ОСОБА_7, яка померла 27.05.2005 року, як мати малолітнього допустила зловживання своїми батьківськими правами, позбавивши сина права на приватизацію житла по пр.Аношкіна. Крім того, на думку прокурора відповідачі незаконно заволоділи квартирою по пр.Аношкіна, яка на той час перебувала у власності місцевої територіальної громади, інтереси якої представляє міська рада, а ОСОБА_7 не мала права розпорядження цією квартирою, так як квартира не належала їй на праві власності. Таким чином на думку прокурора договір міни, який сторони уклали, є теж недійсним і нікчемним, тому прокурор просив задовольнити позов і визнати укладений між ОСОБА_7 та відповідачами договір купівлі-продажу квартири по вул.Матросова недійсним та зобов'язати відповідачів знятись з реєстраційного обліку у квартирі по пр.Аношкіна, зобов'язавши відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Заводського РВ у цій квартирі зареєструвати неповнолітнього ОСОБА_1 Будь-яких заяв щодо уточнення позовних вимог, клопотань щодо забезпечення позову від прокурора не надходило.

Представник прокуратури м.Дніпродзержинська ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримала заявлений позов та просила його задовольнити, наполягала на присутності у судовому засіданні особисто відповідачки ОСОБА_2 та доведенні нею факту родинних стосунків з померлою ОСОБА_7

Представник Дніпродзержинської міської ради ОСОБА_9 підтримав заявлений позов в інтересах малолітнього ОСОБА_1 та просив розглянути справу за відсутності представника міської ради (л.с.112).

Відповідач ОСОБА_3, його представник ОСОБА_10 позов не визнали; відповідач пояснив, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яка належала йому та його матері ОСОБА_2, ОСОБА_7 укладала добровільно; він особисто зареєструвався 15.12.2005 року АДРЕСА_2 за згодою ОСОБА_2, котра на той час вже була там зареєстрована; чи перебувала ОСОБА_2 у родинних відносинах з ОСОБА_7 йому невідомо; на теперішній час вказану квартиру по пр.Аношкіна продано і до числа її власників він не відноситься.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, її представник за довіреністю ОСОБА_10 позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що мати неповнолітнього діяла з дотриманням інтересів сина, оскільки в результаті угоди він житлом забезпечений, але на теперішній час мешкає в інтернаті, а його опікун ОСОБА_4 використовує квартиру по вул.Матросова на власний розсуд з метою отримання прибутку.

Третя особа ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_11 позов прокурора підтримали, ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_7 була її рідною сестрою, тому після її смерті вона взяла опіку над неповнолітнім ОСОБА_1, який на підставі оспорюваного договору зараз є власником двокімнатної квартири на вул.Матросова, але виховується та навчається у школі-інтернаті № 2, а на вихідні вона забирає його додому; у квартирі по вул.Матросова дійсно деякий час мешкали родичі; але з метою отримання доходу вона квартиру не здає. Стверджує, що ОСОБА_7 зловживала алкоголем і тому всупереч власним інтересам та інтересам свого сина знялась разом з сином з реєстрації у квартирі по пр.Аношкіна і уклала з відповідачами цей договір, натомість дозволивши відповідачці ОСОБА_2, яка не перебувала з нею у родинних стосунках, зареєструватись у квартирі по пр.Аношкіна. Просить позов задовольнити.

Притягнута до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_6 в суді пояснила, що у грудні 2007 року вона придбала квартиру АДРЕСА_3 у гр-на ОСОБА_12 і на теперішній час є власницею цієї квартири, мешкає у ній з родиною; купувала квартиру в іпотеку, яку продовжує сплачувати. У задоволенні позову прокурора просить відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 заявила письмове клопотання щодо розгляду справи без її участі, окремих заяв чи заперечень стосовно предмету позову не має.

Суд, вислухавши прокурора, відповідача, представника відповідачів, третіх осіб, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 04.03.2005 року посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 ОСОБА_7 від імені власного малолітнього сина ОСОБА_1 купила, а відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 продали квартиру АДРЕСА_1 (л.с.39), яка згідно технічного паспорту (л.с.29-31) складається з двох кімнат. Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 померла 27.05.2007 року, актовий запис № 784 вчинено Заводським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції (л.с.7). Рішенням виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська від 15.07.2005 року опікуном малолітнього на той час ОСОБА_1 призначено його тітку ОСОБА_4 (л.с.8). З письмової заяви ОСОБА_7 на адресу голови житлово-комунального органу - директора ДП "Сфера" від 22.01.2005 року дійсно вбачається, що вона просить зареєструвати за адресою АДРЕСА_4 ОСОБА_2 як її тітку, а заявою від 05.03.2005 знімається з реєстраційного обліку з вказаної адреси з метою подальшої реєстрації на АДРЕСА_5. При цьому ОСОБА_7 отримано письмове узгодження від 04.03.2005 року начальника служби у справах неповнолітніх виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська (л.с.22), узгоджену заступником голови районної ради, щодо зняття малолітнього ОСОБА_1 з реєстраційного обліку АДРЕСА_6 з подальшою реєстрацією малолітнього на вул.Матросова, 96-60.

Згідно ст.79 Житлового кодексу України наймач жилого приміщення вправі за письмовою згодою членів сімї, що проживають разом з ним, включаючи тимчасово відсутніх, провести обмін займаного жилого приміщення з іншим наймачем або членом житлово-будівельного кооперативу.

Ст.65 Житлового кодексу України встановлено, що наймач жилого приміщення вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Виходячи з цього, суд вважає, що права або інтереси Дніпродзержинської міської ради при реєстрації відповідачів за адресою АДРЕСА_7 за відповідною заявою квартиронаймача ОСОБА_7 порушені не були.

Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст.173 Сімейного кодексу України батьки і діти, зокрема ті, які спільно проживають, можуть бути самостійними власниками майна. При вирішенні спору між батьками та малолітніми, неповнолітніми дітьми, які спільно проживають, щодо належності їм майна вважається, що воно є власністю батьків. Ч.2 ст.176 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. Згідно ч.7 ст.176 неналежне виконання батьками своїх обов'язків щодо управління майном дитини є підставою для покладення на них обов'язку відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду та повернути доходи, одержані від управління її майном.

У відповідності до ч.6 ст.203 Цивільного кодексу України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст. 60 ч.4, 212 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Як видно з оспорюваного договору купівлі-продажу квартири по вул.Матросова, 96-60 у м. Дніпродзержинську власником вказаної квартири є на теперішній час неповнолітній ОСОБА_1 (йому виповнилось 16 років), згоду органу опіки та піклування на зняття його з реєстрації АДРЕСА_6 з подальшою реєстрацією на вул.Матросова, 96-60, його покійною матір`ю ОСОБА_7 було отримано.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_7 мала право як квартиронаймач квартири № № 7 у будинку № 33 по пр.Аношкина здійснювати певні дії щодо розпорядження вказаною квартирою, зокрема, зареєструвати, надавши дозвіл на проживання, у цій квартирі певну особу. З приводу зняття з реєстрації малолітнього на той час ОСОБА_1 питання узгоджено з органом опіки та піклування у встановленому порядку, факт цього узгодження будь-ким зі сторін не оспорювався. Після зняття з реєстрації малолітнього ОСОБА_1 з пр.Аношкіна, 33-7 він був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, у квартирі, яка була придбана в його інтересах ОСОБА_7 і належить йому на праві власності по цей день. З урахуванням того, що мати малолітнього ОСОБА_7 померла у 2005 році, тобто до пред`явлення прокурором даного позову, відповідачами факт укладення договору міни з нею не визнається, обставини, котрі б свідчили про погіршення житлових умов малолітнього внаслідок придбання його матір`ю для нього двокімнатної квартири суд вважає стороною позивача не доведеними, оскільки до позову надані лише акти обстеження умов проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, складені спеціалістами служби у справах дітей, при цьому характеристики житла по пр.Аношкіна, 33-7 стороною позивача не надані. Крім того, у трикімнатній квартирі по пр.Аношкіна, 33-7 було зареєстровано та мешкало двоє осіб - малолітній ОСОБА_1 та його мати, таким чином у малолітнього було лише право користування 1/2 частиною вказаної квартири, а внаслідок укладення оспорюваного прокурором в суді договору купівлі-продажу малолітній став одноособовим власником двокімнатної квартири по вул.Матросова, 96-60, і це не дає підстав стверджувати, що його житлові права будь-яким чином порушені. Також слід зазначити, що в відповідно до вимог Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація житла здійснюється громадянами на добровільних засадах, тому мати малолітнього, ОСОБА_7 не була зобов'язаною здійснювати саме приватизацію житла на АДРЕСА_4, а придбавши у власність на ім`я сина квартиру по вул.Матросова, 96-60, забезпечила малолітнього ОСОБА_1 житлом відповідно до норм встановлених ст.47 Житлового кодексу України.

Ст.235 Цивільного кодексу України встановлює, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Таким чином закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі. Доводи прокурора щодо наявності порушення публічного порядку при укладенні оспорюваного правочину, тобто спрямування його на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна, незаконне заволодіння ним, та відповідно вимоги застосування до правочину наслідків встановлених ст.228 Цивільного кодексу України, не підтверджені відповідними доказами під час судового розгляду справи.

Виходячи з встановлених обставин справи суд не знаходить підстав для визнання оспорюваного правочину удаваним та застосування до нього наслідків відповідно до ст.235 Цивільного кодексу України, так як сам факт реєстрації відповідачки за адресою пр.Аношкіна, 33-7 за згодою квартиронаймача ОСОБА_7 не може свідчити про відсутність намірів сторін укласти договір купівлі-продажу квартири по вул.Матросова, 96-60, будь-які інші докази удаваності оспорюваного правочину стороною позивача не наведені. Також про інші підстави для визнання даного правочину недійсним прокурором у поданій до суду позовній заяві та під час судового розгляду не заявлено.

За таких обставин суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову прокурора в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1, держави в особі Дніпродзержинської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, - про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, зобов`язання зняти з реєстрації та зобов'язання зареєструвати.

Оскільки прокурор звільнений від сплати витрат при зверненні до суду з позовом, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 8 грн. 50 коп. згідно розміру, встановленого Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 07 грн. 50 коп., суд вважає необхідним віднести на рахунок держави.

На підставі ст. ст. 10, 11, 60, 82, 212 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 65, 79 Житлового кодексу України, ст.ст.155, 173, 176 Сімейного кодексу України, Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову прокурора м. Дніпродзержинська в інтересах малолітнього ОСОБА_1, держави в особі Дніпродзержинської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - опікун малолітнього ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Заводського РВ Дніпродзержинського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_6, - про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, зобов`язання зняти з реєстрації та зобов'язання зареєструвати, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий у справі ОСОБА_13