РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2010 року

Справа №2-1659/2010

РІШЕННЯ 1 М Е II Е М У К Р А ї Н И

4 жовтня 2010 року ОСОБА_1

Буринський районний суд Сумської області у складі

головуючого с>дді: Міщевко 15.М при секретарі: Ключник О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Буринь Сумської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації Сумської області, (далі - ОСОБА_3) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

В с т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дії ОСОБА_3 щодо нарахування та виплати одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 1999- 2010 роки у меншому розмірі ніж це передбачено ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи' (далі - Закон №796-12) незаконними та стягнути з ОСОБА_3 на його користь недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 1999-2010 роки в розмірі 19369 грн. 80 коп.. посилаючись на те, що він є постраждавим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, тому у відповідності до ст. 48 Закону №796-12, йому повинна виплачуватися щорічно одноразова грошова допомога на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат і ця допомога виплачується за місцем проживання органами соціального захисту населення. Однак всупереч вимогам Закону №796-Х11 ці виплати здійснювалися відповідачем в розмірах, передбаченими постановами КМУ Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи1' від 26 липня 1996 року №836 (далі - постанова КМУ №836). та Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12 липня 2005 року №562 (далі - п.оетанова:'КМУ №562). -

По питанню виплати недоотриманої суми на оздоровлення він звертався до відповідача з письмовою заявою у серпні 2010 року, на яку було отримано лист, згідно якого йому було відмовлено в задоволенні його вимог, в зв'язку з чим він змушений звернутись даним позовом до суду.

Позивач свої позовні вимоги повністю підтримав та просив справу розглянути у його відсутність, про що надав письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації Сумської області в своєму запереченні проти позовної заяви вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову, оскільки всі виплати позивачу проводились відповідно до вимог Закону, окрім того він пропустив строк звернення до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач є иостраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, і має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ч.4 ст. 48 Закону №796-12.

Довідкою ОСОБА_3 підтверджено, що позивач отримував таку допомогу у розмірах, визначених постановами КМУ №836 і №562, а саме: в 1999-2004 рр. - по 26 грн. 70 коп., в 2005- 2010 рр. - по 100 грн.

. 13.08.2010 року позивач звертався до ОСОБА_3 із заявою про перерахунок щорічної

допомоги на оздоровлення за 1999-2010 роки, в розмірі, передбаченому ст. 48 Закону №796-12, виходячи із мінімальної заробітної плати на момент виплати, однак йому в цьому було відмовлено.

Разом з тим, в силу до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до' чч. 4-5, 7 ст. 48 цього Закону учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 2 категорії щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на Момент виплати. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

2

Ця правова норма протягом 1999-2005 рр. була чинною і змін не зазнавала, отже підлягала застосуванню суб'єктом владних повноважень при нарахуванні і виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення.

Частиною 1 ст. 67 Закону - №798-Х 11 було визначено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій (передбачених цим-Законом) підвищується Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, однак встановлений постановами КМУ №836 і 562, розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом'багатьох років не змінювався, незважаючи на постійне збільшення мінімальної заробітної плати, і не відповідав розміру, встановленому Законами України.

У перерахунку та виплаті недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік субєктом владних повноважень позивачеві відмовлено правомірно, оскільки на момент її виплати (25.09.2006 р.) діяли обмеження щодо, застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст. 48 Закону №796-ХІІ, які були встановлені Законом України "Про державний бюджет на 2006 р., і підлягали застосуванню розміри, визначені постановою КМУ №562, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Окрім того, суд не може задовольнити вимоги позивача про нарахування і виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення за 1999-2006 роки оскільки ним пропущений встановлений ст, 257 ЦК України трирічний строк звернення до суду за захистом своїх прав про які він повинен був довідатись з того часу, коли йому не здійснювали виплату встановленому законом розмірі.

Позивач не надав доказів наявності поважних причин пропуску цього строку, які б позбавляли позивача пред'явити позов до суду в'той час як відповідач наполягає на застосуванні строку звернення до суду та відмові у позові з цих підстав.

Стосовно позовних вимог про нарахування та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 рр., то вказана вимога не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно з пунктом ЗО статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. №489-V на 2007 рік, дія ч.4 ст. 48 Закону №796-Х!.І в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, була зупинена.

Рішенням Конституційного суду України у справі №6-рп/2007 від 09.07.07 р. (справа про соціальні гарантії громадян), п.30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційними).

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до ст. 48 Закону №796-12, відповідно до якого одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків авгщії на Чорнобильській АЕС. які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Ці зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України, рішенням Конституційного Суду України №І0-рп/2008 від 22.05.2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет).

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, виплата щорічної допомоги на оздоровлення позивачу за 2007 та 2008 роки здійснено на підставі постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року правомірно, тобто на підставі законодавства, яке діяло на момент виплати - 19.02.2007 та 14.02.2008 року відповідно.

Рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Що стосуються таких виплат у 2009 та 2010 році, то суд зазначає наступне.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та ст. 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України надане право у 2009-2010 році встановлювати розміри соціальних виплат', які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними прог рамами.

Але у 2009-2010 році Кабінетом Міністрів України на виконання ст. 71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та ст. 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не було встановлено розміру допомоги в абсолютних сумах, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, виходячи з пріоритетності законів над підзаконнйми нормативно-правовими актами ОСОБА_3 повинно було здійснити виплату щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, виходячи з положень ст. 48 Закону №796-12, а не у розмірах визначених постановою КМУ №562 від 12.07.2005 року.

Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що позовні вимоги в частині стягненні з ОСОБА_3 грошових сум, визначених позивачем не грунтуються на законі і, оскільки за приписами ч.З ст. 105 КАСУ, встановивши наявність протиправної поведінки субєкта владних повноважень, суд має зобовязали його до правової поведінки шляхом встановлення обовязку по нарахуванню .та виплаті недоплачених сум, і не може перебирати на себе функції державного органу, якому такі повноваження надані законом.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача є частково обгрунтованими та відповідно такими, що підлягають частковому задоволенню.

Позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача нарахувати недоплачену одноразову щорічну допомогу у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки суд не може виконувати функцію органу, на якого законодавством, покладено такі повноваження.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Державного бюджету підлягають стягненню на користь позивача сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 37 грн. 00 коп.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 19, 1.13, .152 Конституції України, Законом України «Про державний бюджет України на 2009-2010 рік», Рішеннями Конституційного Суду України №10-ргі/2008 року від 22 травня 2008 року та №6-рп/2007 від 09.07.07 р., ст.ст. 48, 70 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - суд

В И Р І і 11 И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації Сумської області щодо відмови у перерахунку і виплаті ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009-2010 роки виходячи з розміру, передбаченого ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок. Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації Сумської області нарахувати ОСОБА_2 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009-2010 роки у відповідності ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої відповідним Законом України про Державний бюджет України на момент виплати, і провести відповідні виплати з урахуванням раніше отриманих сум.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_2 Г натовича сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 37 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, аЛе не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання к#пії цього рішення.