Крюківський районний суд м.Кременчука
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2010 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області, в складі:

Головуючого судді - Демиденка І.О.,

при секретарі Коптяєвій Т.М.,

за участю представника позивача,ОСОБА_1 ОСОБА_2,

за участю представника відповідача, ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь борг за розпискою в сумі 65 280 грн., держмито в розмірі 653 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн..

В судовому засіданні позивач позов підтримала суду пояснила, що вона 21.02.2008 року надала в борг ОСОБА_3 кошти в сумі 8000 доларів США. Факт укладення договору позики підтверджується розпискою від 25.02.2008 року. Відповідно до довідки Кременчуцької філії АКБ « Індустріалбанк» станом на 31.08.2009 року курс долара США по відношенню до гривні складає 8,16 грн., а отже сума боргу за розпискою становить 65280 грн.. Згідно розписки, ОСОБА_3 зобовязувалась повернути борг за першою вимогою, а вона в свою чергу зобовязувалась написати їй розписку, про те, що кошти нею повернуті. У серпні вересні 2008 року вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути суму боргу, ОСОБА_3 від боргу не відмовлялася, а постійно встановлювала нові дати повернення коштів, однак до цього часу борг в добровільному порядку так і не повернула. Виходячи з викладеного, просить суд позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на її користь борг за розпискою в сумі 65280 грн., 653 грн. держмита та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Представник позивача, ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, суду пояснила, що з ОСОБА_1 вони знайомі з 2003 року, оскільки обидві здійснювали торгівельну діяльність і часто спілкувалися. У 2008 році їй знадобилися кошти в сумі 8000 доларів США і вона звернулася за допомогою до ОСОБА_1. ОСОБА_1 погодилась надати їй зазначені кошти під розписку. 21.02.2008 року, перебуваючи вдома у ОСОБА_1, вона отримала від неї кошти в сумі 8000 доларів США і власноручно написала розписку. При перечитуванні розписки ОСОБА_1 звернула увагу на те, що нею було помилково написано не 21.02.2008 року , а 25.02.2008 року. На цій підставі, позивач запропонувала їй переписати розписку із зазначенням реальної дати передачі коштів 21.02.2008 року, а стару розписку обіцяла знищити. Коли вона написала нову розписку, ОСОБА_1 написала на ній власноручно, що передала ОСОБА_3 в борг 8000 доларів США і поставила свій підпис. Після цього вони домовилися, що коли вона поверне кошти, ОСОБА_5 поверне їй розписку. У вересні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до неї з вимогою про повернення коштів, а тому вона взяла кредит у банку та повернула позичені кошти. Повернення коштів відбувалося у присутності її дочки ОСОБА_6 біля ринку « Аврора». Коли вона передала кошти позивачці та віддала їй розписку і попросила її знищити так як всі питання між ними вирішенні. Вона викинула розписку в урну для сміття після чого ОСОБА_1 пішла в банк перевіряти долари. Однак дочка сказала, що вона робить необачно, витягла розписку з урни та забрала її додому. Про розписку від 25.02.2010 року вона зовсім забула, крім того ОСОБА_1 обіцяла її знищити, оскільки у них з позивачкою були дружні відносини в її словах вона не сумнівалася. Питання щодо повернення коштів більше не виникала і вона ні за що не хвилювалася. Однак, у вересні 2009 року їй зателефонував молодий чоловік сказав, що вона винна кошти ОСОБА_1 і запропонував їх повернути. Вона вирішила, що це жарт, однак при черговій зустрічі з позивачкою, остання підтвердила зазначений факт і повідомила, що стосовно неї є позов у суді. З позовними вимогами ОСОБА_1 не згодна, оскільки борг повернула в повному обсязі. Зазначений факт може підтвердити оригіналом повернутої їй ОСОБА_1 розписки та копією кредитного договору. Також вказане може підтвердити її дочка ОСОБА_6, при якій здійснювалося повернення боргу. Виходячи з викладеного, в задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечив.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача,відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши представлені докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 21.02.2008 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 договір позики на суму 8000 доларів США.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

На виконання умов договору, 21.02.2010 року ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 8000 доларів США., а ОСОБА_3 зобовязувалась їх повернути на першу вимогу.

Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Так, на підтвердження факту передання коштів ОСОБА_3 написала ОСОБА_1 розписку про одержання коштів в сумі 8000 доларів США.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 було написано 2 розписки, одна від 25.02.2008 року, а інша від 21.02.2008 року. Зазначений факт сторони підтвердили та пояснили, що обидві розписки були написані ними власноручно на одну і ту ж суму. Причиною написання другої розписки стала помилка допущена у даті ОСОБА_3 та не додержання вимог встановлених для розписки. Зазначений факт підтверджується поясненнями сторін та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6. Одна розписка написана власноручно ОСОБА_3 та датована 25.02.2010, яка була надана позивачем при подачі позову, а інша теж написана ОСОБА_3 із зробленою ОСОБА_1 відміткою про надання нею коштів в сумі 8000 доларів США, яка датована 21.02.2008 року. Факт того, що зазначену відмітку робила саме ОСОБА_1 власноручно позивач підтвердила. Суд, враховуючи пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, та те, що кошти були передані 21.02.2008 року за правилами ст. 1046 ЦК України, яка передбачає, що договір вважається укладеним з моменту передання грошей, приходить до висновку, що дійсною є розписка від 21.02.2010 року, де є власноручна відмітка позивача про надання ОСОБА_3 коштів в сумі 8000 доларів США.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві кошти у строк та в порядку , що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві коштів.

Позивач стверджує, що кошти не отримувала, а відповідач в свою чергу зазначила, що повертала.

Згідно ст. 60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, свідок ОСОБА_7, яка є дочкою позивачки пояснила, що мати ОСОБА_1 надала в борг ОСОБА_3 8000 доларів США, про що було складена розписка, яка потім була переписана через помилку у даті та граматичні помилки. На вимогу матері ОСОБА_3 кошти до цього часу не повернула.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вони з ОСОБА_1 є друзями, оскільки раніше працювали разом, а з ОСОБА_3 вона знайома, однак дружніх відносин не має. Оскільки з позивачем у неї дружні відносини, остання говорила їй про те, що позичила кошти ОСОБА_3 в борг. Одного разу, приблизно в серпні вересні 2009 року вона стала свідком розмови між ними з приводу боргу, позивач вимагала повернути кошти, а відповідач обіцяла їх скоро повернути. Пізніше ОСОБА_1 говорила їй про те, що вона судиться з ОСОБА_3 з приводу коштів.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона знайома як з ОСОБА_3 так і з ОСОБА_1. З ОСОБА_1 у неї дружні відносини, оскільки вони разом торгують на ринку « Аврора». У звязку з цим вона не раз бачила, як до ОСОБА_1 на роботу приходила ОСОБА_10 і вони говорили про гроші. Фігурувала сума у розмірі 8000 доларів США. Позивач просила повернути їй кошти, а відповідач просила ще трішки почекати і вона поверне всю суму боргу відразу. Точної дати коли це відбувалося вона назвати не може, однак може сказати що це був, серпень вересень 2009 року.

Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та не бере їх до уваги у звязку з тим, що ці свідчення суперечать фактичним обставинам справи, які були встановлені судом.

На противагу зазначеним свідченням, свідок ОСОБА_6 пояснила, що її мати ОСОБА_3 отримала в борг у ОСОБА_1 кошти в сумі 8000 доларів США, про що написала відповідну розписку. Зазначена розписка була переписана, оскільки мати при її написанні помилилася із датою. Однак, коли ОСОБА_1 попросила повернути кошти ОСОБА_3 взяла кредит у банку, назбирала ще грошей і повернула їх позивачці. Кошти поверталися в її присутності. Це відбувалося у вересні 2008 року біля ринку « Аврора». Після передачі коштів ОСОБА_1 перерахувала кошти та віддала їм розписку, яку потім попросила знищити. Коли ОСОБА_3 викинула розписку в урну для сміття, ОСОБА_1 пішла, а вона витягла розписку з урни і на всяк випадок вирішила забрати її додому. Про існування другої розписки вона знала, однак її повернення вони з матірю не вимагали, оскільки ОСОБА_1 пообіцяла її знищити і вони їй довіряли.

У поясненнях відповідач ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_6 показали, що кошти для повернення боргу ОСОБА_3 взяла в кредит у ЗАТ « ПроКредит Банк», що підтверджується копією кредитного договору № 2001.14239 від 17.09.2008 року.

Згідно зі ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.2, ч.3. ст.545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

В судовому засіданні 25.11.2009 року відповідач ОСОБА_3 надала суду для огляду оригінал розписки, за якою вона отримувала кошти.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 10, 60, 79, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 545, 1046,1047,1049 ЦК України, суд -

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою ВІДМОВИТИ.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ І.О. Демиденко