АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-5659/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010 року м. Дніпропетровськ року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Деревянка О.Г.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Осіяна О.М.,

при секретарі Горобець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Ювілейна Селищна рада, житлово-будівельний кооператив «Молодість», відділ у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності, розподіл сумісного майна -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеними позовними вимогами до відповідача, та згідно уточнених позовних вимог вказала про те, що з 26.02.2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 26.02.2001 року отримали ордер на двох кімнатну квартиру АДРЕСА_1. Відповідач незаконно отримав свідоцтво про право власності на вказану квартиру, тому позивачка просила суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру, визнати квартиру спільним сумісним майном подружжя, розділити сумісне майно, визнавши за нею право власності на2/3 частини квартири, за відповідачем на 1/3 частину.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на квартиру, визнати квартиру спільним сумісним майном подружжя, визнано за сторонами право власності за кожним по 1/2 частини квартири. Вирішене питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив про те, що постановлене рішення не відповідає обставинам справи, постановленим з порушенням норм матеріального права, тому просить рішення суду скасувати, та постановити нове рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду змінити.

Рішення повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем був порушений порядок приватизації спірної квартири, яка є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна.

З матеріалів справи вбачається, що з 26.02.2000 року по 19.01.2005 року сторони перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_4, 12.03.2001 народження, (а.с.7-8)

27.02.2001 року ОСОБА_2 отримав ордер на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.(а.с.Ю)

28.07.1999 року на засіданні загальних зборів громадян житлово-будівельного кооперативу «Молодість» Державного регіонального проектно-вишукувального інституту «Дніпродіпроводгосп» прийнято рішення про створення ЖБК, та затверджено Статут ЖБК. (а.с.50) Протоколом № 2 від 10.11.1999 року ОСОБА_2 прийнято в члени ЖБК «Молодість», (а.с.51) Відповідно до довідки ТОВ «Молодість» від 05.04.2004 р., ОСОБА_2 до 02.04.2001 року сплачено вступні та паєві внески у сумі 6149 грн. (а.с.37-41), при цьому пайовий та вступний внески у сумі 2100 грн. відповідачем сплачено 16.11.1999 року. (а.с.40)

Рішенням виконавчого комітету Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 50 від 21.04.2004 року оформлено право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.45), та видано відповідачу свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру, (а.с.46-47)

Згідно до вимог п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18.09.1987 року ( зі змінами № 13 від 25.12.1992р., № 15 від 25.05.1998 року) при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судові слід керуватися ст.. 146 ЖК України, ст.. 15 Закону України «Про власність», п. 43 Примірного статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сімю, враховуючи таке: п.п. а) пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а після повної сплати пайового внеску - квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах, п.п.б) внесений одним з подружжя до вступу в шлюб пай є його особистим майном.

Відповідно до п.1 ст. 17 Закону України «Про власність» при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сімї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сімї, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 до реєстраціє шлюбу з позивачкою сплачено 2100 грн. (вступні та паєві внески), що дорівнює 1 / 3 частині квартири, решту коштів сторонами сплачено під час перебування у шлюбі, при цьому вартість спільно сплачених пайових внесків складала 4049 грн., від загальної вартості квартири 6149 грн.(а.с.36,37) Не можна погодитись з висновок суду першої інстанції про те, що спірна квартира в цілому є спільної власністю подружжя, оскільки з урахуванням фактичних обставин справи та наданих суду доказів, відповідачем до шлюбу за рахунок належних йому коштів сплачений первинний пайовий та вступний внески.

Таким чином, оскільки остання частина пайових внесків за квартиру сплачені сторонами під час перебування у шлюбі за рахунок коштів одержаних внаслідок сумісної праці, позивачка, а також відповідач мають право на 2/3 частки в пайових внесків, тому у неї виникає право власності на відповідну 1/3 частину квартири.

Відповідно до вимог ст.. 70 СК України частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним приживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано відступив від рівності часток, та з урахуванням наявності суттєвих обставин, що мають істотне значення збільшив частку майна позивачки до 1 /2 частини.

Разом з цим, колегія вважає, що судом першої інстанції помилково застосовано до виниклих правовідносин норми Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», та Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, оскільки як зазначено спірна квартира є кооперативною. Тому посилання суду на зазначені норми закону підлягають виключенню з описової частини рішення.

Доводи відповідача про не обізнаність позивачки щодо належності квартири до ЖБК не є підставою для відмови у задоволенні її позовних вимог.

На підставі викладеного колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2010 року змінити.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_5.

Визнати право власності за ОСОБА_6 та за ОСОБА_2 за кожним по 1 / 2 частині на квартири АДРЕСА_2.

Виключити з описової частини рішення суду першої інстанції посилання на порушення - Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-316, ч.І ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2010 року змінити.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Визнати право власності за ОСОБА_6 та за ОСОБА_2 за кожним по 1 / 2 частині на квартири АДРЕСА_2.

Виключити з описової частини рішення суду першої інстанції посилання на порушення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двох місяців може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Судді