Справа № 2-19/2010
Провадження №:-
Справа№2-19/2010
РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2010 року м. Могилів - Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді: Цибульського О.Є.

з участю: секретаря Спічко А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів - Плдільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні власністю та відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю та відшкодування моральної та матеріальної шкоди, мотивуючи тим, що між ним та СВАТ «Дністер» в особі ліквідатора ОСОБА_10 02 листопада 2004 року було укладено договір купівлі-продажу №92, відповідно до якого він став власником 10 паїв саду, із яких в кварталі №16 знаходяться паї саду №200, 201, 202, 211, 212, загальною площею 2,385 га. та в пальметному саду паї № 184, 187, 189, 201, загальною площею 0,4975 га. Дана обставина підтверджується зазначеним договором купівлі-продажу №92, актом приймання-передачі, накладною №92 від 02.11.2004 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №92.

З 2004 року позивач почав проводити технологічний догляд вищевказаного саду, а саме: вирубував кущі, виводив бур'яни, боровся з гризунами, шкідниками та хворобами дерев.

Наприкінці лютого 2009 року позивач виявив, що його право власності було порушено відповідачами, а саме: відповідачі самовільно захопили викуплений ним та доглянутий сад загальною площею 1,1542 га., який розташований на 4 земельних ділянках: № 202, площею 0, 4770 га., №187 площею 0,0995 що належать ОСОБА_3 та №201 площею 0,4770 га., №201 площею 0, 1007 га., що належить ОСОБА_4, який отримав дані ділянки у спадщину від ОСОБА_11

Відповідачі з лютого 2009 року по даний час перешкоджають позивачу обслуговувати його садки та самовільно без його згоди здійснюють обробіток саду, чим завдали позивачу значної моральної та матеріальної шкоди. У звязку з вищевказаним позивач не має можливості розпоряджатися своєю власністю. Дана обставина підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.05.2009 року та від 16.06.2009 року актом перевірки використання багаторічних насаджень від 16.06.2009 року та розподядженням №36 від 15.06.2009 року.

Позивач неодноразово звертався до відповідачів по справі з проханням в добровільному порядку усунути незаконно створені ними перешкоди в користуванні особистою власністю, однак вони не реагують та продовжують незаконно користуватися тим, що їм не належить. Внаслідок створених відповідачами перешкод та їх неправомірних дій, позивач довгий час переносить моральні страждання. З ним стався серцевий напад при виявлені протиправних відповідачів і йому надавалася медична допомога. Крім того, позивач втратив душевний спокій. Негативні емоції, постійні переживання негативно відобразилися на його стані здоров'я, він втратив ділову активність та не зміг реалізувати свої плани на майбутнє. Весь свій вільний час позивач, вимушений витрачати на постійну переписку та ходіння по інстанціям, які могли б вирішити конфлікт між ним та відповідачами. Позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду на загальну суму 12000 гривень, яку він просить стягнути з відповідачів. Крім того за час розгляду справи в Могилів-Подільському міськрайонному суді відповідачі по справі зібрали врожай з належного йому на праві приватної власності яблуневого саду та реалізували їх, що підтверджується актом перевірки захоплення належного йому саду від 21.08.2009 року. Кількість зібраних відповідачами яблук складає 5000 кг. на загальну суму 12500 гривень, а тому позивач змушений заявити також про стягнення з відповідачів завданої йому матеріальної шкоди на вказану суму.

З зазначених підстав, позивач просить суд позовні вимоги задоволь нити, зобов'язати відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_4, не чинити йому перешкод в користуванні його власність саме: садом, який розташований на 4 земельних ділянках: № 202, площею 0,4770га., №187 площею 0,0995 га., що належать ОСОБА_3, та №201 площею 0, 4770 га. , №201 площею 0, 1007 га., що належить ОСОБА_4, який отримав дані ділянки у спадщину від ОСОБА_11 та повернути йому в користування для належного догляду. А також зобовязати ОСОБА_4 ОСОБА_7 -ровича заключити з позивачем договір оренди землі на ділянках №201 площею 0,4770 га., №201 площею 0,1007 га. Стягнути з відповідачів спричинену йому моральну шкоду в розмірі 12000 гривень та матеріальну шкоду в розмірі 12500 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі, викладене в позовній заяві підтвердив, суду пояснив, що вказа ний сад належить йому на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02 листопада 2004 року №92. В 2005 році між ним відповідачкою ОСОБА_3 та громадянкою ОСОБА_11 було укладено договори оренди земельних ділянок на яких розташований його сад, для того щоб він міг обробляти та доглядати сад. Відповідач ОСОБА_4 отримав спадщину після ОСОБА_11 її земельні паї. Договір на оренду землі з ним не перезаключався, оскільки на той час ще був діючим договір між позивачем та ОСОБА_11 В порушення умов даних договорів відповідачі ОСОБА_12 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_4 стали чинити йому перешкоди: користуватися орендованими земельними ділянками, доглядати та збирати врожай яблук. Він також неодноразово попереджав відповідачів про усунення перешкод. Проте відповідачі жодних дій по усуненню перешкод вчинили. Власники земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самі безпосередньо сад не обробляли, але з їх дозволу належний йому сад обробляли близькі родичі - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 В зв'язку з цим він не має можливості розпоряджатися своїм садом, а тому просить усунути перешкод ди в користуванні ним шляхом зобов'язання відповідачів не чинити перешкод та стягнути з них солідарно моральну та матеріальну шкоду.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 позов не визнали, суду пояснили, що вважають багаторічні насадження, які ростуть на землі, що належить їм на праві приватної власності, згідно виданих їм державних актів, своєю власністю. ОСОБА_3 також ствердила в суді, що з позивачем, вона уклала договір оренди належного їй земельного паю терміном на 5 років. В 2009 році садком почав користуватися її онук ОСОБА_8, йому допомагали його тьотя ОСОБА_13 зі своїм чоловіком. Вона бажає, щоб земельною ділянкою, яка їй належить користувалися її діти та онуки, а позивач не має право їм перешкоджати цьому. Вона просила ОСОБА_1, щоб він їй віддав сад, на що він їй відповідав, що садок мій, а земля твоя. Відповідач по справі ОСОБА_4 також ствердив в суді, що землю він успадкував після смерті своєї бабки ОСОБА_11 в 2007 році. Йому було відомо, що між ОСОБА_11 та позивачем було укладено догорів оренди належної їй земельної ділянки, але він не хотів його поновлювати, так як бажав, щоб його син ОСОБА_8 самостійно обробляв належну йому земельну ділянку. ОСОБА_4Г та ОСОБА_4, документів, які б підтверджували право власності на багаторічні насадження, які розташовані на земельних ділянках, які належать їм на праві власності, не надали. Просили суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 позов не визнали, суду пояснили, що працювали у вказаному садку в 2009 році на обрізці дерев, вносили добрива, допомагали збирати врожай яблук своєму племіннику ОСОБА_8. Перешкод в користуванні садом ОСОБА_1 вони не чинили, та не знали, що сад належить йому. Позивач підходив до них в садку, кричав, що належить йому і вони не мають права там знаходитися, вимагав повернути сад, але ніяких документів не пред'являв. Скільки було зібрано яблук в саду, їм не відомо, документами не цікавились, ніяких комісій в садку не бачили. Просили суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з'явився хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду

справи, про причини неявки до суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_14,в судовому засіданні ствердив, що його батько є влаасником багаторічних насаджень на земельних ділянках, які на праві власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Зазначені багаторічні насадження, він купив в результаті банкрутства СВАТ «Дністер», що підтверджуйся відповідними документами. До лютого 2009 року, його батько обробляв сад, вклав в нього кошти. В лютому 2009 року сад захопили ОСОБА_15 та ОСОБА_5, батька до його саду не допускали, ні на які пояснення не реагували, крім того в серпні місяці 2009 року незаконно зібрали врожай яблук з дерев, які належали його батьку. ОСОБА_9 ображала його та батька, через що погіршився його стан здоров'я. По факту захоплення саду він та батько звертався в різні інстанції, але це не дало ніякого результату.

Свідок ОСОБА_16, ствердив в суді, що раніше він очолював СВАТ «Дністер», с. Козлів, пізніше - комісію по розпаюванню. Дане господарство було визнане банкрутом та в результаті його ліквідації розпродавались його основні засоби, в тому числі і багаторічні насадження, які до них відносились. Розпродаж основних засобів СВАТ «Дністер» відбувалось публічно, з цього приводу в 2004 році відбулись збори власників акцій, працівників, пенсіонерів СВАТ «Дністер», де людям було запропоновано викупляти майно збанкрутілого підприємства. Всі бажаючі могли скористатися цим правом. Він також взяв кредит в банку і купив багаторічні насадження. Ніяких конфліктів з цього приводу не було.

Свідок ОСОБА_17, ствердив в суді, що він являється сільським головою с.Козлів. В червні місяці 2009 року до сільської ради звернувся Канун по факту захоплення багаторічних насаджень, які йому належать, а в серпні місяці 2009 року ОСОБА_14 по факту незаконного зриву яблук. По зазначених зверненнях були створені комісії, які зафіксувала в своїх актах виявлені ними порушення.

Свідок ОСОБА_18, ствердив в суді, що він на протязі декількох років працював сезонним робітником у ОСОБА_1, а саме обкошував траву, обрізав яблука, травив мишей, проводив хімічний обробіток дерев. В лютому місяці 2009 року в садку появились інші люди, і його в садок не пустили. Зі слів ОСОБА_1 це була ОСОБА_9 та її чоловік.

Свідок ОСОБА_19, ствердив в суді, що він являється землевпорядчиком Козлівської сільської ради та приймав участь в роботі комісії по зверненю ОСОБА_1 до сільської ради по факту перешкоджання відповідачами в користуванні земельними ділянками, на яких ростуть багаторічні насадження, які йому належать. По факту виявлених порушень було складено відповідний акт.

Свідок ОСОБА_20, ствердив в суді, що він раніше працював в СВАТ «Дністер», с. Козлів і навесні 2004 року він був на загальних зборах коли проходило розпаювання землі, тягнули жеребки, одним попадалась земля орна, іншим земля, на якій ріс садок. Старі бабки казали, що в них не має грошей платити гроші за садки, в.о. директора товариства ОСОБА_21 казав, що будуть заключатися договора оренди.

Свідок ОСОБА_22, ствердив в суді, що він є власником автомобіля «Мерседес-Бенц», вантажопідйомністю 3,5 тон. В серпні місяці 2009 року він купляв яблука в садку біля с. Козлів, але скільки тоді він купив яблук в не пам'ятає, так як обліку він не вів і постійно на той час займався купівлею-продажем яблук, знає, що жінку, яку продала йому яблука звати ОСОБА_15. В якому кварталі саду він купив яблука в неї він також не знає.

Заслухавши позивача та його представника, відповідачів ОСОБА_4 Валентину Григорівну, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Михайх:в: - ОСОБА_9 та їх представника, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач у відповідності до договору купівлі-продажу від 02 листопада 2004 року №92 (а.с. 14), укладеного між ним та СВАТ «Дністер» в особі ліквідатора ОСОБА_10став власником саду, площею 2,385 га. в кварталі №16 - пай №200, 201, 202, 1 212, пальметний сад площею 0, 4975 га. пай № 189, 187, 202, 184, 201 на території Козлівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінниці області. Дана обставина підтверджується також актом приймання-передачі (а.с.15), накладною №92 від 02.11.2004 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №92 (а.с.13).

Відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками земельних ділянок на території Козлівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки, а саме ОСОБА_3 є власником земельної ділянки розміром 2,0886 га. (а.с.34), ОСОБА_4 власником земельної ділянки 0,2873 га.(а.с.ЗО), 1,2177 га. (а.с.: 0,1007 га. (а.с.32), 0,4770 га. (а.с.33).

Як зазначено в державних актах ОСОБА_3 стала власником зазначеної земельної ділянки на підставі розпорядження Могилів-Подільської районної державної адміністрації від 27.10.2004 року за №434, а ОСОБА_4 власником земельних ділянок на підставі свідоцтва на спадщину за заповітом 03.09.2008 року. Як зазначив в судовому засіданні ОСОБА_4, належні йому земельні ділянки він успадкував від ОСОБА_11

В судовому засіданні встановлено, що з 2004 року позивач користувався належним йому садом на території Козлівської сільської ради Могилів - Подільського району. Крім того, з ОСОБА_3 (а.с.99,100) та ОСОБА_11 (а.с.121,122) 15 квітня 2005 року позивач уклав договір на оренду належних їм земельних ділянок, на яких росли багаторічні насадження, які були викуплені позивачем. Зазначені договори оренди земельних ділянок від 15 квітня 2005 року на сьогоднішній день ніким не оскаржені, не змінені і не розірвані. Як зазначено в рішенні Апеляційного суду Вінницької області від 09.12.2009 року (а.с.96.-, договір оренди земельної ділянки від 15 квітня 2005 року між ОСОБА_4Г позивачем є діючим. Доказів того, що зазначені договори не виконувались належним чином суду сторонами по справі не було надано.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 5), 15.06.2009 року головую Козлівської сільської ради видано розпорядження за №36 про створення комісії по перевірці факту самовільного захоплення та незаконного використання багаторічних насаджень на підставі заяви ОСОБА_1 Відповідно до акту перевірки від 16.06.2009 року (а.с.10, 11), комісією, в складі спеціалістів землевпорядника, члена виконкому Козлівської сільської ради ОСОБА_23, депутата Могилів-Подільської районної ради, члена виконкому Козлівської сільської ради ОСОБА_21, депутата Козлівської сільської ради ОСОБА_24 було встановлено, що яблуневий сад на площі 1, 1542 га. дійгно належить ОСОБА_1, згідно пред'явлених документів на його придбання. ОСОБА_25 розташований на 4-х земельних ділянках, а саме: в кв. №16 - №202-1, 4770 в пальметному саду №187-0,0995 га., що належить ОСОБА_3 В кв.№16- 201 - 0,4770 га., в пальметному саду №201 - 0,1007 га., що належить ОСОБА_3 -ОСОБА_25, який належить ОСОБА_1 з лютого місяця 2009 року не законно користується ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9,яхі самовільно захопили сад і проводять в ньому господарську діяльність. Дозволу на користування садом зазначені особи від ОСОБА_1 не отримували на зауваження не реагували. Відповідно до складеного акту, комісією в складі сільського голови ОСОБА_26, депутатів сільської ради ОСОБА_1, ОСОБА_27, підприємця ОСОБА_28, охоронника саду ОСОБА_29 21 серпня 2009 року (а.с.49-51) також було зафіксовано факт порушення право власності ОСОБА_1 на багаторічні насадження, які розташовані на земельній ділянці №202 в кв.№16 розміром 0,4770 га. та врожай плодів зі сторони ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Зазначені особи під час перевірки агресивно перешкоджали членам місії проводити встановлення осіб, які проводили збір врожаю, та осіб які придбали незаконно зібраний врожай, брутально та агресивно поводились з членами комісії, незаконно зібрали та реалізували врожай яблук орієнтовне 5 тон, на суму 12 500 грн. (2,5 грн./кг.)

Як вбачається з актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.05.2009 року та 16.06.2009 року (а.с.8,9), не одноразово проводилась перевірка щодо правомірності використання земель та саду їх власниками, крім того було звернення ОСОБА_4 до Держземінспекції у Вінницькій області (а.с.29)щодо самовільно зайнятих земельних ділянок, що належать йому на території Козлівської сільської ради.

3матеріалів справи також вбачається ( а.с.101-103), що відповідач по справі ОСОБА_30, в такий же спосіб як позивач по справі придбав багаторічні насадження на території Козлівської сільської ради. Крім того, він є власником земельної ділянки (а.с.91.92) площею 2,6367 га. на території Козлівської сільської ради, яку він здав в оренду ОСОБА_21 .с.90, 93, 94, 95) .

Як встановлено в судовому засіданні, на думку власників вищезазначених земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_4 вони є власниками як земельних ділянок, так і багаторічних насаджень, які на них ростуть, і вони бажають розпоряджатися ними самостійно на власний розсуд. На переконання позивача по справі, він являється власником багаторічних насаджень, які він придбав згідно договору купівлі-продажу і які ростуть на земельних ділянках, які належать ОСОБА_3, ОСОБА_4

В суді не було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 користувалися оадом на земельних ділянках, які їм належать на праві власності, а саме доглядали за садом, здійснювали збір яблук та активно перешкоджали позивачу користуватися його садом. Але на переконання суду, лише за їх згоди, належними їм земельними ділянками почали користуватися їх близькі родичі - ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які безпосередньо доглядали за садом та проводили збір яблук та перешкоджали позивачу користуватися його садом. Дана обставина підтверджена в суді показами свідків ОСОБА_14, ОСОБА_31,ОСОБА_18, ОСОБА_19

У відповідності до ч.І ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке воно здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.І ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.З та ч.4 ст.319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, власність зобов'язує.

Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним, Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.І та ч.2 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частина 1 ст. 334 ЦК України передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.З та 5 ст.373 ЦК України, право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходить над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та це не порушує прав інших осіб.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за якими орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно де договору та вимог земельного законодавства. Форма та умови договору оренди землі повинні відповідати ст. 14 та ст.15 зазначеного закону, і відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі», він повинен пройти державну реєстрацію. Права та обов'язки орендодавця та орендаря закріплені ст..24 та ст.25 Закону України «Про оренду землі».

На підставі Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №72". порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогоподарським підприємствам і організаціям» та відповідно до Методичних рекомендацій щодо паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету по земельним ресурсам від 20.02.1996 року №11, землі під багаторічними насадженнями увійшли до розрахунку вартості земельної частки (паю) та визначення її розміру в умовних кадастрових гектарах. З зазначеного слідує, що громадяни набули права на земельні частки (паї) під багаторічними насадженнями, як на сільськогосподарські угіддя, які згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» підлягали паюванню, а не насадження.

Таким чином, на підставі зібраних в судовому засіданні доказів, приходить до висновку, що позивач має право власності на сад, що розташований на 4 земельних ділянках в с. Козлів Могилів-Подільського району Вінницької області, а саме: № 202, площею 0, 477 0 га., №187 площею І0,0995га.,який розташований на земельній ділянці, що належать ОСОБА_3 та №201 площею 0,4770 га., №201 площею 0,1007 га., який розташований на земельній ділянці, що належать ОСОБА_4;.

В свою чергу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками земельних ділянок, на яких ростуть багаторічні насадження, які належать позивачу.

Відносини між власником земельної частки (паю) та власником багаторічних насаджень мають бути врегульовані шляхом укладання цивільно-правових угод, які повинні бути оформлені належним чином, відповідно до діючого законодавства.

Щодо вимоги позивача, зобов'язати ОСОБА_4 заключити з позивачем договір оренди землі під його садом на ділянках №201 розміром 0,4770 га. та ділянці №201 розміром 0,1007 га., суд не може задовольнити її з тих причин, що договір - домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору і повинні діяти виключно та в межах укладеного між ними договору.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної щкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

На думку суду, в ситуації, що склалася як позивач, так і власники зальних ділянок, на яких розташовані багаторічні насадження позивача, ОСОБА_3, ОСОБА_4 повинні діяти виключно на підставі та в межах укладених між ними договорів, оформлених належним чином, відповідно до діючого законодавства України, зокрема Закону України «Про оренду землі, де повинні бути зазначені всі істотні умови договору оренди землі те договір повинен пройти державну реєстрацію. В повній мірі зазначені умови не виконанні жодною із сторін конфлікту, щоб вони могли реалізувати своє право на захист порушених своїх прав. В протилежному випадку, як позивач, так і відповідачі по справі будуть нести моральну та матеріальну шкоду.

Позивач не довів належним чином суду факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, тяжкість вимушених змін чи інших негативних явищ, яких саме додаткових зусиль останній змушений був докласти для організації свого життя, щоб усунути негативні наслідки якщо такі були, з чого він виходить при оцінці заподіяної йому шкоди, Крім того, як вбачається з наданої позивачем довідки від 13 липня 2009 року №14 (а.с.24), він перебував на диспансерному обліку з 26.02. по .33.2009 року. З даної довідки, суд не може зробити однозначний висновок, є зазначена в довідці хвороба наслідком душевних страждань, спричинених діями відповідачів, чи зазначених страждань він також зазнав і з власної вини. Із врахуванням вищевикладеного суд відмовляє позивачу в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Крім того, як вказує позивач відповідачі зібрали в серпні 2009 року з самовільно захопленого саду врожай яблук в орієнтовній кількості 5000 кг. загальну суму 12500 гривень, що підтверджено відповідним ОСОБА_18 (а.с.49). думку суду, позивач не надав переконливих доказів, скільки фактично було зібрано відповідачами яблук та якого сорту з дерев які йому належать, а у суд з цієї причини відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди на суму 12500 гривень.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд стягує з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача понесені ним судові витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 51 гривні, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень.

Керуючись ст.ст. 78, 79, 81, 93, 125, 152 ЗК України; ст.ст. 316 ч.І, , 318, 319, 321, 325, 328, 334, 373, 374 ч.І, 386, 391 ЦК України; ст. 14, 15, 18, 24 ч. 2, 25, 27 Закону України «Про оренду землі» від 10.1998 року № 161-ХІУ із змінами і доповненнями; Указом Президента України від 08 серпня 1995 року №720 «Про порядок паювання земель переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»; «Методичними рекомендаціями щодо паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», затверджених наказом Державного комітету по земельним ресурсам від 20.02.1996 року №11; :г. 15, ЗО, 60, 61, 79, 88, 212-214 ЦПК України; суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_3 ОСОБА_32 ОСОБА_33, ОСОБА_9, ОСОБА_8 не чинити перешкод в користуванні садом Кавуну Миколі Віталійовичу, що належить йому на праві приватної власності та розташований на 4 земельних ділянках в с. Козлів Могилів-Подільського району Вінницької області, а саме: № 202, площею 0, 4770 га, №187 площею 0,0995 га, до належать ОСОБА_3 та №201 площею 0,4770 га, №201 площею 0,1007 га, що належать ОСОБА_4.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 51 (п'ятдесяти однієї гривні, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи розмірі 120 (ста двадцяти) гривень та витрати на правову допомогу в розмір 1000 (однієї тисячі) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано до апеляцій ного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: