№ 2-500/10
№ -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2010 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.,

при секретарі Шостак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню,

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2009 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_1, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 924 грн. 77 коп.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно рішення Дніпродзержинської міської ради від 01.10.2003 року за № 221-08/XXIV, ТОВ «Теплосервіс» здійснює подачу теплової енергії* всім групам споживачів житлового масиву м. Дніпродзержинська, де мешкає відповідач ОСОБА_1 Відповідно ст. ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України та Правил надання послуг по водопостачанню, теплопостачанню та водовідведенню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року, відповідач зобов'язана щомісяця вносити ТОВ «Теплосервіс» плату за надані послуги теплопостачання відповідно до встановлених норм і тарифів, однак ОСОБА_1 плата не вносилась, внаслідок чого за період з 01 вересня 2006 року по 01 вересня 2009 року утворилась заборгованість в сумі 924 грн. 77 коп., яку відповідач не сплатила до теперішнього часу, тому позивач просить стягнути зазначену заборгованість, а також судові витрати на користь держави з відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що є квартиронаймачем квартири № 60 по Білоруському проїзду, 8 ум. Дніпродзержинську, не платила за послуги теплопостачання, оскільки вважає, що вони не надавалися їй у повному обсязі, у квартирі декілька років не було належного опалення, з приводу чого зверталась до позивача і до житлово- комунального органу разом з іншими мешканцями її будинку, на теперішній час просить позивача відключити її квартиру від централізованої системи опалення, борг за послуги теплопостачання сплачувати не бажає, стверджує, що у вказаний період здійснювала оплату, але вона зараховувалась позивачем у рахунок оплати за попередні роки, просить відмовити у позові у звязку з пропуском строку позовної давності позивачем.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що у 2006-2009рр. будинок відповідачки був підключений до системи централізованого теплопостачання, звернення відповідачки до позивача з приводу незадовільного опалення та перерахунку його вартості мало місце 30.12.2009 року, до цього персональних звернень ОСОБА_1 щодо відсутності або неналежної якості опалення у її квартирі до товариства не надходило, у разі надходження таких звернень товариство оперативно реагує та усуває технічні проблеми у опаленні; крім того, відповідачкою здійснювалась оплата лише у 2009 році і у наданих нею до суду квитанціях зазначено щодо призначення платежів в рахунок оплати за 2006-2007 роки та лише частково за 2008-2009 роки , тому фактично існує заборгованість за 2008 та 2009 роки в сумі 924 грн. 77 коп., яку він просить стягнути з відповідачки.

Суд, вислухавши представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_1, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі № 60, будинку № 8 по Білоруському проїзду у м. Дніпродзержинську, що підтверджується відповідною довідкою (л.с. 2), квартира не приватизована і відповідач є її квартиронаймачем, відповідно рішення Дніпродзержинської міської ради від 01.10.2003 року за № 221-08/ХХІУ (л.с. 10), користується послугами позивача по забезпеченню її теплопостачанням. Відповідно ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу України та Правил надання послуг по водопостачанню, теплопостачанню та водовідведенню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року, відповідач зобов'язана щомісяця вносити ТОВ «Теплосервіс» плату за надані послуги теплопостачання відповідно до встановлених норм і тарифів. Факти виконання позивачем своїх зобов'язань та подачі теплової енергії* в будинок, в якому знаходиться квартира відповідача, підтверджуються актами про підключення до мереж теплопостачання (л.с. 4 9). Однак ОСОБА_1 плата своєчасно та в повному обсязі не вносилась, внаслідок чого за період з 01 вересня 2007 року по 01 вересня 2009 року утворилася заборгованість в сумі 924 грн. 77 коп., що підтверджується відповідним розрахунком (л.с. 23). Згідно наданих відповідачкою в судовому засіданні копій квитанцій про оплату послуг теплопостачання (л.с.31, 32) відповідні платежі здійснювались нею лише у 2009 році, у квитанціях нею власноруч зазначено призначення платежів за 2006-2007 роки і лише частково за 2008-2009 роки, що свідчить про несвоєчасну та не в повному обсязі оплату наданих послуг.

Згідно п.п.1 п.З ст.20 Закону України " Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, однак при цьому відповідач відповідний договір на надання їй послуг з теплопостачання не уклала, що в судовому засіданні не заперечувала. Також відповідачкою у суді не надано будь-яких доказів того, що послуги теплопостачання надавались позивачем неналежної якості, оскільки з цього приводу за її* зверненням відповідні акти комісією не складались, будь-яким чином відсутність опалення у її квартирі не зафіксовано, до суду відповідачка не зверталась, фактично самовільно припинивши вносити плату. Таким чином припинення відповідачем в односторонньому порядку внесення плати за послуги позивача на думку суду є безпідставним і призвело до порушення прав позивача на отримання плати за надані послуги.

Строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, встановлений ст. 257 ТІК України тривалістю у три роки, позивачем не пропущено, оскільки з позовом він звернувся до суду в листопаді 2009 року, представник позивача просить стягнути заборгованість за 2008-2009 роки, тому підстав для застосування строку позовної давності до вимог позивача суд не знаходить.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити в повному обсязі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню в сумі 924 грн. 77 коп.

Згідно рішення Дніпродзержинської міської ради № 723 39/У від 26.06.2009 року, позивач звільнений від сплати державного мита, що зараховується до міського бюджету при зверненні до суду з позовними заявами. Тому, вирішуючи питання про судові витрати, суд керуючись ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1% від розміру задоволених позовних вимог, але не менше 3-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 51 грн. - на користь держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу України, ст. 257 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» заборгованість за послуги по теплопостачанню в сумі 924 (дев'ятсот двадцять чотири) грн. 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 51 грн. на користь держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Т.Ю. Погребняк