Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2010 р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.,

суддів Девляшевського В.А., Павлишиної А.Т.

секретаря Возняк В.Д.

з участю: апелянта ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4

представника Черніївської сільської ради - ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Черніївської сільської ради визнання недійсним рішення сесії Черніївської сільської ради від 05 листопада 2003року, визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю-за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - на рішення Тисменицького районного суду від 04 грудня 2009року,-

вс т а н о в и л а:

ОСОБА_1 оскаржив рішення Тисменицького районного суду від 04.12.2009 року, яким в задоволенні його позову про визнання недійсним Державного акту на право власності на землю, виданого 23.01.2004 року ОСОБА_2 та рішення Черніївської сільської ради від 05.11.2003 року про передачу у власність ОСОБА_6 земельної ділянки відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що дорога, яка проходить вздовж

________________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-219/2010р. Головуючий у 1 інстанції - Струтинський Р.Р.

Категорія 45 Суддя - доповідач Горблянський Я,Д.

річки Унява, існувала і існує по даний час. А тому твердження суду про те, що проектна дорога вздовж річки Унява, згідно плану забудови с. Черніїв втратила своє значення, є безпідставним і не ґрунтується на доказах.

Доказом цього є те, що в 2008році сільська рада Черніїва видала ОСОБА_7 Франківській філії інституту землеустрою затверджений сільською радою генплан забудови с. Черніїв для виготовлення техдокументації для передачі йому у приватну власність земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0288 га та для передачі в оренду земельної ділянки для сінокосіння площею 0,0319 га. Ці земельні ділянки надані йому на підставі рішення сільської ради від 26.09.2008 року, в тесті якого зазначено що земельна ділянка під сінокосіння надається з земель запасу з прибережної захисної смуги. Земельна ділянка, надана йому для садівництва межує з ділянкою надана йому під сінокосіння. Заїзд до цих ділянок він повинен здійснювати по дорозі вздовж річки Уняви, однак із-за передачі відповідачу у власність земельної ділянки, яка відноситься до прибережної захисної смуг, він не може заїхати до його земельних ділянок. Оскільки ОСОБА_2 передано у приватну власність частину земельної ділянки, яка розташована в межах прибережної захисної смуги, та частину земельної ділянки, яка відноситься до земель загального користування в порушення вимог ст.ст. 59,60.61,83,118 ЗК України, то просить дане рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, оцінивши зібрані докази, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно рішення сесії Черніївської сільської ради від 05.11.2003 року з відповідачу передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1545 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, і земельну ділянку площею 0,5626 га для ведення особистого селянського господарства.

На підставі даного рішення ОСОБА_2Я 23.01.2004 року видано Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ІФ №097088 для ведення особистого селянського господарства та ІФ №097089 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Як вбачається з технічної документації по земельно кадастровій інвентаризації та виготовлення документів, що посвідчують право власності на землю ОСОБА_2Я.(а.с.89-98), було зібрано всі необхідні документи, а також встановлено межі земельних ділянок в натурі та підписано всіма суміжними землекористувачами, в тому числі і батьком позивача ОСОБА_7

Рішенням сесії Черніївської сільської ради від 25.10.2005 року позивачу передано у приватну власність 0,10 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а тільки рішенням від 26.09.2008 року сільською радою апелянту надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення йому земельних ділянок для ведення садівництва та сінокосіння.

Дослідивши зібрані докази суд першої інстанції прийшов до висновку що на час отримання відповідачем у приватну власність земельної ділянки (2003-2004р.) позивач не був суміжним землекористувачем і жодні його права порушені не були. Суміжними землекористувачами сторони стали в 2006 році.

Також судом встановлено, що відповідачем жодного захоплення земельної ділянки позивача не проводилося. До земельної ділянки позивача є вільний заїзд з провулку Береговий, що стверджується актом №84 від 12.12.2008 року.

Тому встановивши, що відповідачем при приватизації земельних ділянок не було порушено чинне земельне законодавство, суд першої інстанції відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог за безпідставністю позивних вимог.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції враховано всі зібрані докази та пояснення сторін і прийнято обєктивне рішення.

Дане рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для скасування даного рішення і ухвалення нового рішення ,колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тисменицького суду від 04 грудня 2009 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_8

ОСОБА_9