Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження -

Справа № 2-48/10

29 березня 2010 року Дружківський міський суд

Донецької області у складі:

головуючого судді Сєрікової О.О.

при секретарі Віслогузовій Т.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача адвоката ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в місті Дружківка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

та по зустрічному позову

ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

В позові вказала, що вона 27 серпня 2002 року придбала у приватну власність квартиру АДРЕСА_1. Вона зареєструвала в квартирі відповідача ОСОБА_3О,

Фактично відповідач не проживає в квартирі з січня місяця 2006 року. Він не бере участі в сплаті комунальних послуг, не веде спільного господарства. Він мешкає по вулиці Ілліча 101 в селищі Олексіїво- Дружківка міста Дружківки.

Непроживання відповідача підтверджується актом, складеним 30 жовтня 2009 року власником житлового будинку - комунальним лікувальним закладом Центральною міською лікарнею, в якому вказано, що ОСОБА_3 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 січня 2006 року і в квартирі відсутнє належне йому майно.

Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі.

Відповідач ОСОБА_3 надав зустрічну позовну заяву про визнання права власності на Уг частину квартири АДРЕСА_2.

В позові вказав що з 1996 року по грудень 2009 рік він проживав однією сімєю з ОСОБА_1 Вони разом працювали в місті Москві і за зароблені гроші 27 серпня 2002 року ОСОБА_1 для них обох купила квартиру АДРЕСА_3. Одразу після приїзду з Москви він зареєструвався в цій квартирі і мешкав в ній разом з ОСОБА_1 Донька позивачки знаходилася в Москві, а її діти жили з ними.

За цією адресою він знаходився на обліку в центрі працевлаштування, отримує пенсію. В квартирі знаходиться його майно - крісло, телевізор, стільці, ліжко.

Вони жили однією сімєю з відповідачкою і він з 2006 року по день смерті допомагав матері ОСОБА_1 - ОСОБА_5, яка мешкала в селі Куртовка Костянтинівського району, у веденні домашнього господарства, потім доглядав за нею до смерті і поховав її.

Оскільки донька позивачки не мала свого житла, вони вирішили придбати собі житло в селищі Олексіїво-Дружківка, щоб вона могла разом з дітьми мешкати в їх квартирі по вулиці Радченко. Просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, його позов задовольнити, визнавши за ним право власності на Уг частину квартири АДРЕСА_4.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі. Зустрічний позов не визнала і пояснила, що дійсно з 1996 року і до грудня місяця 2009 року вона проживала однією сімєю з ОСОБА_3Вони працювали в місті Москві разом. Її донька також там працювала, заробила гроші і попросила її, щоб вона купила їй квартирі в місті Дружківці. Доручення на оформленні квартири донька не давала. Вона у 2002 році купила квартиру №5 в будинку ./°34а по вулиці Радченко в місті Дружківка на своє імя. Зареєструвалася в ній сама і зареєструвала відповідача 26 листопада 2002 року. В цій квартирі зони мешкали разом. Після того, як в квартирі стала мешкати її донька з дітьми, вона разом з відповідачем стала проживати ІНФОРМАЦІЯ_2. Проживали вони там разом до 23 грудня 2009 року. В теперішній час відповідач в квартирі не мешкає, тому просить його зизнати таким, що втратив право користування жилою площею в ній.

Вона визнає той факт, що вони проживали однією сімєю, разом іаробляли гроші. ОСОБА_3 доглядав за її матірю, як її чоловік. Він допомагав вести господарство, доїв корову, продавав молоко і за ці гроші зони жили.

Просить задовольнити її позов, а в зустрічному позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнав предявлений до нього позов і наполягає на своєму позові. Він пояснив, що вони стали проживати однією сімєю з ОСОБА_1 з листопада 1996 року. Разом поїхали до місті Москви заробляти гроші на квартиру. Працювали там до 2002 року. Також в Москві працювала і дочка ОСОБА_1 Вона подзвонила ОСОБА_1 і попросила, щоб та поїхала раніш, оскільки онуків треба було відправляти до школи. Він залишався ще працювати, тому вони вирішили, що ОСОБА_1 купить квартиру і оформить її на своє імя. Він приїхав в місто Дружківку восени 2002 року. Вони зареєструвалися в квартирі разом. Оскільки по квартирі були борги по комунальним послугам, він оформляв договори реструктуризації. Сплачував за комунальні послуги. В 2006 році приїхала дочка позивачки і стала мешкати в їх квартирі, оскільки житла у неї не було. ОСОБА_1 в той час працювала в Одесі, а він став допомагати по господарству і доглядати за матірю позивачки, яка мала похилий вік і мешкала в селищі Куртовжа Костянтинівського району. Він кожен день привозив продавати молоко, оскільки у матері була корова і на ці гроші вони жили. Він і поховав матір позивачки. В теперішній час в квартирі знаходиться його майно -телевізор, ліжко, крісло, стільці.

Потім вони з ОСОБА_1 вирішили придбати будинок в селищі Олексіїво-Дружківка і разом переїхали в будинок 101 по вулиці Ілліча, щоб в квартирі могла жити її донька з дітьми, поки не придбає собі житло. Потім в грудні місяці 2009 року він дізнався про те, що позивачка звернулася до суду.

Він вважає, що має право власності на 14 частину квартири АДРЕСА_4, оскільки проживаючи однією сімєю з ОСОБА_1 набув це майно, що фактично не заперечувала відповідачка. Просить задовольнити його позов, а в позові ОСОБА_1 відмовити.

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що основний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що будинок за ./ї>34а по вулиці Радченко знаходиться на балансі центральної міської лікарні. В її трудові обовязки входить робота паспортиста. Вона складала акт про не проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 за зверненням до неї ОСОБА_1 Вона в квартиру не ходила, склала акт на роботі, віддала його ОСОБА_1, а та підписала його свідками.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив той факт, що з 1996 року ОСОБА_3 і ОСОБА_1 стали жити разом. Вони разом їздили на заробітки до Москви. В 2002 році ОСОБА_1 приїхала першою і купила квартиру для них двох. Пізніше повернувся ОСОБА_3, якого ОСОБА_1І зареєструвала в квартирі, де вони і мешкали разом. Пізніше ОСОБА_3 допомагав матері ОСОБА_1, яка мешкала в селі . Куртовка Костянтинівського району, господарювати. Він торгував молоком. Він доглядав за матірю ОСОБА_1 до її смерті. Потім вони разом жили по ВУЛИЦІ Ілліча 101 в селищі Олексіїво-Дружківка, де збиралися купити будинок. А потім ОСОБА_1 переїхала на вул. Первомайську, де купила будинок дочці.

Свідок ОСОБА_8 підтвердила в судовому засіданні, що знає сторони по справі. Вони живуть однією сімєю з 1996 року. Разом їздили до Москви заробляти гроші. Потім жили в квартирі разом, яку купили. З грудня місяця 2004 року по жовтень 2008 року ОСОБА_3 їздив в селище Куртовку, де спочатку допомагав матері ОСОБА_1, потім доглядав за нею, отримував її пенсію до її смерті.

Свідок ОСОБА_9 пояснила в судовому засіданні, що її мати ОСОБА_1 проживала однією сімєю з ОСОБА_3 тринадцять років. Вони працювали в Москві і заробляли гроші. Вона віддала матері свої гроші і та купила квартиру в місті Дружківка на своє імя в 2002 році. В цій квартирі зареєстрували мати та ОСОБА_3 С 2006 року в квартирі стала проживати вона з дітьми. Коли вона стала мешкати в квартирі, мати разом з ОСОБА_3 переїхали до її бабусі нматері ОСОБА_1, оскільки та була похилого віку і господарством займався ОСОБА_3 ОСОБА_7 в цей час їздила на заробітки. У бабусі була корова і господарство. ОСОБА_3 продавав молоко и вони жили на ці гроші. Пенсію ОСОБА_3 став отримувати в 2008 році і йому на адресу по вулиці Радченко 34а-5 приходили повідомлення з Пенсійного фонду.

Свідок ОСОБА_10 підтвердив в судовому засіданні той факт, що він знає, що сторони по справі жили однією сімєю. В 2001 році він, працюючи в Москві, зустрів ОСОБА_3, який розповів йому, що він вдень працює, а увечері сторожує. В жовтні місяці 2001 року він працював на обєкті і взяв у бригаду ОСОБА_3, з яким працював разом. На новий рік він їздив додому, а ОСОБА_3 ще працював. Потім у 2003 році він був в гостях у ОСОБА_3 в квартирі по вулиці Радченко і той казав, що вони купили квартиру разом. В 2006 році ОСОБА_3 пригощав його молоком і розповідав, що ОСОБА_1 0.1. знаходиться на заробітках в Одесі, а він допомагає її матері.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 27 серпня 2002 року приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу в реєстрі за №8666, ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_5.

Суд встановив, що згідно домової книги, в квартирі №5 будинку №34а до вулиці Радченко ОСОБА_11 зареєстрований з 26 листопада 2002 року.

Згідно зі ст. 71 ЖК України громадянин може бути в судовому порядку зизнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, якщо зін більше шести місяців не користується ним без поважних причин.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вселився в цю квартиру, як член сімї і набув право на проживання в ній.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не користувався килим приміщенням з поважних причин - він доглядав за матірю позивачки, а потім разом з позивачкою тимчасово мешкав за іншою адресою, оскільки в квартирі проживала донька позивачки з трьома неповнолітніми дітьми, що не заперечувала в судовому засіданні сама позивачка і підтвердили свідки.

Що стосується наданого до матеріалів справи у підтвердження того факту, що відповідач не мешкає в спірній квартирі акту від ЗО жовтня 2009 року, то суд не може прийняти його до уваги, оскільки він складений з порушенням вимог законодавства.

Суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_6 відмовити.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сімєю , але не перебували в шлюбі між собою, з 1996 року по грудень місяць 2009 року. Цей факт визнаний сторонами.

В судовому засіданні відповідачкою по зустрічному позову ОСОБА_1 0.1. не доведений той факт, що квартира за №5 в будинку 34а по вулиці Радченко в місті Дружківка була придбана її донькою ОСОБА_9 за свої кошти.

Статтею 74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Прикінцевими положеннями СК України передбачено, що він набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України.

Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України передбачено, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Суд приходить до висновку, що оскільки сторони продовжували проживали однією сімєю після набрання чинності СК України, то майно, набуте ними, хоча вони і не перебували в шлюбі між собою, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Суд вважає, що за ОСОБА_3 необхідно визнати право власності на 14 частину квартири АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 6, 10,11, 60, 61, 212, 213 ЦПК України, сі.71 ЖК України, ст.368 ЦК України, ст. 74 СК України,

суд

РІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_7 - відмовити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири за №5 в будинку за №34а по вулиці Радченко в місті Дружківка Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили через 10 днів з дня проголошення рішення, якщо впродовж цього строку не подана заява про апеляційне оскарження, якщо не буде подана апеляційна скарга; або після розгляду апеляційним судом в разі подання апеляційної скарги.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів після проголошення рішення, 20 днів після подання заяви на Апеляційне оскарження.

Суддя: