Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів Проскурніцького П.І., Соколовського В.М.,

секретаря Юрків І.П.,

з участю позивача ОСОБА_1, його

представника ОСОБА_2,

представника УПФ в Косівському районі ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Косівському районі про визнання відмови в перерахунку пенсії неправомірною та зобовязання провести перерахунок пенсії, за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Косівському районі на постанову Косівського районного суду від 13 квітня 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Косівського районного суду від 13 квітня 2010 року визнано дії управління Пенсійного фонду України в Косівському районі щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, підвищення до пенсії відповідно до ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та їх збільшення відповідно до ст. 6 Закону України Про статус гірських населених пунктів в Україні неправомірними та зобовязано управління нарахувати і виплатити ОСОБА_1 державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист ____________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-1700/2010 р. Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б.В.

Категорія 57 Суддя-доповідач ОСОБА_4

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, підвищення до пенсії відповідно до ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та їх збільшення відповідно до ст. 6 Закону України Про статус гірських населених пунктів в Україні за період з 1 вересня 2008 року і надалі у відповідності до чинного законодавства.

На вказану постанову УПФ в Косівському районі подало апеляційну скаргу, мотивувавши свої вимоги тим, що судом не взято до уваги те, що законом не визначено механізму вирахування мінімального розміру пенсії за віком для даної категорії осіб, а мінімальний розмір пенсії встановлений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до цього закону.

Крім того, суд не дав оцінки тому, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки він звернувся 25 лютого 2010 року, а просить здійснити перерахунок з 1 вересня 2008 року.

Постанова суду в частині встановлення на майбутнє позивачу права на отримання передбачених виплат не відповідає нормам законодавства.

Просить скасувати вказану постанову та ухвалити нове рішення.

Вислухавши суддю-доповідача, сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і одержує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону №796 та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст. 50 цього Закону.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст. 50, 54 Закону № 756 застосуванню при їх обчисленні підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Такий висновок можна визнати обґрунтованим, виходячи з наступного. Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій, у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523. Ця постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст.. 50, 54 Закону України №796.

Пунктом 2 Постанови №1 від 03 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» всупереч положень ст. 50, 54 закону № 796 Кабінет Міністрів України встановив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому, що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком. Положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім, передбаченого ч. 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про зобовязання здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 1 вересня 2008 року. Разом з тим, колегія суддів вважає, що постанову суду в частині зобовязання УПФ в подальшому здійснювати виплату основної та додаткової пенсій позивачу слід змінити, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, за правилами якого розглянуто спір, завданнями адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, неможливо зобовязати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Косівському районі задовольнити частково.

Постанову Косівського районного суду від 13 квітня 2010 року змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови висновок суду про зобовязання управління Пенсійного фонду України в Косівському районі Івано-Франківської області здійснювати перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії ОСОБА_1 в подальшому.

В решті постанову суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: П.І. Проскурніцький

ОСОБА_5