Справа №22-ц-4079/10 Суддя-доповідач - Хвостик
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г.,

суддів - Хвостика С.Г., Попруги С.В.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2010 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 13 червня 2007 року у відділі РАГС м.Лабитнангі служби РАГС Ямало-Ненецького автономного оуругу, актовий запис № 127.

Сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати з ОСОБА_3

Стягнуто в дохід держави при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 державне мито в розмірі 17 грн., а ОСОБА_5 звільнено від його сплати.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючи на неповноту зясування фактичних обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд, не зясувавши місця проживання сторін, які зареєстровані та проживають в Російській Федерації, порушив правило територіальної підсудності, а також не вжив заходів до примирення подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, пояснення позивача ОСОБА_3 про залишення рішення без змін, дослідивши матеріали справи, а також перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 27 липня 2007 року сторони вперше зареєстрували шлюб. У цьому шлюбі у них 16 грудня 2007 року народився син ОСОБА_4, який на даний час мешкає разом із позивачкою на території України в с.Підлипне Конотопського району Сумської області та перебуває на її утриманні (а.с.5,6).

Відповідач ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання малолітнього сина.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з грудня 2009 року сторони подружніх відносин не підтримують, мешкають окремо один від одного, примирення не досягли і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки.

Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції в повній мірі досліджені обставини справи, він прийшов до обґрунтованого висновку щодо неможливості збереження шлюбу між сторонами.

Доводи апелянта про незясування судом дійсного місця проживання сторін, порушення правил підсудності та норм ч.1 ст. 20 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, на думку колегії суддів, є непереконливими і спростовуються наступним.

Частиною 1 ст.20 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, яка ратифіковано із застереженнями Законом N 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року та набула чинності для України 14 квітня 1995 року, і застосовується у відносинах між Україною та Російською Федерацією, передбачено норма, про те, якщо в частинах II-V цього розділу не встановлено інше, позови до осіб, які мають місце проживання на території однієї з Договірних Сторін, подаються, незалежно від їх громадянства, в суди цієї Договірної Сторонни.

У відповідності до ч.2 ст. 28 Розділу ІІІ Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року , якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є громадянкою України, яка зареєстрована на території Російської Федерації по місцю проживання відповідача, та мала право на тимчасове проживання в Російській Федерації до 04 квітня 2011 року.

З огляду на вищевикладене та виходячи з того, що у спеціальних нормах зазначеної вище Конвенції визначена територіальна підсудність справ про розірвання шлюбу між подружжям, один з якого є громадянином України, а також те, що сама позивачка скористалась своїм правом на звернення до суду на території України з вимогою про розірвання шлюбу, місцевий суд з дотриманням правил підсудності розглянув дану справу.

Посилання апелянта на невжиття судом заходів до примирення сторін, та у звязку з цим, порушення норм матеріального права також, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки суд пропонував сторонам примиритися, досліджував доцільність цього. Однак, при цьому, врахував принципове небажання позивачки примирятись з відповідачем через втрату почуття любові та довіри, їхати з ним знову за місцем його проживання до Російської Федерації, припинення спільного проживання сторін протягом тривалого часу, відсутність у них спроби примиритися та категоричне небажання позивачки продовжувати шлюб з відповідачем.

Отже, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду і не містять посилань на такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

У звязку із зазначеним, рішення суду, як законне і обґрунтоване, необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу, відповідно, відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2010 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: