Справа №22-ц-871 Суддя-доповідач - Гагін
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2010 року м.Суми

колегія судді в судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Сумської області у складі:

головуючого Гагіна М.В.

суддів: Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.

з участю секретаря судового засідання Федини Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Конотоп

на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 грудня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Конотоп про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання провести перерахунок пенсії,

встановила:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність УПФ щодо невиконання приписів ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не проведення ОСОБА_1, як інваліду 3-ї групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, перерахунку основної та додаткової пенсії відповідно до вимог вказаного закону за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

Зобов'язано УПФ в м.Конотоп здійснити ОСОБА_1 перерахунок основної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1. ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з а період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

В апеляційній скарзі УПФ в м.Конотоп, посилаючись на неповноту зясування обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

При цьому вказує, що достатні законні підстави для задоволення позовних вимог у суду на момент прийняття оскаржуваного рішення були відсутні, рішення прийнято в результаті невірної оцінки доказів, частково без наявності та дослідження відповідних доказів, оцінки та спростування доказів відповідача.

Зазначає, що постановою суду УПФ зобовязане вчинити дії щодо перерахунку пенсії позивачу, що суперечить ст.6 Конституції України, яка передбачає, що органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Ст. 19 Конституції України, передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно яких ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадовці, зобовязані діяти на підставі, в межах і способом, передбаченими законодавством України .

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду залишенню без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та належить до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вона є інвалідом ІІІ групи захворювання щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою. Зазначені обставини підтверджуються копією посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, копією експертного висновку №7044-9133 від 14 червня 2006 року та копії довідки до акту огляду МСЕК серія АС №019156(а.с.6-7).

З 09 серпня 2006 року ОСОБА_1 отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності повязаної з наслідками аварії на ЧАЕС І категорії на підставі ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст.50 зазначеного Закону інвалідам ІІІ групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до ст. 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі ст. 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Розрахунок пенсії позивачу відповідач здійснив виходячи із встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету розміру, що становить 19,91 грн.

Отже, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, місцевий суд при вирішенні цього спору дійшов обґрунтованого висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що положення ч. 3 ст. 28 Закону Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Оскільки, в апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність постанови місцевого суду, то оскаржувана постанова суду є законною та обґрунтованою, такою, що узгоджується з доказами, наявними у справі, відповідає нормам матеріального права й процесуального права, а тому підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, ст. 15 ЦПК України, прикінцевими та перехідними положеннями Закону України від 18.02.2010 року №1691-У1, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Конотоп відхилити.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двох місяців може бути безпосередньо оскаржена до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: