Гусятинський районний суд Тернопільської області
справа №2-117/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2010 року Гусятинський районний суд Тернопільської області

В складі: головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Стасюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Гусятинського комунального бюро технічної інвентаризації, третя особа без вимог приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, Гусятинського

районного комунального бюро технічної інвентаризації (далі-Гусятинське РК БТІ), третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування та скасування його реєстрації, посилаючись на те, що 17.09.2003 року уклала договір дарування квартири № 6 по вул. Центральна в с.Котівка на користь ОСОБА_3 під впливом обману та під впливом тяжкої для неї обставини на невигідних умовах. А саме, підписуючи договір дарування в користь невістки ОСОБА_3 та повіривши останній, що її підпис необхідний для того, щоб не втратити квартиру, а її приватизувати, то вважала, що 17.09.2003 року в нотаріуса переоформляє документи на квартиру з її покійного чоловіка ОСОБА_5 на себе. В той час важко хворіла, втрачала свідомість, перебувала в безпорадному стані. Також посилається на те, що введення її в оману підтверджується тим, що в Котівській сільській раді про зміну власника квартири нічого не було відомо. Строк звернення до суду не пропустила, поскільки про те, що квартира вже їй не належить, стало відомо в січні 2008 року.

Просить визнати недійсним договір дарування квартири №6 по вул.Центральна в с.Котівка відповідачу дачу ОСОБА_3 від 17.09.2003 року та скасувати реєстрацію права власності на дану квартиру.

Позивач ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що уклала даний договір під впливом обману з боку відповідачки, який полягав в тому, що остання повідомила їй проте, що для того, щоб не втратити квартиру після смерті її чоловіка ОСОБА_5, необхідно піти до нотаріуса підписати документи, щоб узаконити приватизацію квартири з чоловіка на неї ( позивачку). Про те, що квартира вже переписана відповідачем з ОСОБА_5 на неї, позивач знала з серпня 2003 року. Вона не знала про те, що підписує договір дарування в користь невістки, оскільки йшла до нотаріуса з метою переоформлення будинку з чоловіка на себе, наміру дарувати квартиру невістці ніколи не було, бо має трьох рідних дітей. Посилається на те, що доручення на відповідача для оформлення спадщини після смерті чоловіка вона не підписувала, оформляти документи до державного нотаріуса не ходила. Також пояснила, що даний договір нею укладено за наявності тяжких обставин та на невигідних умовах, так як на час його укладання хворіла, хвилювалась за молодшого сина, який зловживав спиртними напоями та внаслідок цього був поставлений на обліку в нарколога та після дарування квартири залишилась без житла. Нотаріус ОСОБА_4 нічого їй не пояснювала, наслідки укладення такого договору не роз'яснювала, про те, що необхідно було укласти де: утримання, не повідомила. Позивач уточнила, що про те, що квартира вже їй не належить, дізналась в червні 2008 року, коли дочка ОСОБА_7 їй сказала, що всі документи на квартиру оформлено та знаходяться в від подача, а тому в межах строку позовної давності звернулась до суду. Просить задоволити позов.

Представники позивача ОСОБА_7, адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просять задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнає та пояснила, що позивач з вільної волі подарувала їй квартиру та чітко усвідомлювала, про який договір йдеться, так як нотаріус роз'яснювала ОСОБА_6 про те, що після підписання цього договору вона вже не буде власником квартири. Також нотаріус пропонувала укласти їй укласти заповіт, який можна буде змінити в любий час, на що позивач відмовилась та сказала, що це її квартира та її рішення. Дійсно на прохання позивачки документи на квартиру були переоформлені з покійного ОСОБА_5 на позивачку. ОСОБА_6 по даний час вона проживає та прописана в цій квартирі, її ніхто не проганяє та квартиру не продає. Просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та в зв'язку із пропуском строку давності.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_9 позовні вимоги визнає та просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю та спливу позовної давності.

Представник відповідача Гусятинського РК БТІ в судове засідання з"явився, подали суду заяву, в якій позовні вимоги не визнають, посилаючись на те, що реєстрацію договору дарування було проведено згідно до вимог Тимчасового положення "Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно". Просять справу слухати без участі їхнього представника.

Третя особа без самостійних вимог приватного нотаріуса ОСОБА_4 пояснила, що вважає позовні вимоги безпідставними з наступних підстав: в момент укладання договору позивач була дієздатна, розуміла значення своїй дій та усвідомлювала, лише тяжко пересувалась на ногах. Вона роз'яснювала та відмовляла ОСОБА_6 від укладення такого договору, пояснювала, що дана квартира вже не буде їй належати та її зможуть з неї прогнати. Пропонувала укласти заповіт, але позивач наполягала, підстав для відмови у вчинені нотаріальної дії не було та договір був підписаний. Волевиявлення позивачки було вільним та відповідало її внутрішній волі, сумнівів щодо того, чи розуміє остання який договір укладався, в неї не було. Також пояснила, що запам'ятала укладення цього договору дарування, оскільки він складався на користь невістки, а не рідних дітей, таких договорів в її практиці було лише два. Вважає, що вимоги позивача безпідставні та нею пропущено строк звернення до суду з таким позовом, поскільки перебіг строку почався з моменту укладення договору 17.09.2001 року, а не з 2008 року.

Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив такі факти визначив відповідно до них наступні правовідносини.

Із договору дарування від 17 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_3 нерухоме майно-квартиру № 6 по вул.Центральна, буд.№1 в с.Котівка Гусятинського району Тернопільської області, та 03 листопада 2003 року Гусятинським РК БТІ зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на квартиру, видано ОСОБА_10 про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 1885756 від 01.11.2003 року.

Згідно вимог статті 57 ЦК Української PCP (1963 року), чинних на час виникнення правовідносин випливає, що угода, укладена внаслідок обману однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійсною.

Пункт 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", дія якої була чинною на момент укладення договору, роз"яснює, що під обманом слід розуміти умисне введення в оману учасника угоди шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або замовчування обставин, які мають істотне значення для угоди, що укладається, а збігом тяжких обставин слід вважати такий майновий або особистий стан громадянина чи його близьких (крайня нужденність, хвороба, тощо), які примусили укласти угоду на вкрай невигідних для нього умовах.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем ОСОБА_6 в судовому засіданні не надано, а судом не здобуто доказів і ведення її в оману ОСОБА_3 шляхом повідомлення неправдивих відомостей про те, що до нотаріуса необхідно йти для переоформлення документів на квартиру з покійного ОСОБА_5 на неї, поскільки судом встановлено, що позивач, представник позивача ОСОБА_7 з липня 2003 року знали про те, квартиру вже оформлено на позивачку, що не заперечувалось останніми.

Дана обставина стверджується також дослідженим в судовому засіданні витягом з листа (за згоди особи, яка направила листа - позивачки та адресата ОСОБА_7У.) від 25.08.2003 року, з якого видно, що позивач знала про те, що документи переоформлено з померлого ОСОБА_5 на неї, про що писала дочці ОСОБА_7:"ОСОБА_3 переоформила документи на квартиру з тата на мене, обійшлось 300 грн. Не знаю, коли я її їх віддам".

Позивач посилається на те, що збігом тяжких обставин, які примусили її укласти угоду на вкрай невигідних умовах являлися її тяжкий стан здоров"я та переживання за молодшого сина ОСОБА_10У, який зловживав спиртними напоями. В судовому засіданні встановлено, підтверджено показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 ті обставини, що позивач в 2002-му році хворіла, в період з 12.06.2002 року по 23.07.2003 року неодноразово оглядалась вдома лікарями неврологом та терапевтом, вживала алкоголь. В червні 2002 року ОСОБА_10 був госпіталізований з діагнозом розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, про що свідчить медична карта. Проте ці обставини суд не визнає тяжкими і такими, що примусили позивача укласти 17.09.2003 року договір дарування в користь відповідача. Після укладення договору дарування ОСОБА_6 продовжує проживати в квартирі та зареєстрована в ній по даний час, що не заперечує ОСОБА_6

Посилання позивача на те, що сільській раді не було відомо про те, що станом на 10.09.2003 року квартира належала їй, спростовуються довідкою № 354 від 10.09.2003 року, виданою виконкомом Котівської сільської ради для пред"явлення в Копичинську нотаріальну контору про те, що квартира, що розташована в с.Котівка по вул.Центральна 1/6 Гусятинського району належить ОСОБА_18, відсутність заборони(арешту) перевірено. Дану обставину в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_15, яка в той період перебувала на посаді голови сільської ради та підписувала дану довідку.

Суд бере до уваги пояснення третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_4 про те, що позивачу було роз"яснено наслідки укладення такого договору та волевиявлення останньої було вільне, відповідало її волі, вона чітко розуміла та усвідомлювала свої дії та на пропозицію нотаріуса скласти заповіт, який в любий час можна змінити чи скасувати, позивач наполягала на укладенні договору дарування в користь невістки ОСОБА_3 Ця обставина підтверджується поясненням ОСОБА_3

Позивач посилається на те, що звернулась до суду в межах позовної давності, бо про укладення договору дарування їй стало відомо в червні 2008 року, коли про це їй повідомила дочка ОСОБА_7, проте позивачем не надано переконливих доказів.

Згідно ст.71 ЦК Української РСР(1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється на три роки. Пропущення строку позовної давності є підставою для відмови в позові.

Враховуючи вищевикладене, вислухавши сторони, їх представників, третю особу, суд прийшов до висновку, що підстав для визнання недійсним та скасування реєстрації договору дарування немає, поскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач за вільного волевиявлення, розуміюючи та усвідомлюючи свої дії уклала договір дарування в користь ОСОБА_3, наявність обману та збільшення тяжких обставин, які примусили її укласти договір на вкрай невигідних для неї умовах, з яких просить позивач визнати договір недійсним, не встановлено, а тому в позові слід відмовити. Крім того позов подано після спливу трьохрічного строку позовної давності, перебіг якого розпочався з моменту підписання договору дарування. Відповідач подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, заяви про поновлення строку для звернення до суду від позивача не поступало.

На підставі наведеного та керуючись ст. 10,57,60,209,218 ЦПК України, ст,57,71,80 ЦК Української РСР(1963 року),ст.ст. 203, 215, 230,233, 256, 267, 717 ЦК України(2004 року), -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_19, Гусятинського районного КОМУНАЛЬНОГО БЮРО.

технічної інвентаризації, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом 10-ти днів до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський Районний суд з дня оголошення рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20-ти днів подання апеляційної заяви або без попередньої подачі такої заяви в той же

Суддя: