АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 31(3) інстанції-Коваленко Н.В.
Доповідач - Ляховська ГС.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2010 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В., при секретарі - Бадалян Н.О.,

за участю - позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що внаслідок спричинених йому відповідачем тілесних ушкоджень він знаходився на лікуванні, вимушений був витрачати кошти на ліки та на проїзд до лікарні, а також переніс моральні страждання. Тому просив суд стягнути з відповідача 782 грн. 54 коп. матеріальної та 20000 грн. моральної шкоди, завданої діями відповідача, а також витрати, повязані з розглядом справи.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та на його користь з ОСОБА_3 стягнуто 705 грн. 54 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 4000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 200 грн. витрат на правову допомогу. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд не взяв до уваги, що постановою суду Криворізького району Дніпропетровської області від 03 березня 2009 року встановлена неправомірна поведінка потерпілого ОСОБА_1, тому суд мав надати юридичну оцінку діям потерпілого та визначити ступінь вини обох сторін N спричиненні тілесних ушкоджень позивачеві, якого відповідач вгамовував в належному йому дворі домоволодіння після побиття його дружини.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просин, апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, оскільки вважає його справедливим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 червня 2007 року близько першої години ночі ОСОБА_3, знаходячись у дворі свого домоволодіння № 1а по вул.. Цветная в с. Чкаловка Криворізького району Дніпропетровської області, під час сварки, яка виникла на ґрунті неприязних стосунків, які склалися раніше між ним та ОСОБА_1 через неправомірну поведінку останнього, під час боротьби з ОСОБА_1, з необережності, повалив позивача на землю, звязав мотузкою за спиною обидві його руки, утримував позивача, який лежав обличчям вниз, внаслідок чого ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців голови та обличчя, забою мяких тканин та гематоми шкіри грудної клітини, перелому лівої лопатки без зміщення, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою' тривалого розладу здоровя.

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2009 року відповідач ОСОБА_3 звільнений від кримінальної відповідальності за ст.. 128 КК в силу акту амністії, кримінальна справа стосовно нього провадженням закрита.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав їм вірну юридичну оцінку та обґрунтовано стягнув з відповідача понесені ним у звязку з лікуванням витрати в сумі 705грн.54коп. та судові витрати на загальну суму 230грн.

Проте, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд не врахував наступне.

Відповідно до частини другої статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із частиною другою статті 1193 ЦК, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також- залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України (із наступними змінами) від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розяснено, що при розгляді позовів про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно із розясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (з наступними змінами и доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом, зокрема, з урахуванням ступеня вини заподіювана і потерпілого (п. 10).

Визначаючи розмір компенсації позивачеві спричиненої йому моральної шкоди, суд першої інстанції зазначених положень закону не врахував та визначив цей розмір без урахування ступеня вини позивача та відповідача, у звязку із чим сума, стягнута на відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, є такою, що не відповідає засадам розумності та справедливості.

Зважаючи на пояснення позивача про те, що він уночі кидав сміття на подвіря відповідача, вважаючи, що це сміття належить останньому, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 своєю поведінкою спровокував конфлікт із ОСОБА_3, тобто проявив грубу необережність, яка сприяла виникненню моральної шкоди.

Доводи позивача про те, що його затягнули в чужий двір всупереч його волі, жодними доказами не підтверджено.

Враховуючи, що заподіяння тілесних ушкоджень позивачеві мало місце в нічну пору доби, на території домоволодіння, належного відповідачеві, самі тілесні ушкодження виникли у ОСОБА_1 під час утримання його відповідачем до прибуття правоохоронців, з необережності відповідача, колегія суддів вважає, що ступінь вини ОСОБА_3 у спричиненні позивачеві моральної шкоди є незначною. У той же час ступінь вини позивача в отриманні ним моральної шкоди є майже 100-відсотковою.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що відповідною компенсацією моральних страждань позивача є сума 100 гривень, у звязку із чим рішення суду необхідно змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди в порядку п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦІ ІК та зменшити розмір стягнутої судом суми.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні іншої частини позовних вимог сторонами не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. З, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 4000грн. змінити, зменшивши цей розмір до 100грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: І.Є. Ляховська

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_4