Комінтернівський районний суд м.Харкова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2010 року Комінтернівський районний суд у складі:

головуючого судді - Музиченко В.О.

при секретарі Буняєвій М.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2, 3-я особа - банківська установа ХОФ АКБ «Укрсоцбанк», про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, з-я особа ХОФ АКБ СР « Укрсоцбанк» про поділ спільного майна подружжя, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з заявою, в якій просить провести поділ спільного з відповідачем рухомого та нерухомого майна, що було набуто ними у шлюбі.

У судовому засіданні позивач доводи позовної заяви підтримала, та пояснила, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 1995 року до травня 2009р. 28.05.2009. року їх шлюб було розірвано згідно рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 2 -1502/09). Під час перебування у шлюбі, а саме 26.05.1998р., у позивача та відповідача народилась дитина: ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження, виданого 24.07.1998р МВРАГС, актовий запис № 2526. Зараз сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачем було заявлено до поділу вклад у банківській установі, рухоме майно, та двокімнатну житлову квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Квартира придбана у кредит, який, до цього часу, повністю невиплачений. Позивач просила встановити за нею право власності на 2/3 зазначеного майна, залишивши позивачу 1/3, відступивши від засад рівності, з урахуванням інтересів дитини.

Представник відповідача, ОСОБА_4, проти заявлених вимог заперечував. Представник надав письмові та усні пояснення, в яких вмотивував свої заперечення тим, що вкладу в банківську установу ніколи не існувало, вартість і місцезнаходження заявленого до поділу рухомого майна невідома, наявність його нічим не підтверджена, при цьому обовязок надання доказів покладений на сторону, що заявляє вимоги.

Судом, за для встановлення існування заявленого до поділу майна, були зроблені відповідні запити. Після отримання відповідей на ці запити, в яких було спростовано наявність частини спірного майна, позивач змінила свої вимоги, письмово уточнивши їх. Після уточнення, позивач просила поділити майно у заявлених раніше пропорціях, зменшивши перелік предметів рухомого майна, та виключивши банківський вклад.

Представник відповідача, ОСОБА_4, проти уточнених вимог позивача відносно рухомого майна повністю заперечував, з раніше наведених підстав. Відносно встановлення за позивачем 2/3 житлової квартири, представник відповідача заперечував з таких підстав. Відповідач з 08.08.2009р. перебуває у шлюбі з гр. ОСОБА_5, актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів № 314. 17.12.2009р. в них народилась дитина ОСОБА_6, що підтверджено Свідоцтвом про народження від 29,12.2009р., виданого ВРАЦС по м. Харкову, актовий запис 5939. Зараз дитина проживає разом з матірю, у 2-х кімнатній квартирі, що знаходиться за адресою: кв. 10, буд. 72, вул. Іллінська, м. Харків жилою площею 29,69 кв.м. У цій квартирі загалом проживає 4-ри особи, що підтверджено довідкою ЖК "Холодногірський" № 66 від 25.11.09р. З урахуванням, наведеного, норма житлової площі, що припадає на дитину становить 7,42 кв.м.. Такі умови проживання не можуть сприяти повноцінному утриманню та розвитку дитини. Тому відповідач, разом з дружиною та дитиною, після проведення остаточних будівельно-ремонтних робіт, планує у найближчий час переїхати до квартири, що заявлена позивачем до поділу, де санітарні норми дозволяють повноцінно виховувати дитину. Представник позивача заявив, що умови проживання відповідача за зустрічним позовом, з дитиною є значно кращими ніж у його довірителя, що було підтверджено позивачем у судовому засіданні. З огляду на це, відповідач, не заперечуючи засад рівності у розподілу спільного майна, виступає проти встановлення за позивачем 2/3 квартири, заявленої до поділу.

3-я особа, надала письмові заперечення проти поділу квартири, заявленої до поділу, оскільки на її погляд, відсутність поділу ніяким чином не порушує прав позивача, чиє право власності закріплено у законі, а поділ майна, ускладнить повернення кредитних коштів. Тому, у разі поділу квартири, до позивача, як набувача майна, у відповідній частині, перейде обовязок погашення кредитних зобовязань, а згідно договору Іпотеки, зобовязаною стороною є відповідач, а 3-я особа не дає згоди на переведення боргу на позивача. В частині розподілу рухомого майна, 3-я особа не заперечує, та залишає це питання на розсуд суду.

Відповідач, у порядку ст. 123 ЦПКУ, подав зустрічний позов, у якому, в свою чергу просить, провести розподіл спільного майна подружжя, а саме стягнути з первісного позивача половину вартості придбаних у шлюбі будівельних матеріалів, у розмірі 7 801,70 грн. Позивач обґрунтовує наявність майна заявленого до поділу первісними бухгалтерськими документами, а саме: Заказам на товар № 5/57 Е від 12.08.2006р., та видатковою накладною № 1074 від 02.08.2006р. Крім того, представник позивача за зустрічним позовом, надав суду відповіді на адвокатські запити від комерційних структур, що проводили поставку будівельних матеріалів. Зазначені документи підтверджують сам факт отримання товарів, їх вартість, а також те, що вони доставлені саме за домашньою адресою відповідача за зустрічним позовом.

Позивач за зустрічним позовом, також заявляє вимоги, щодо відшкодування половини коштів, що були їм особисто сплачені банківській установі, у погашення кредитних зобовязань, після того, як вони з відповідачем по зустрічному позову, фактично припинили шлюбні відносини і не вели спільного господарства. Розмір цих вимог складає: 28 853,80 грн. Позивач надає суду 24-ри квитанції про оплату коштів банківській установі, а також квитанцію про оплати страхування по кредиту. Позивач за зустрічним позовом у встановленні строку, з якого між ним та первісним позивачем фактично припинені шлюбні відносини, керується юридичним фактом, що встановлений рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова (справа № 2 -1502/09) і тому не підлягає доказуванню згідно п. 3 ст. 61 ЦПКУ.

У судовому засіданні, представник позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_4, вимоги підтримав у повному обсязі, а також заявив клопотання про залучення від 3-ї особи довідки, про розмір сплачених позивачем за зустрічним позовом коштів.

Представник 3-ї особи проти зустрічних вимог не заперечував, залишивши вирішення цього питання на розсуд суду, заявивши, що його інтереси полягають в висловлюванні позиції виключно, щодо розподілу нерухомого майна, та надав відповідну довідку б/н від 18.01.2010р., що підтверджує, у відповідній частині, сплату банківській установі зазначених позивачем за зустрічним позовом, коштів.

Відповідач за зустрічним позовом, у судовому засіданні, вимоги визнала частково, а саме, погодилась на відшкодування грошей, що сплачені в рахунок погашення кредиту, у розмірі 24564,80 грн, а не 28853,80 гривен, посилаючись на те, що дві квитанції від 09.02.2008 року і 11.03.2008 року були сплачені ще в шлюбі. В іншій частині, відповідач за зустрічним позовом, заперечувала, пояснюючи, що заявлене до поділу майно було придбано за особисті гроші її батька.

Представник відповідача за зустрічним позовом, також частково підтвердила вимоги за зустрічним позовом, у частині відшкодування коштів сплачених у повернення кредиту в розмірі 28 853,80 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд встановив, наступне.

Перебуваючи у шлюбі, первісним позивачем та відповідачем, за кредитні кошти набуті від 3-ї особи: ХОФ АКБ «Укрсоцбанк», на підставі договору № 811/05/1-207 від 19.08,2005 р., придбано двокімнатну житлову квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка заявлена до поділу. Згідно ст.ст. 70 СК України, та ст. 372 ЦК України, майно подружжя підлягає розподілу на засадах рівності. Суд, враховуючи особливі обставини сторін, та враховуючи інтереси неповнолітніх дітей може від них відступити. Надані суду письмові докази та пояснення сторін, свідчать про те, що відповідач за первісним позовом, разом зі своєю новонародженою дитиною, має значно гірші умови проживання, ніж первісний позивач з дитиною. Тому Суд вважає, що вимоги первісного позивача, в частині встановлення за нею частини квартири у розмірі 2/3, не є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Водночас суд вважає, що позиція 3-ї особи, яка полягає у запереченні поділу спільного майна подружжя є такою, що не відповідає, та суперечить вимогам законодавства.

Відносно вимог первісного позивача, що до поділу спільного рухомого майна, суд зазначає, що наявність цього майна, його вартість, час придбання та місцезнаходження, не було доведено позивачем. При цьому, кожна зі сторін повинна довести обставини, на які вона посилається, та надати свої докази, а суд розглядає вимоги на підставі цих доказів. Позивач не надав жодного доказу існування цього майна, зроблені ж судом запити, також не підтвердили його наявність. З огляду на це, суд вважає вимоги первісного позивача відносно поділу рухомого майна, недоведеними, та такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засідання, а тому вони не підлягають задоволенню.

Вимог позивача за зустрічним позовом, в частині відшкодуванню йому вартості сплачених за кредитом коштів, суд вважає обґрунтованими, оскільки п. 4 ст. 65 Сімейного Кодексу України зазначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя а ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної власності зобов'язаний нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями пов'язаними із спільним майном. Сума сплачених позивачем коштів за кредитом підтверджена квитанціями про оплату, та довідкою наданою банківською установою.

Крім того, при нарахуванні суми компенсації в розмірі 28853,80 гривень суд виходить з часу припинення між сторонами шлюбних відносин, який встановлений рішенням Червонозаводського суду м. Харкова

Відносно вимог позивача за зустрічним позовом, що до відшкодування вартості спільно придбаного майна, суд вважає що наявність цього майна доведена залученими до справи накладними, а також підтверджена відповідями на адвокатські запити, що надсилались його представником. Час придбання, вартість, та місцезнаходження цього майна встановлена. Водночас суд вважає, що пояснення відповідача за зустрічним позовом, в частині того, що це майно придбано за особисті кошти її батька, не знайшло підтвердження під час судового розгляду, та не підтверджено відповідними доказами.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає всі вимоги позивача за зустрічним позовом, обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України ст.ст. 69-72 Сімейного Кодексу України та ст.ст. 360, 372 ЦК України, , суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? двокімнатної житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? двокімнатної житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2:

-28 853,80 грн. коштів сплачених, на виконання зобовязань перед банківською установою;

-7 801,70 грн. компенсації за спільно придбане у шлюбі майно, а всього підлягає стягненню 36655,50 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього, протягом 20 днів, апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -