АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3361/09 Головуючий у 1-й інстанції Чолан М.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого: суддів Антонова В.М.,

суддів: Пікуля В.П., Чічіля В.А.,

при секретарі: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 4 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» та ОСОБА_3 дистанції колії про визнання незаконним наказу від 24 лютого 2009 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2009 року позивач звернувся у суд із позовом до статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» та ОСОБА_3 дистанції колії, у якому просив:

1. Визнати незаконним наказ ОСОБА_3 дистанції колії від 24.02.2009 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани.

2. Стягнути на його користь з ОСОБА_3 дистанції колії моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому 24.02.2009 року була оголошена догана, яку він вважає незаконною. Крім того, йому заподіяна моральна шкода, оскільки він, зокрема, постійно переживає за несправедливе винесення догани.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 4 листопада 2009 року позов задоволено частково.

Визнано наказ за № 3/д від 24 лютого 2009 року ОСОБА_3 дистанції колії статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 незаконним.

Стягнуто з ОСОБА_3 дистанції колії статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» на користь ОСОБА_2 300 грн. за спричинену моральну шкоду.

Стягнуто з ОСОБА_3 дистанції колії статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» на користь держави судові витрати, а саме державне мито у розмірі 51 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погодившись із рішення суду статутне територіально-галузеве обєднання «Південна залізниця» його оскаржило, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції або ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, на наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції.

Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи позивач працює в ОСОБА_3 дистанції колії статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» монтером 11 лінійного відділу.

Наказом № 3/д від 24 лютого 2009 року ОСОБА_2, за порушення п. 3.3.1 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ОСОБА_3 дистанції колії» на підставі п. 1 ст. 147 КЗпП України, оголошена догана.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни пояснення.

Згідно ч. 3 вказаної статті, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач отримав судову повістку про виклик його в судове засідання до Ленінського районного суду м. Полтави на 14 год. 10 лютого 2009 року. При цьому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що, із урахування часу необхідного для прибуття у судове засідання, у ОСОБА_2 була поважна причина відсутності на роботі 10 лютого 2009 року.

Колегія суддів також звертає увагу на ту обставину, що у звязку із неможливістю вчасно прибути на засідання суду 10 лютого 2009 року із свого робочого місця 11 лінійного відділку та із урахуванням того, що ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач неодноразово звертався до начальника ОСОБА_3 дистанції колії із письмовими проханнями дати йому можливість виконувати свої функціональні обовязки до початку суду у ОСОБА_3 дистанції колії у м. Полтаві, а у звязку із відмовою у задоволенні його заяви, просив надати можливість відпрацювати відповідний час у лютому 2009 року, що підтверджується заявою та рапортом ОСОБА_2 ( а. с. 6,7).

Частиною 2 ст. 252 КЗпП України передбачено, що притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Суд першої інстанції також прийшов до правильного висновку, що оскільки ОСОБА_2 є членом виборного профспілкового органу (замісник Голови первинної профспілкової організації Вільної профспілки ОСОБА_3 дистанції колії Південної залізниці по правозахисту молоді), накладення дисциплінарного стягнення на позивача було здійснено із порушенням положень ст. 252 КЗпП України, оскільки не була отримана згода профспілкового органу.

Доводи апеляційної скарги про те, що не було відомо тієї обставини, що позивач є членом виборного органу профспілки, є безпідставними, оскільки у матеріалах справи мається звернення первинної профспілкової організації Вільної профспілки ОСОБА_3 дистанції колії Південної залізниці, до якого додано протокол установчих зборів від 17.10.2008 року, із якого видно, що ОСОБА_2 обраний замісником Голови первинної профспілкової організації Вільної профспілки ОСОБА_3 дистанції колії Південної залізниці по правозахисту молоді.

Згідно відмітки на зверненні, ОСОБА_3 дистанція колії отримала вказані документи 20.10.2008 року ( а. с. 8, 9).

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 2371 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умов тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що у наслідок незаконного застосування дисциплінарного стягнення були порушені законні права ОСОБА_2, що призвели до його моральних страждань, оскільки накладення догани призвело до переживань позивача, втрати душевної рівноваги та психологічного дискомфорту та вимагають додаткових зусиль до організації свого життя.

Виходячи із засад розумності та справедливості, розмір заподіяної позивачу моральної шкоди вірно визначений судом першої інстанції у сумі 300 грн.

Помилкове посилання судом першої інстанції, як на одну із підстав відшкодування моральної шкоди, на безпідставну відмову у видачі довідки про середню заробітну плату після звільнення, не може бути підставою для скасування по суті справедливого рішення.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 незаконно притягнутий до дисциплінарної відповідальності, у наслідок чого йому була заподіяна моральна шкода, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Проте, колегія судів не може погодитися із висновку суду щодо часткового задоволення позову до ОСОБА_3 дистанції колії з таких підстав.

Як передбачено ч. 2 ст. 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до Положення про ОСОБА_3 дистанцію колії статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» (п. 1.1), дистанція є відокремленим структурним підрозділом юридичної особи статутного територіально-галузевого обєднання Південна залізниця. Дистанція не є юридичною особою (п. 1.2).

Отже, відповідачем по справі може бути юридична особа, а не її структурний підрозділ. Тому, позовні вимоги можуть бути задоволені лише до відповідача - статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця».

Оскільки ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення є обовязком суду, суд першої інстанції мав вирішити питання про задоволення позову, стягнення моральної шкоди та судових витрат із статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця», яка є відповідачем по справі, незалежно від того, що позивач у позовній заяві також вказав у якості відповідача ОСОБА_3 дистанцію колії та просив із неї стягнути моральну шкоду. За таких обставин будь-яким чином принцип диспозитивності не порушується.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги та змінити рішення суду першої інстанції, а саме: стягнути 300 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати із статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» та виключити із абзацу першого резолютивної частини посилання на задоволення позову до ОСОБА_3 дистанції колії.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» задовольнити частково.

Виключити із абзацу першого резолютивної частини рішення вказівку на часткове задоволення позову до ОСОБА_3 дистанції колії.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 4 листопада 2009 року у частині стягнення на користь ОСОБА_2 із ОСОБА_3 дистанції колії Статутного територіального галузевого обєднання «Південна залізниця» моральної шкоди у сумі 300 грн. та судових витрат змінити.

Стягнути із статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» на користь ОСОБА_2 300 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» на користь держави судові витрати, а саме державне мито у розмірі 51 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий суддя В.М. Антонов

Судді: В.П. Пікуль

ОСОБА_4

З оригіналом вірно

суддя В.П. Пікуль