АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого Панченка О.О.

Суддів: Триголов В.М., Бондаревської С.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного Управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації Полтавської області

на постанову Київського районного суду м.Полтави від 22 лютого 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації Полтавської області про стягнення недоплаченої допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи .

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Київського районного суду м.Полтави від 22 лютого 2010 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до Головного Управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації Полтавської області про стягнення недоплаченої допомоги на оздоровлення, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи .

Визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення щодо відмови у виплаті ОСОБА_3 належних сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік та недоотриманої суми одноразової компенсації учасникам аварії на ЧАЕС.

Зобовязано Головного Управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації Полтавської області

виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік, відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які повинні обраховуватись із встановленої на дату фактичної виплати мінімальної заробітної плати.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виплатити суму недоотриманої одноразової компенсації при встановлення йому другої групи інвалідності відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що діяли в межах повноважень, передбачених чинним законодавством та в межах бюджетних асигнувань.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, та інвалідом ІІ групи по захворюванню, повязаному з Чорнобильською катастрофою , що підтверджується відповідними довідками.

Згідно абзацу 2 ч. 4 ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.96 р. № 230/96-ВР щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам ІІ групи в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, абзацом третім частини першої ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « від 28.02.1991 року № 796 ХІІ передбачено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім»ям , які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов»язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах : інвалідам 2-оі групи 45 мінімальних заробітних плат.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2 - 4, 6 - 8, 10 - 18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20 - 22, 24 - 34, підпунктів 1 - 6, 8 - 12 пункту 35, пунктів 36 - 100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, а тому відповідач з 22 травня 2008 року під час обчислення компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи повинен був керуватися статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06.06.96 р. N 230/96-ВР.

Відповідно до ч. 7 ст. 48 вищевказаного Закону України, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Крім того, колегія суддів, вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної допомоги, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду та вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного Управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації Полтавської області - відхилити.

Постанову Київського районного суду м.Полтави від 22 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ :