Справа № 2-183/2010.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2010 року Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської областї, в складі:

головуючого судді - Бараненка С.М.,

при секретарі Шкурат О.Г.,

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Новгород- Сіверський цивільну справу за позовом Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про виселення з жилого службового приміщення,-

в с т а н о в и в :

Новгоро-Сіверська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 Валерійовичапро виселення з жилого службового приміщення, мотивуючи позов тим, що 18 - тня 2008 року працівнику Н-Сіверської районної прокуратури ОСОБА_1 міська рада надала мнокімнатну службову квартиру АДРЕСА_1 'ласті.

У лютому 2010 року відповідач був переведений працювати до прокуратури Борзнянського галону Чернігівської області, але в добровільному порядку повертати отримане службове житло домовився, мотивуючи відмову тим, що за місцем нової роботи він не отримав житла та трудових з відносин з прокуратурою Чернігівської області не припинив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав в повному обсязі та до викладеного в позовній заяві додав, що службова квартира відповідачу надавалась для бслуговування Н-Сіверського району і це квартира житлового фонду Н-Сіверської міської ради. На даний час на обліку на службове житло перебувають три співробітники прокуратури Н- Лверського району, але вільного житла немає, а відповідач звільняти службове житло не бажає, відповідач просив перевести вказану квартиру зі службової в житловий фонд і тоді б він мав -раво квартиру приватизувати, але депутати були проти. В рішенні зазначено, що квартира -адавалась працівнику Н-Сіверської прокуратури і припинивши трудові відносини з вказаною прокуратурою відповідач втратив право на проживання у службовій квартирі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі і пояснив суду, що згідно ст. 125 ч.4 ЖК України його не мають права виселяти без надання іншого житла, так-як він не припинив трудових відносин з прокуратурою Чернігівської області, а прокуратура Н- Сіверського району не є юридичною особою. Коли отримував квартиру то знав, що надають службове житло і отрумував ордер. По новому місцю роботи він житла не отримував.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши зібранні по справі докази Суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 317 ч.І ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Згідно ст. 319 ч.І ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно рішення Новгород-Сіверської міської ради від 26 червня 2008 року № 134 - квартиру № 2 по вул Свободи,3 переведено до службового житлового фонду Новгород-Сіверської міської ради /а.с. 30/.

Згідно рішення Новгород-Сіверської міської ради від 17 липня 2008 року № 158 - надати службову квартиру АДРЕСА_2 жилою площею 15,6 м. кв. слідчому районної прокуратури ОСОБА_1, який проживає один в найманій квартирі /а.с. 31/.

Згідно корінця ордера на житлове приміщення виданого ОСОБА_1 - ордер ОСОБА_1 отримав 18.07.2008 року /а.с.20/.

Згідно довідки прокуратури Н-Сіверського району від 03.03.2010 року № 346 вих.Ю ОСОБА_1 переведений до прокуратури Борзнянського району в лютому 2010 року /а.с.18/.

Згідно ст. 124 ЖК України - робітники, службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 125 ч.4 ЖК України - без надання іншого жилого приміщення у випадках, передбачених у ст. 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, що звільнені з посади, у зв'Язку з яким їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення.

Виходячи з норм вище вказаних статей ЖК України, не може бути виселена особа, що в гнена з посади, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, г ддізацією, які надали це приміщення.

Згідно зі ст. 118 ЖК України, службові жили приміщення призначаються для заселення - лдянам, які за характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або 'юг ~изу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого Комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 121, 122 ЖК України , службові жилі приміщення надаються за рішенням и іністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої дративної та іншої громадської організації. Єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення є спеціальний ордер, який видається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів на підставі рішення про надання службового жилого приміщення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 1 квітня 1985 р. Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, у справах про виселення зі службових жилих приміщень необхідно і . оновлювати, чи віднесено спірне жиле приміщення до службових. При цьому слід виходити з того, що приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду вважаються . жбовими з часу винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті : оди про включення їх до числа службових, а в будинках колгоспів - з часу затвердження виконавчим комітетом відповідної Ради рішення загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених.

Аналізуючи в сукупності вище викладена суд остаточно приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, так-як в даному випадку відповідач з позивачем в тудових відносинах ніколи не перебував, службову квартиру, яка є власністю позивача тоимував, як слідчий Н-Сіверської районної прокуратури, тобто в даному випадку Н-Сіверська ська рада використала надане їй право передбачене ст. 324 ч. 2 ЦК України і надала відповідач) службове житло у відповідності до ст. 118 ЖК України, як слідчому прокуратури Н-Сіверського : люну для виконання своїх службових обовязків відповідачем саме на території Н-Сіверського гайону Чернігівської області і коли відповідач припинив працювати в прокуратурі Н-Сіверського гайону то позивач, як власник має повне право вимагати повернення службового житла відповідачем, адже Н-Сіверська міська рада не зобовязана забезпечувати і в подальшому службовим житлом всіх працівників прокуратури, які припинили працювати в прокуратурі Н- .'іверського району і були переведені працювати в іншу місцевість на значну відстань з тих чи нших причин, так-як на посади, які вони займали було призначено інших співробітників і які на даний час перебувають на квартирному обліку і потребують забезпечення службовим житлом, як працівники Н-Сіверської прокуратури /а.с. 17 /.

Не отримання по даний час службового чи іншого житла відповідачем по місцю нової доботи в прокуратурі Борзнянського району Чернігівської області ніяким чином не залежить від лозивача.

Судові витрати по справі необхідно вирішити у відповідності до ст. 88 ЦІТК України.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 324 ЦК України, ст. ст. 118-124 ЖК України,ст,215 ЦПК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України Суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 виселити із службової квартири № 2 по вул. Свободи.З м. Новгород-Сіверський Чернігівської області без надання іншого жилого приміщення та зобов'язати його повернути Новгород-Сіверській міській раді Чернігівської області" вказану квартиру у належномутехнічному та санітарному стані.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Новгород-Сіверській міській га_2н Чернігівської області 37 грн. в рахунок повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 8, 5 грн. державного мита.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новгород- зерський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення, заяви - з апеляційне оскарження, та протягом двадцяти днів після подання заяви на апеляційне .оскарження апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне .харження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: С.М. Бараненко