Справа №22-ц-443/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В.О.,

суддів - Лузан Л.В., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану через його представника ОСОБА_3,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми Сумської області від 13 січня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватні нотаріуси Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8,

про визнання договорів купівлі-продажу недійсними і повернення нерухомого майна,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.01.2010 р. у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за необгрунтованістю.

Скасовано забезпечення позову про накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 за ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.05.2007 р.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не зявились, проте в судовому засіданні їх інтереси представляли їх представники за дорученням, а саме, ОСОБА_3М.( т.1 ас.26, 217, т.2 ас.1), ОСОБА_9 (т.1 ас.163), ОСОБА_10 (т.1 ас. 251), тому відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК України вищеназвані сторони у справі вважаються належним чином повідомлені про час і місце судового засідання. Названі представники висловили думку про можливість розгляду справи у відсутності сторін, інтереси яких вони представляють.

Треті особи у справі приватні нотаріуси Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8 також належним чином сповіщені про час і місце судового засідання, про що свідчать розписки про вручення їм повісток ( т.1 ас. 61-86).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_2 просив суд визнати недійсним договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 23 лютого 2007 року, від 13 квітня 2007 року та від 29 травня 2007 року та повернути йому квартиру ( ас. 2, 77, 151).

Як на підставу позову позивач посилався на положення ст. 225 ЦК України та обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що укладаючи оскаржувані договору він перебував у такому стані, що не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати внаслідок нетверезого стану та постійного зловживання спиртними напоями, активної залежності від спиртного.ас.150, 151

Постановлюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності тих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх позовних вимог.

Проте з такими висновками суду колегія суддів погодитись не може, так як вони зроблені внаслідок неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідності висновків суду обставинам справи. У звязку з цим колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в даній справі оспорюється законність укладення договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, яка має три житлові кімнати, житловою площею 41,8 кв.м., загальною площею 58,65 кв.м. Квартира знаходиться в центральній частині міста Суми (т.1 ас.5,6).

ОСОБА_2 набув право власності на спірну квартиру на підставі свідоцтва про право власності, яке було видане виконкомом Сумської міської ради 15 лютого 2007 року. Підстава видачі свідоцтва - рішення від 20 червня 2000 року за № 295 (т.1.ас.60). З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 проживав у спірній квартирі більше двадцяти років (ас. 9). Іншого житла він не має .

Під час розгляду справи судом було встановлено, що відносно названої квартири укладались договори купівлі-продажу при наступних обставинах.

23 лютого 2007 року між ОСОБА_2 - «Продавцем» та ОСОБА_4 -«Покупцем» був укладений договір купівлі-продажу 2/3 частин квартири АДРЕСА_3. за 13 000 грн., які, як зазначено в п. 4 договору, «Продавець» отримав при оформленні договору ( ас.62).

13 квітня 2007 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4- «Продавцями» та ОСОБА_5 -«Покупцем» був укладений договір купівлі-продажу вищеназваної квартири АДРЕСА_3. за 18 874 грн. 00 коп. Відповідно до п.3 договору «Продавці» отримали гроші від «Покупця» відповідно до належних їм часток кожен до підписання договору ( ас.3).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу ОСОБА_5 з 16 листопада 2007 року має прізвище Лазаренко (т.1 ас. 244).

В цей же день, тобто, 13 квітня 2007 року між ОСОБА_11 - «Продавцем» та ОСОБА_2 - «Покупцем» був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними побутовими будівлями, який розташований в с. Кекине Сумського р-ну Сумської області, по вул. Леніна № 25 на приватизованій земельній ділянці, а саме, житловий деревяний обшито ДВП будинок «А-1», житлова площа якого 28,7 кв.м., загальна площа 49,9 кв.м. та надвірні господарчі, побутові будівлі: кухня «Б», сарай «В» - ш.бетон, сарай «Г», погріб «Д», вбиральня «Е», погріб «пг» - цегляні, погрібник «Ж» - дерево, навіс «З», навіс «И», огорожа № 1-3 дошки, навіс «К» - дошки, залізо.

Продаж названого житлового будинку з надвірними побутовими будівлями за домовленістю сторін вчинявся за суму 21 440 грн.(т.1 ас.174, 183).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_11 стверджував про те, що разом з житловим будинком він мав намір продати і земельну ділянку, на якій будинок розташований, але чому не був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, він пояснити не зміг.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 травня 2007 року була накладена заборона на відчуження спірної квартири АДРЕСА_3 (т.1 ас. 28, 39, 38, 30, 27).

Проте, 29 травня 2007 року між ОСОБА_5 - «Продавцем» та ОСОБА_6 - «Покупцем» був укладений договір купівлі-продажу вищеназваної квартири АДРЕСА_3 за 23 404 грн. 00 коп., відповідно до п. 2.2 договору «Продавець» отримала гроші повністю до підписання договору (т.1 ас.50).

ОСОБА_6 суду пояснив, що він був з 1980-х років добре знайомий з чоловіком ОСОБА_5, а з ОСОБА_5 познайомився біля 5-ти років тому. Крім того ОСОБА_6 пояснив, що спірна квартира до цього часу знаходиться в такому стані, як він її купив у ОСОБА_5. Квартиру він не прибирав і ремонт в ній не робив, так як після купівлі квартири йому стало відомо про те, що відносно неї є спір в суді.

На підставі названих договорів право власності на спірну квартиру реєструвалось у реєстрі права власності на нерухоме майно відповідно за ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

З пояснень працівника агенства «Недвижимость для ОСОБА_12» ОСОБА_13 вбачається, що в лютому 2007 року до агентства звернулись ОСОБА_2 і ОСОБА_4 з приводу продажу ОСОБА_4 двох кімнат квартири. У ОСОБА_2 не було документів на квартиру, тому було нотаріально оформлене доручення і вона почала займатись оформленням документів. З цього приводу 29 березня 2007 року між приватною сервісно-побутовою фірмою «Недвижимость для ОСОБА_12»-з одного боку та ОСОБА_4- з іншого був укладений договір про надання послуг. З названого договору вбачається, що хоча в ньому стороною договору також зазначений ОСОБА_2, проте договір ним не підписаний (ас. 19, 25 матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справа ).

Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до розяснень, даних в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобовязаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

При вирішенні даної справи колегія суддів враховувала також судову практику, яка склалася щодо застосування положень ст. 225 ЦК. Зокрема, названа норма права застосовується до правочинів, які вчинені дієздатною особою, але за обставин, що свідчать про тимчасову наявність у неї такого стану, який призводить до дефектів у формуванні внутрішньої волі та її справжнього волевиявлення. За ст. 203 ЦК однією з умов чинності правочину є дотримання вимоги закону про те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У ч. 1 ст. 225 ЦК законодавець визначив умови фактичного стану, які не дозволяють дієздатній фізичній особі адекватно виразити свою волю щодо вчинюваного правочину.

Для визнання правочину таким, що має дефекти волі і волевиявлення, а врешті є недійсним, необхідна наявність хоча б одного з двох фак¬торів, які мали місце в момент вчинення правочину, а саме: дієздатна фізична особа не усвідомлювала значення своїх дій або не могла керувати ними. З метою встановлення такого стану громадянина в момент вчинення правочину суд може призначити судово-медичну експертизу. Проте наявність (відсутність) такого стану може бути доведена й іншими допустимими доказами.

Причини стану особи, при якому вона не усвідомлювала значення своїх дій або не могла керувати ними, можуть бути різними: сильне нервове хвилюван¬ня, тимчасовий психічний розлад, травма, больовий шок, сильне алкогольне чи наркотичне сп'яніння тощо. Самостійне приведення фізичної особи у та¬кий стан не перешкоджає можливому визнанню укладеного нею правочину недійсним.

Проаналізувавши наявні у справі докази колегія суддів прийшла до висновку про те, що є підстави вважати доведеним позов ОСОБА_2 в тій частині, що на час укладення ним вищеназваних договорів по продажу своєї квартири він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а також що спірна квартира підлягає поверненню ОСОБА_2 При цьому колегія суддів виходить з наступного.

З пояснень представника позивача - ОСОБА_3, яка є його двоюрідною сестрою, показів свідків та інших матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є постійним мешканцем м. Суми. З 1980 р. по 2001 р. він перебував у шлюбі, розвівся. Мав сина, ІНФОРМАЦІЯ_2, який загинув. Рідний брат і батьки померли. Також ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_2, будучи у нетверезому стані, веде себе тихо, ні з ким не конфліктує і що така його поведінка давала можливість його родичам заселяти у дві кімнати квартирантів, а на кошти, які вони платили, утримувати всю квартиру.

З грудня 1979 року ОСОБА_2 працював на ВАТ «СМНВО ім.Фрунзе» на посаді інженера-конструктора. 01 вересня 2003 року був звільнений за згодою сторін. Після цього ніде не працював. Відповідно до характеристики, виданої за останнім місцем роботи, ОСОБА_2 проявив себе грамотним, трудолюбивим спеціалістом, здатним вирішувати складні інженерні завдання. Доброзичливий, стриманий… З середини 2003 року неодноразово був у нетверезому стані ( т.1 ас.95 «г» ).

ОСОБА_2 з 09.01.2002 р. по 14.01.2002 р. пройшов курс стаціонарного лікування в нарковідділенні, після цього був взятий на диспансерний облік в Обласний наркологічний диспансер з діагнозом хронічний алкоголізм. Перебував на обліку до 2006 року, був знятий з обліку у звязку з відсутністю відомостей про хворого (т.2 ас.25-33). З медичної карти стаціонарного хворого, із запису за 14 січня 2002 року вбачається, що хворий кожний день вживає алкоголь, інструкції медперсоналу не виконує…хворий грязний, має вигляд бомжа, установки на тверезість не має, виписаний за порушення режиму ( т. 2 ас. 28 зворот).

З пояснень ОСОБА_2, його представника, показів свідків та документів з останнього місця роботи позивача вбачається, що ОСОБА_2 став зловживати спиртними напоями після загибелі його сина.

В 2003 році неодноразово затримувався на роботі у нетверезому стані (т.1 ас114-124, т.2 ас.55).

В 2004 році померла мати ОСОБА_2, після цього він залишився проживати у спірній квартирі один.

Зокрема, з показів свідка ОСОБА_12, керівника ОСОБА_2М за останнім місцем роботи, вбачається що …«ОСОБА_2Н ….начал увлекаться алкогольными напитками. Он, как руководитель, не один раз предупреждал ОСОБА_2Н и вынес выговор, вместе с профсоюзом отправили его на лечение от алкоголя, но лечение ему не помогло. После трагической смерти его сына он совсем запил, после чего, будучи хорошим специалистом, он совсем потерял квалификацию и в 2003 году его пришлось увалить за недееспособностью. …..ОСОБА_14 несколько раз понижали в должности и уволили, потому что он не мог исполнять работу …В трудовой книге записано, что ОСОБА_14 уволен по собственному желанию, потому что мы пошли ему навстречу…. На рынке я его встречал примерно в марте 2004 г.,… он на вопросы отвечал неадекватно ».

Свідок ОСОБА_15, рідна тітка ОСОБА_2, суду показала, що знає позивача з народження. Після того, як він розвівся з дружиною, а потім загинув його син, ці події дуже вплинули на нього і він запив. А після смерті її сестри матері позивача, він став страждати сильною алкогольною залежністю, ніде не працював, коштів для існування не мав. Вона, тобто свідок ОСОБА_15, знаходила для нього квартирантів, і за ті кошти, які платили квартиранти, вона оплачувала квартиру.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що ОСОБА_2 є його племінником. Свідок провідував ОСОБА_2, давав гроші, але коли побачив, що він їх пропиває, гроші перестав давати, а купував і відносив йому продукти.

Таким чином колегія суддів вважає, що наявні у справі докази свідчать про те, що на початку 2000-х років ОСОБА_2 став зловживати спиртними напоями, у січні 2002 року йому офіційно був виставлений діагноз «хронічний алкоголізм». З 2003 року ОСОБА_2 ніде не працював, весь спосіб життя його зводився до зловживання спиртними напоями.

ОСОБА_2 неодноразово визнавав, що після звільнення його з роботи в 2003 році єдиним джерелом його існування були кошти, які платили квартиранти, крім того він постійно збирав на вулиці і здавав пусті пляшки, отримував продукти харчування від родичів, а останні два-три місяці перед укладенням спірних угод від ОСОБА_4, який, крім того, постійно купував йому спиртні напої.

Під час досудового слідства по кримінальній справі ОСОБА_4 визнавав той факт, що на протязі всього часу знайомства з ОСОБА_2 і проживання у його квартирі ОСОБА_2 практично кожен день вживав спиртні напої, на вулицю виходив рідко, один раз у два-три дні, у стані алкогольного спяніння по квартирі пересувався погано.

Обставини, повязані з укладенням ОСОБА_2 договорів купівлі-продажу спірної квартири є наступними.

За 2-3 місяці до укладення першого договору куплі-продажу ОСОБА_2 познайомився з ОСОБА_4 і останній поселився у квартирі ОСОБА_2

З показів допитаних у справі свідків, з пояснень самого ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вбачається, що в цей час ОСОБА_2 не мав ніяких грошових коштів, проте практично весь час був у нетверезому стані.

23 лютого 2007 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_4 2/3 частини спірної квартири за 13 000 грн.

13 квітня 2007 року ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4, кожен свою частку, продали спірну квартиру ОСОБА_5 за 18 874 грн.

В цей же день, тобто, 13 квітня 2007 року, був укладений договір, за яким ОСОБА_11 продав ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними побутовими будівлями в с.Кекине Сумського р-ну Сумської області, по вул. Леніна № 25 за 21 440 грн.

З паспорту ОСОБА_2 вбачається, що 17 квітня 2007 року він був знятий з реєстрації у спірній квартирі. Проте з пояснень ОСОБА_2 під час досудового слідства по кримінальній справі та під час проведення органами міліції перевірки по фактику незаконного заволодіння його квартирою вбачається, що він категорично заперечує факт написання заяви про зняття з реєстрації та звернення з цього приводу до відповідної установи.

Встановлено, що 19 квітня 2007 року біля 08.30 год. ранку у своїй, на даний час спірній квартирі, ОСОБА_2 був побитий невідомими особами. В цей же день, зранку, ОСОБА_4 приймав заходи по перевезенню майна ОСОБА_2 в житловий будинок с. Кекіно.

Після побиття 20 квітня 2007 року ОСОБА_2 був обстежений у травмпункті Сумської міської клінічної лікарні, в результаті обстеження був поставлений діагноз «ЗТТК. Перелом ІУ, У ребер слева. Пневмоторакс. Перелом локтевого отростка правой локтевой кости со смещением» (т.1ас.14). За результатами флюорографії від 24 квітня 2007 року у ОСОБА_2 були виявлені «множественные переломы ребер справа» (т.1ас.13).

З акту судово-медичного обстеження від 25 квітня 2007 року вбачається, що, зі слів ОСОБА_2, 19 квітня 2007 року у своїй квартирі біля 09 години ранку він був побитий невідомими особами. При обстеженні ОСОБА_2 судмедекспертом були виявлені такі пошкодження : « В области грудной клетки справа обширный кровоподтек идущий от подмышечной линии по поясничной 28х26 см. фиолетово-зеленоватого цвета. В области правой верхней конечности гипсовая повязка. Движения ограничены, находится на стационарном лечении в торакальном отделении с 20.04.2007 с диагнозом : «ЗТГК, перелом 4-5 ребер справа. Посттравматический гемоторакс справа. Закрытый перелом правого локтевого отростка со смещением, обширная подкожная гематома предплечья и правой кисти. Повреждение связок правого лучезапястного сустава. «Продолжает лечение». Указанные телесные повреждения образовались от действия тупых предметов, с ограниченной поверхностью, о чем свидетельствует характер повреждений. Данные телесные повреждения не являлись опасными для жизни, требуют длительного лечения, свыше 21 дня и по этому относятся к средней степени тяжести телесных повреждений. Имевшиеся телесные повреждения могли образоваться в срок, указанный в направлении, что подтверждается стадией развития повреждений и записями в меддокументации» (т.1 ас. 11-12).

Постановою дізнавача ВД Ковпаківського ВМС МВ від 25 квітня 2007 року була порушена кримінальна справа за фактом завдання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень за ознакками ч.1 ст. 122 КК України. Відповідною постановою від 25 червня 2007 року провадження по кримінальній справі було зупинене до встановлення особи, яка скоїла злочин.

Під час досудового слідства по кримінальній справі ОСОБА_2 пояснив наступне: « …в конце декабря 2006 г. ко мне домой пришел мужчина цыганской национальности, … что будет у меня жить, оплачивать квартиру и покупать продукты питания и что зовут его ОСОБА_4. С собой у ОСОБА_4 была одна сумка, вещей у него было немного, ОСОБА_4 рассказывал что он работает на Центральном рынке, продает обувь. После чего я дал ОСОБА_4 ключи от своей квартиры, утром он уходил поздно на работу, вечером возвращался с работы поздно и каждый день приносил мне бутылку водки и другие спиртные напитки, со мной ОСОБА_4 никогда не пил и не ел, а пил только пиво, которое он сам покупал. Артур, спустя некоторое время, привел в квартиру женщину цыганской национальности, они вместе сидели в его комнате, о чем они разговаривали, я не знаю. Спустя некоторое время, примерно в январе 2007 г., ОСОБА_4 попросил меня, что бы я ему отписал две комнаты своей квартиры и он будет оплачивать коммунальные услуги по квартире, а так же будет покупать продукты питания и содержать меня, на его просьбу я согласился. На следующий день ОСОБА_4 привел женщину-нотариуса у которой были бланки, на две комнаты, бланк был официальный но я его не читал, а только поставил свою подпись, где показала женщина. Перед тем как отписать две комнаты ОСОБА_4, он попросил у меня взять справку у председателя кооператива, о том что квартира принадлежит мне, после чего я взял данную справку и отдал ему. Оригиналы документов на мою квартиру находились у моих родственников, ОСОБА_17Д…. После того, как я отдал ОСОБА_4 справку о том что квартира принадлежит мне, он попросил у меня остальные документы на квартиру, которых у меня не было, затем я позвонил ОСОБА_18 и спросил о документах, на что она ответила, что документов на мою квартиру у нее нет. Спустя некоторое время, ОСОБА_4 пообещал мне, что купит за свои деньги дом в с. Постольном на мое имя и мы будем жить в нем вместе, но свою квартиру АДРЕСА_4 я не собирался продавать. 18.04.2007 г. ко мне домой ОСОБА_4 привел женщину цыганской национальности, которая стала собирать мои вещи в мешки, которые они принесли, я вещи не собирал. На следующий день 19.04.2007г. ОСОБА_4 сообщил мне, что купил дом в с. Постольном и что мы переезжаем. Спустя некоторое время, я выглянул в окно и заметил, что подъехала грузовая машина, в квартиру зашли люди, примерно около 10 человек и частично стали выносить вещи на улицу. После чего мне предложили выпить спиртного за переезд в новый дом. До этого момента я чувствовал себя нормально, у меня ничего не болело, боли в боку не было. После того как я выпил, я перестал контролировать свои действия и ничего не осознавал, я был в сознании но свои действия адекватно не осознавал. Только через несколько дней нахождения в ЦГБ я стал частично вспоминать события происходившие со мной, перед тем как попал в больницу. При этом я вспоминал, что 19.04.2007 г. до того, когда приехала машина со мной все было нормально, рука не болела, а так же не болел и бок. Так же я помню «смутно» что у меня было такое ощущение что в моей квартире в коридоре меня били двое человек, но описать их примет я не могу. Так же хочу дополнить, что как пришли мои родственники с участковым и как забирали меня в отделение милиции я не помню, хотя я находился в сознании. Со слов моей сестры, ОСОБА_19, в отделение милиции я шел самостоятельно, а так же жаловался на боли в боку, но это я не помню. Кроме того, только в больнице от своей сестры я узнал, что моя квартира по ул. Садовая, 32/89 уже продана, хотя никаких документов и договоров о продаже квартиры я не подписывал и никакие деньги от продажи квартиры я не получал, никакой доверенности о представлении моих интересов о продаже я не подписывал».

Під час досудового слідства ОСОБА_4 частково підтвердив пояснення ОСОБА_2 Зокрема, ОСОБА_4 показав наступне: «В начале 2007 г. на Центральном рынке я познакомился с ОСОБА_14, в ходе разговора с ним я пояснил, что ищу квартиру, после чего он предложил пожить у него. Примерно с февраля 2007 г. я стал проживать у ОСОБА_14 на квартире. За время проживания я платил ОСОБА_14 деньги в сумме 200 грн., а так же я покупал продукты питания для нас, спиртных напитков я ему не покупал. Спустя некоторое время ОСОБА_14 предложил купить у него две комнаты в его квартире. После чего мы пошли к нотариусу по ул. Горького, где мы с ОСОБА_14 оформили договор купли-продажи на две комнаты в его квартире. В присутствии нотариуса я передал ОСОБА_14 деньги в суме 12600 грн. Примерно в апреле 2007 г. я предложил ОСОБА_14 продать квартиру, он согласился. После чего ОСОБА_14 восстановил документы на его квартиру, так как без документов мы не могли оформить договор купли-продажи квартиры. После восстановления документов мы пошли к нотариусу по ул. Петропавловская, где оформили договор купли-продажи квартиры, после оформления сделки, деньги в сумме 36 тыс. долларов США были у меня. После чего с этих денег я купил частный дом в с. Кекино Сумского р-на., за данный дом я заплатил 10 тис. долларов США. После покупки дома я сообщил ОСОБА_14, что купил ему дом, который раньше мы смотрели с ОСОБА_14, он ему понравился и он решил в него переехать. Затем на рынке, я встретил четырех мужчин и женщину, ранее не знакомых, которым предложил помочь собрать вещи, за эту услугу я заплатил 200 грн. 19.04.2007 г. в первой половине дня пришли мужчина и женщина, которые стали собирать вещи в квартире. После того я вызвал грузовое такси, номера службы не помню, затем погрузили в нее вещи из квартиры. В тот момент когда грузили вещи, приходили родственники ОСОБА_14 и забрали его. После чего мы отвезли вещи, которые находились в автомобиле, в с. Кекино Сумского р-на. С того момента как я отвез вещи в с. Кекино, с Дмитрием не встречался».

З матеріалів справи також вбачається, що після вищеназваного побиття, з 20 квітня 2007 року по 27 квітня 2007 року, ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в торокальному відділенні Сумської міської клінічної лікарні № 1 з діагнозом : «Сполучена травма. Закрита травма грудної клітини. Перелом Перелом УІ-Х ребер справа. Гемоторакс справа.Перелом правої променевої кістки. Хронічний алкоголізм. Алкогольна енцефалопатія. Алкогольний гепатит. Рекомендовано лікування у нарколога (т.1 ас.14-25, 95з).

Після цього ОСОБА_2 перевели на лікування до іншого лікувального закладу, а саме, з 27 квітня 2007 року по 14 травня 2007 року він знаходився на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії Сумського обласного наркологічного диспансеру з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголем. Синдром залежності. Активна залежність. Поєднана травма (перелом 2-10 ребер зправа), закритий перелом лівого ліктьового відростка (т.1 ас.109-110; т.2 ас.12).

Колегія суддів вважає, що факт необхідності переведення ОСОБА_2 27 квітня 2007 року на лікування до спеціалізованого закладу - відділення інтенсивної терапії Сумського обласного наркологічного диспансеру з названим діагнозом при наявності у нього інших невилікуваних захворювань (переломів ребер та ін.) є ще одним підтвердженням доводів ОСОБА_2 про те, що у нього були виявлені стійкі зміни у стані здоровя, повязані з багаторічним зловживанням ним спиртними напоями, які неможливо було вилікувати у загальній лікарні і потребували застосування до нього спеціалізованого лікування, і такий стан здоровя спостерігався у нього через два місяці після укладення першого договору (23 лютого 2007) та через два тижні після укладення другого договору (13 квітня 2007 року). При цьому слід враховувати і той факт, що через декілька днів після укладення другого договору ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні і за даними медичної документації спиртного не вживав.

Колегія суддів вважає, що вищенаведені обставини дають підстави визнати такими, що заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 та його представника про те, що на час укладення договорів купівлі-продажу спірної квартири він страждав хронічним алкоголізмом, був алкогольно залежною людиною, внаслідок практично щоденного вживання спиртних напоїв неадекватно сприймав події, які відбувались у його житті і укладав оспорювані договори, не усвідомлюючи значення своїх дій та не будучи здатним керувати ними.

Враховуючи зацікавленість ОСОБА_4 в укладенні оспорюваних договорів, яка проглядається по матеріалам справи, а також приймаючи до уваги покази допитаних у справі свідків, пояснення самого ОСОБА_4, колегія суддів вважає правдивими пояснення ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_4 постійно купував йому спиртні напої та «тримав його напідпитку» та що саме в такому стані він укладав оспорювані договори.

Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 02 серпня 2010 року ОСОБА_2 на момент складання та підписання договорів купівлі-продажу не страждав хронічним психічним захворюванням, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Як на підставу для такого висновку експерт послався на те, що у наданій медичній документації відсутні будь-які обєктивні дані про наявність у ОСОБА_2 продуктивних психотичних розладів (галюцинації, маячні ідеї, тобто ознаки психозу) або вираженого зниження памяті на інтелекту (недоумства) (т.2 ас.51).

Колегія суддів вважає що такий висновок експерта не є беззаперечним доказом відсутності у ОСОБА_2 «психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Синдрома залежності. Активної залежністі F10/24», оскільки такий діагноз був йому поставлений у період з 20.04.2007р. по 14.05.2007 р. лікарями двох медичних закладів, в тому числі і спеціалізованого, які, можливо, під час заповнення медичної документації не у повній мірі виклали у ній усі медичні показники такого стану ОСОБА_2, що при проведенні експертизи дало експерту підстави для висновку про те, що обєктивні дані про наявність цього стану у медичній документації відсутні.

Крім того колегія суддів вважає, що сам по собі факт відсутності у ОСОБА_2 за висновком експерта хронічних психічним захворювань та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не спростовує його доводів та наданих з цього приводу доказів про те, що при підписанні договорів він був у нетверезому стані, а також внаслідок зловживання спиртними напоями, практично, кожного дня на протязі декількох місяці перед складанням оспорюваних договорів він знаходився у такому стані, що не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

При вирішення справи колегія суддів виходить з того, що відповідно до положень ч.6 ст.147 ЦК України експертний висновок є не беззаперечним фактом, а одним із доказів, який повинен оцінюватись у сукупності з іншими доказами у справі.

У звязку з наведеним колегія суддів дає перевагу, як доказу, змісту медичної документації двох медичних закладів, в тому числі і спеціалізованого, відповідно до якої через невеликий проміжок часу, який минув після укладення оспорюваних договорів, при огляді і лікуванні ОСОБА_2 лікарі прийшли до висновку про те, що він страждав «психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю. Мав синдром залежності, активну залежність F10/24».

Пояснення відповідачів у справі та нотаріусів, які укладали оспорювані договори, колегія суддів не може покласти в обгрунтування свого рішення, так як вважає названих осіб зацікавленими в результатах розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню позов ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу від 29 травня 2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, так як діюче законодавство не передбачає можливості визнання недійсними наступних правочинів за позовами власників майна щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Про таке йдеться і в п.10 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

У даній справі ОСОБА_2 також заявляв позов про повернення йому квартири. При вирішенні даного позову колегія суддів в першу чергу керується обставинами, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а не посиланнями позивача на певну норму закону, яку суд може змінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Таким чином колегія суддів вважає, що названий віндикаційний позов підлягає задоволенню на підставі вимог п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України, відповідно до якого якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Встановлено, що спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_2 внаслідок укладення ним угод, які є недійсними. Крім того колегія суддів приймає до уваги той факт, що на час укладення 29 травня 2007 року договору купівлі-продажу, за яким ОСОБА_6 купив спірну квартиру, існувала ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 травня 2007 року, якою була «накладена заборона на проведення дій, що направлені на перехід права власності або користування, а також на закладення в залог чи іншим чином направлених на відчуження квартири АДРЕСА_3» (т.1 ас. 28, 39, 38, 30, 27).

У звязку з наведеним ОСОБА_6 необхідно зобовязати повернути ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2.

Крім того, задовольняючи віндикаційний позов колегія суддів вважає за необхідне постановити рішення щодо анулюваня в реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та поновлення реєстрації прав власності на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_2, за ОСОБА_2

За договорами, які визнаються недійсними, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до положень ч.1 ст. 216 ЦК України, застосувати реституцію.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, п. 3 ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через його представника ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми Сумської області від 13 січня 2010 року у даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 23 лютого 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 642, відповідно до якого ОСОБА_2 продав ОСОБА_4 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 за 13 000 (тринадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 13 000 грн. в рахунок повернення суми, отриманої за договором купівлі-продажу, укладеним 23 лютого 2007, зареєстрованим в реєстрі за № 642.

Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу, укладений 13 квітня 2007 року посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 1175, в частині продажу ОСОБА_2 ОСОБА_20 ОСОБА_21 1/3 частини квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 6 291, 33 грн. в рахунок повернення суми, отриманої за договором купівлі-продажу, укладеним 13 квітня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1175.

Анулювати в реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Поновити реєстрацію прав власності на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_2, за ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 203 грн. 84 коп.- повернення витрат по сплаті судового збору і 120 грн.- повернення сплачених витрат на ІТЗ.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 101 грн. 92 коп.- повернення витрат по сплаті судового збору і 60 грн.- повернення сплачених витрат на ІТЗ.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити у звязку з їх необгрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -