12.10.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-7216/2010р. Головуючий в І інстанції: Іванцова Н.К,
Категорія: 57 Доповідач: Фурман Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня місяця «12» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Стародубця М.П.

Суддів: Воронцової Л.П.

ОСОБА_1

при секретарі: Остренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 01 вересня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Позивач зазначала, що відповідно до Закону України від 18.11.2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» вона є дитиною війни. Ст. 6 зазначеного вище Закону дає їй право на щомісячну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яку вона не отримує.

Просила зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона (далі - Управління) провести нарахування та виплату щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2008 року по 21.05.2008 рік, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 рік, за 2009 рік та за 2010 рік, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 01 вересня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано Управління здійснити перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_2 на 30% мінімального розміру пенсії за віком з розрахунку за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 рік, з 01.01.2009 року по 01.09.2010 рік, стягнуто з відповідача па користь ОСОБА_2 45,50 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначило, що суд не звернув увагу на відсутність фінансування зазначеного підвищення пенсії та відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на відповідні норми Конституції України, Закону України «Про соціальний захист дітей війни», постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28 травня 2008 року, Положення про Пенсійний фонд України та Рішення Конституційного Суду України.

Письмові заперечення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність судового рішення, колегія суддів вважає. що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян. яким встановлено статус дитини війни.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10 рп/2008 визнані неконституційними норми Закону України від 28 грудня 2007 року №107 - IV «Про Державний бюджет на 2008 рік про внесення змін, зокрема, до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 IV.

Після ухвалення наведеного рішення Конституційного суду України продовжила дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV, тоді як відповідач, як орган уповноважений здійснювати призначення та виплату пенсій і доплат до них, відповідні нарахування до пенсії позивача в обсязі встановленому вказаною нормою Закону не здійснив, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо визнання протиправною бездіяльність Управління з покладанням на нього обов'язку здійснити відповідні нарахування та забезпечити виплату заборгованих позивачу сум у визначений судовим рішенням період.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялася і будь - які обмеження щодо її застосування не встановлювалися.

Отже, відповідач повинен був діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону

України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 IV.

нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати за період з 22 травня 2008 року по 31

грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 01 вересня 2010 року. 1

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо протиправності бездіяльності відповідача та покладення на нього обов'язку провести підвищення пенсії позивача за вказаний період.

Доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджені належними доказами, висновків суду не спростовують та не містять в собі посилання на норми матеріального закону, які заслуговували б на увагу.

Зокрема, не заслуговують на увагу посилання на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28 травня 2008 рок/ та відсутність поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для вказаного підвищення пенсії, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України. Розмір же мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Також неприйнятими є доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій відповідача. позбавленого можливості реалізації програми з доплат дітям війни через недостатність їх бюджетного фінансування, оскільки питання фінансування передбачених законодавством виплат не є предметом спору у даній справі, а недостатність бюджетних коштів для виконання покладених на відповідача обов'язків у спірних правовідносинах виходять за межі заявлених вимог та не є предметом судового розгляду.

Враховуючи, що справу розглянуто з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 01 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Херсонської області набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: