Справа №22-ц-3282/10 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Жмаки В.Г.,

суддів - Лузан Л.В., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Глухівська міська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2010 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в звязку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показам свідків та документам, що підтверджують факт проживання його сімї і батьків його дружини ОСОБА_5, ОСОБА_6 однією сімєю, що підтверджує факт прийняття його дружиною ОСОБА_7 спадщини після смерті батька ОСОБА_5. Вважає, що такими доказами є довідки про поховання ним та дружиною за власний рахунок її батька ОСОБА_5, про те, що він після смерті своєї дружини ОСОБА_7 доглядав за її матірю, а своєю тещею ОСОБА_6, договір про надання йому в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на земельній ділянці ОСОБА_5 батька дружини. Суд безпідставно відмовив у залученні до справи додаткових доказів - довідки про те, що він отримував допомогу по догляду за своєю тещею ОСОБА_6, не дослідив факт наявності заяв інших спадкоємців ОСОБА_5 про відмову від отримання спадщини після його смерті, не витребував з нотаріальної контори документи спадкової справи після ОСОБА_5

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та третьої особи, які підтримали скаргу з мотивів, в ній викладених, відповідача та його представника, які заперечують проти скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Позивач у квітні 2010 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги, уточнивши їх в послідуючому, тим, що 17 листопада 2005 року помер ОСОБА_5 батько його дружини ОСОБА_7 Відповідно до заповіту, який був посвідчений 13 листопада 2004 року державним нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори, все своє майно ОСОБА_5 заповідав своїй доньці, а його дружині ОСОБА_7

04 грудня 2009 року померла ОСОБА_6 вдова ОСОБА_5 Після її смерті відкрилася спадщина, спадкоємцем якої є її син ОСОБА_2 відповідач по справі. На момент смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 все їх майно: житловий будинок з надвірними будівлями, земельна ділянка, що розташовані по вул. Матросова, 95 в м. Глухів, речі звичайної домашньої обстановки та вжитку - було набуто подружжям в період їх перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому їх частки в цьому майні є рівними.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді ? частини домоволодіння, що розташоване по вул. Матросова, 95 в м. Глухів. На час відкриття цієї спадщини дружина позивача ОСОБА_7 постійно проживала разом із батьком (спадкодавцем), здійснювала за ним догляд, їх сімя вела спільне господарство з її батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, так як їхні будинки № 95 і № 95-А по вул. Матросова в м. Глухів знаходяться на спільній земельній ділянці. Його дружина ОСОБА_7 прийняла спадщину свого батька, але до нотаріальної контори не звернулась в звязку з хворобою.

11 грудня 2008 року його дружина ОСОБА_7 померла. Після її смерті спадкоємцями є він, позивач, та їх діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Діти відмовились від прийняття спадщини після матері на його користь. Коли він звернувся до Глухівської міської державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частину домоволодіння, що розташоване по вул. Матросова, 95 в м. Глухів, йому було відмовлено з тих підстав, що відсутні документи, що підтверджують факт прийняття його дружиною спадщини, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_5 і у ОСОБА_5 були відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно житловий будинок.

Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування в розмірі ? частки спадщини, а саме - ? частини будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями по вул. Матросова, 95 в м. Глухів, що відкрилася 17 листопада 2005 року після смерті ОСОБА_5 та 11 грудня 2008 року після смерті ОСОБА_7 (а.с.3-6, 29-31).

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 після смерті свого батька не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, право на спадщину на нерухоме майно у відповідних державних органах не зареєструвала, не прийняла спадщину після батька шляхом постійного проживання з ним на час відкриття спадщини, а тому не набула права власності на частину спірного будинку, і позивач не має права в звязку з цим права на спадкування спірного майна.

Цей висновок суду узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ч.1 ст. 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що 25 червня 1970 року на імя ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу був придбаний житловий будинок по вул. Матросова, 95 в м. Глухів. Вказаний будинок придбаний за час перебування її у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (а.с.58-63).

13 листопада 2004 року ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений Глухівською міською державною нотаріальною конторою, за яким все належне йому майно заповідав своїй дочці ОСОБА_7 - дружині позивача ОСОБА_1 (а.с.7, 11).

17 листопада 2005 року ОСОБА_5 батько ОСОБА_7 і ОСОБА_2 помер. ОСОБА_7 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на підставі його заповіту не зверталась. На час смерті ОСОБА_5 з ним проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружина ОСОБА_6 (а.с.8, 19).

11 грудня 2008 року померла ОСОБА_7 донька померлого ОСОБА_5 і дружина позивача ОСОБА_1 На час смерті ОСОБА_5 та своєї смерті вона була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10, 20).

23 грудня 2008 року ОСОБА_6 складала заповіт на користь позивача ОСОБА_1 (а.с.141).

24 квітня 2009 року ОСОБА_6 склала заповіт на користь свого сина ОСОБА_8, а 4 жовтня 2009 року вона померла (а.с.9, 18,95).

1 квітня 2010 року державний нотаріус Глухівської міської державної нотаріальної контори відмовила позивачеві ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його дружини ОСОБА_7, яка померла 11 грудня 2008 року, на спадкове майно, що складається з частини житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями в м. Глухів, по вул. Матросова, 95, яке залишилось після смерті її батька ОСОБА_5, який помер 17 листопада 2005 року, відповідно до його заповіту. Підставою відмови стали відсутність факту прийняття спадщини та правовстановлюючого документу на нерухоме майно на імя померлого ОСОБА_5 (а.с.13).

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Доводи позивача про доведеність факту постійного проживання його сімї, в тому числі і дружини ОСОБА_7 з сімєю її батька ОСОБА_5 з посиланням на те, що їх будинки знаходились на спільній земельній ділянці, спростовуються доказами в справі.

Зокрема, з договору про надання ОСОБА_1 в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності від 4 вересня 1972 року та довідки Глухівського БТІ вбачається, що його ділянка знаходиться по вул. Матросова в м. Глухів під № 95-А, а ділянка ОСОБА_5 під № 95 (а.с.14-17).

Після прийняття будинку № 95-А в експлуатацію члени сімї позивача знялись з реєстрації в будинку по вул. Матросова,95 та зареєструвались в своєму будинку по вул. Матросова, 95-А. На час смерті ОСОБА_5 за його адресою були зареєстровані лише він та його дружина ОСОБА_6 Позивач та його покійна дружина ОСОБА_7 були зареєстровані за іншою адресою вул. Матросова, 95-А, що підтверджується будинкової книгами за обома адресами (а.с.64-77, 88-94).

Те, що це різні адреси і місця проживання, доводить і Державний акт на право власності на окрему земельну ділянку, отриманий покійною ОСОБА_6 (а.с.78).

Не спростовують висновків суду і довідки голови квартального комітету за місцем проживання позивача, на які він посилається, про те, що він та дружина поховали за власний рахунок ОСОБА_5 та про те, що ОСОБА_1 доглядав за своєю тещею ОСОБА_6 після того, як його дружина ОСОБА_7 стала інвалідом, а потім померла (а.с.21, 22), оскільки такі обставини не свідчать про факт постійного проживання ОСОБА_7 з своїм батьком ОСОБА_5 на час його смерті. Тим більше, що позивач не спростував доводи відповідача про те, що позивач доглядав за ОСОБА_6 недовгий час, після чого її доглядав він, її син, зареєструвавшись в будинку батьків.

Суд вірно оцінив покази свідків, на які посилається позивач, як доказ тієї обставини, що подружжя ОСОБА_7, будинок яких знаходиться поряд з будинком батьків ОСОБА_7, надавало фактично допомогу останнім, а не проживало постійно разом з ними однією сімєю.

Отже, суд прийшов до вірного висновку про те, що дружина позивача ОСОБА_7 не проживала постійно разом з своїм батьком ОСОБА_5 на момент його смерті, а тому не може вважатись відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємцем, який прийняв спадщину.

Посилання позивача на те, що суд не вияснив питання відмови спадкоємців ОСОБА_5 від прийняття спадщини після його смерті є безпідставними, оскільки з витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) вбачається, що інформація про спадкову справу після смерті ОСОБА_5 в цьому реєстрі відсутня (с. 12).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Обставини, на які посилається позивач, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали об'єктивну оцінку.

Рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді