Справа №22-ц-3564/10 Суддя-доповідач - Хвостик
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Рибалки В.Г.,

суддів Хвостика С.Г., Попруги С.В.,

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 01 липня 2010 року

у справі за адміністративним позовом управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплаченої субсидії,

в с т а н о в и л а:

Постановою Зарічного районного суду м.Суми від 01 липня 2010 року позов управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради 4855 грн. 69 коп. вартості сплаченої субсидії.

Стягнуто зі ОСОБА_1 51 грн. судового збору.

Це судове рішення відповідачка оскаржила в апеляційному порядку в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту зясуванні обставин справи, просить постанову місцевого суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених до неї вимог.

Зазначає, що вона є малограмотною, документи на видачу субсидій їй заповнювали сторонні особи, а вона тільки підписувала документи. Жилий будинок в с.Червоному дійсно належить їй на праві приватної власності та був нею отриманий на підставі договору довічного утримання ще у 1994 році, але вона в ньому не проживає та ним не користується. Також вважає, що суд необґрунтовано стягнув з неї 51 грн. судового збору, замість 03 грн. 40 коп., як це передбачено КАС України.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради про стягнення з відповідачки безпідставно виплаченої субсидії, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_1, достовірно знаючи про наявність у неї на праві приватної власності будинку АДРЕСА_2, свідомо не вказувала цю інформацію в документах для отримання субсидії по відшкодуванню витрат на оплату житлово-комунальних послуг за місцем свого постійного проживання та замовчувала про неї, хоча повинна була це зробити згідно з вимогами Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 21 жовтня 1995 року № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 1997 року N 1050).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 за період з 2000 по 2009 роки отримала від позивача субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1, в розмірі 4855 грн. 69 коп. Загальна площа жилого приміщення, тобто квартири АДРЕСА_1, складає 44,8 кв.м., в якій зареєстровані та мешкають дві особи відповідачка та її дочка, ОСОБА_2, які є співвласниками зазначеного жилого приміщення з 1997 року.

Окрім квартири, в приватній власності відповідачки також знаходиться будинок за адресою: АДРЕСА_2, який вона отримала на підставі договору довічного утримання від 23 травня 1994 року (а.с.89, 91-93).

При кожній подачі документів для отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 не зазначала дані про наявність у неї іншого нерухомого майна на праві приватної власності, тобто приховувала дані про це.

Постановою Кабінету Міністрів від 21 жовтня 1995 року № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 1997 року N 1050) (далі-Постанова КМУ № 848 від 21 жовтня 1995 року) затверджено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Згідно з підпунктом 3 п.5 цієї постанови субсидія не призначається, якщо уповноважений власник (співвласник) житла або власник (співвласник) житлового приміщення, на якого відкрито особовий рахунок, та особи, які зареєстровані разом з ним у житловому приміщенні (будинку), мають у своєму володінні (користуванні) у сукупності більше, ніж одне житлове приміщення (будинок), загальна площа яких у сумі

перевищує норми володіння чи користування загальною площею житла, тобто виходячи з 21 кв. метра на наймача і кожного зареєстрованого у житловому приміщенні (будинку)

та додатково 10,5 кв. метра на всіх тут зареєстрованих, а для громадян, які проживають в однокімнатній квартирі, - на загальну площу незалежно від розміру квартири.

Абзацем 3 пункту 20 Постанови КМУ № 848 від 21 жовтня 1995 року до однієї з підстав припинення надання раніше призначеної субсидії віднесено приховування громадянами або свідома подача ними недостовірних даних про доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію і визначення її розміру, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення.

Також громадянин, подавший документи на призначення субсидії, несе відповідальність за надані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру (абз.3 п.13 Постанови КМУ № 848 від 21 жовтня 1995 року).

Крім цього, у відповідності до абз.6,7 Постанови КМУ № 848 від 21 жовтня 1995 року сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку.

На виконання вимог Порядку повернення коштів, надміру виплаченими за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політки України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 29 грудня 1997 року № 39/283/90/5 відповідачці позивачем було надіслано повідомлення з пропозицією добровільно у строк до 01 січня 2010 року сплатити надмірно виплачені грошові кошти в розмірі 4855 грн. 59 коп. в рахунок оплати частини вартості житлово-комунальних послуг, чого ОСОБА_1 виконано не було (а.с.95).

Отже, суд першої інстанції вірно вважав, що подання відповідачкою до органу, уповноваженого призначати субсидію, недостовірних даних про відсутність у неї іншого, окрім квартири в м.Суми, нерухомого майна є підставою для припинення надання раніше призначеної щомісячної адресної безготівкової допомоги та для відшкодування витрат на оплату за утримання житла та спожитих комунальних послуг, внаслідок безпідставно отриманої субсидії.

Посилання апелянтки на її малограмотність та заповнення документів на оформлення субсидії від її імені іншими особами, на думку колегії суддів, не є підставою для звільнення її від сплати надмірно виплаченої субсидії, оскільки усі заяви про призначення зазначеної соціальної допомоги протягом 2000-2009 років відповідачка скріплювала власноручними підписами, чим і засвідчувала їх повноту та правильність.

Крім цього, не є підставою для скасування чи зміни постанови місцевого суду також доводи відповідачки про те, що належний їй на праві приватної власності будинок в с.Червоне не використовується для проживання, є аварійним, через те, що з урахуванням сумарної площі цього будинку та квартири в місті Суми перевищується норма володіння загальною площею житла, передбаченою п.4 Постановою Кабінету Міністрів від 21 жовтня 1995 року № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 1997 року N 1050) (далі-Постанова КМУ № 848 від 21 жовтня 1995 року).

Щодо стягнення судового збору в сумі 51 грн., то судове рішення в цій частині є також вірним, так як спір носить майновий характер.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення судом норм матеріального та процесуального права, що б могли бути підставою для заміни чи скасування рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а постанову Зарічного районного суду м.Суми від 01 липня 2010 року, як законну і обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.3041, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а постанову Зарічного районного суду м.Суми від 01 липня 2010 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: