Справа № 2-3572/10
Провадження № 2-3572/10
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2010 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Баннікової Н.В.
при секретарі Івановій Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі ЗАТ «АСК ІНГО Україна»), ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 5 029, 10 грн., мотивуючи тим, що 16.12.2009 року о 13.45 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на автомобільній дорозі М-15-01 на 37 км. «Рені-Одеса» (при підїзді до м. Ізмаїл) перед залізничним переїздом здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1
Внаслідок вказаного ДТП транспортному засобу, що нележить ОСОБА_1, заподіяно значні технічні пошкодження, що підтверджено висновком від 01.02.2010 року №8 експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню матеріальної шкоди, вартість завданих збитків складає 5 029,10 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 перед третіми особами застрахована в ЗАТ АСК «ІНГО Україна», просив стягнути з ЗАТ «АСК ІНГО Україна» суму матеріальної шкоди, завданої його автомобілю у розмірі 5029, 10 грн. Матеріально-правових вимог до відповідача ОСОБА_2 позивач не заявляв.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач ЗАТ АСК «ІНГО Україна» до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином.
Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на те, що він у ДТП не винен, вважає, що його процесуальний статус по справі невірно встановлено, оскільки має бути третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги. Самостійні вимоги ОСОБА_2 не заявляв.
Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.
В судовому засіданні встановлено, що 16.12.2009 року о 13.45 год. на автодорозі Ізмаїл-Одесса мала місце дорожно-транспортна пригода за участю автомобілю НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, та автомобілю НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1
В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічні пошкодження.
Відповідно до висновку №-8 автотоварознавчого дослідження від 01.02.2010 року вартість матеріальної шкоди, що завдана автомобілю НОМЕР_2 складає 5029,10 грн.
Відносно позивача ОСОБА_1 було складено протокол про його притягнення до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП.
Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.01.2010 р. адміністративна справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП закрита через недоведеність вини в його діях. Постанова суду оскаржена не була та набрала чинності.
Листом ОФ ЗАТ «АСК «ІНГО Україна» від 24.02.2010 року за № 52/02-10 ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки не встановлено винність ОСОБА_3, а, відтак, не визнає зазначену подію страховим випадком.
Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/7712411, укладеного 11.08.2009 р. між ЗАТ АСК «ІНГО Україна» та ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність останнього перед третіми особами застраховано. Строк дії полісу на час скоєння ДТП станом на 16.12.2010 р., не скінчився.
На підставі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування .
Згідно ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, зв'язана з використанням, збереженням і утриманням транспортних засобів. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, заподіяна унаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, заподіяна одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно п.п. 32.1, 36.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі закон) шкода, заподіяна при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону не відшкодовується.
Саттею 6 Закону визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася
за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність
якої застрахована за договором.
Відповідно до ст. 979 ЦК України, на яку позивач, як на підставу своєї вимоги не послався, за договорм страхування одна сторона (страховик), зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку), виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору.
Згідно ст. 991 ЦК України, передбачена відмова від здійснення страхової виплати.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про страхування", загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.
У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно до вимог ст. 60 ч.ч. 1, 4 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.
Права та обовязки сторонам, передбачені Цивільно-процесуальним кодексом України було розяснено, заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.
Аналізуючи зібрані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування не можуть підлягати задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.5,6,10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-216, 218 ЦПК України, ст. ст. 16,22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя