АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 / 4 / Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді Митрофанової Л.В.

суддів: Соколан Н.О., Михайлів Л.В.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - ОСОБА_1.

представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02 липня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання окремих положень кредитного договору недійсними, визначення суми кредиту у національній валюті, визначення суми заборгованості та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» /нині Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»/ про визнання окремих положень кредитного договору недійсними, визначення суми кредиту у національній валюті, визначення суми заборгованості посилаючись на ті обставини, що 31.07.2007 року між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Генеральний договір про здійснення кредитування щодо отримання ним грошових коштів на ремонт та реконструкцію нерухомості у розмірі 815 000 доларів США. В подальшому до вищевказаного генерального договору укладалися Додаткові угоди.

Оскільки, положення Генерального договору та Додаткових угод щодо визначення грошової одиниці кредитування є незаконним, тому що єдиним законним засобом платежу на території України є гривня, а ПАТ «Укрсоцбанк» надав кредитування у доларах США, просив суд визнати недійсним кредитний договір в частині визначення суми зобов*язання у доларах США та визначити суму кредиту у національній валюті по курсу НБУ на момент отримання позивачем грошових коштів у розмірі 3947322, 40 грн.

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту, посилаючись на ті обставини, що ОСОБА_2 за вищевказаним генеральним договором та Додатковими угодами зобов*язаний повернути кредит у розмірі 826628 доларів США. Поручителем за зобов*язаннями ОСОБА_2 виступає ОСОБА_3 Оскільки, ОСОБА_2 свої зобов*язання за угодами не виконує, кредит та інші платежі не повертає, ПАТ «Укрсоцбанк» просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 8 423 200,51 грн. та судові витрати.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02 липня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Суд визнав недійсними укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» /нині Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»/ Генеральний договір та Додаткові угоди про здійснення кредитування.

У зустрічному позові ОСОБА_5 банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» /нині Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту - відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просить рішення суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції, оскільки суд при ухваленні рішення не звернув уваги на ті обставини, що ПАТ«Укрсоцбанк» уповноважений на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу здійснювати операції з валютними цінностями та операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, визнаючи генеральний договір та додаткові угоди недійсними та відмовляючи в задоволенні позову ПАТ«Укрсоцбанк», суд першої інстанції послався на ті обставини, що вони суперечать ЦК України та іншим актам цивільного законодавства щодо валютного зобов*язання.

Однак, колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають вимогам матеріального права, що є підставою згідно ч.1 п.4 ст.309 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції та ухваленні нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання окремих положень кредитного договору недійсними, визначення суми кредиту у національній валюті, визначення суми заборгованості та задоволення зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

На думку колегії суддів, при вирішенні спору про визнання недійсним кредитного договору з тих підстав, що кредит виданий в іноземній валюті, слід виходити з наступного.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст..192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов*язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст..2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Ст.ст.47,49 цього закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст..5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного Банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього ж Декрету КМУ.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою НБУ №275 від 17.07.2001 року, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного Банку України, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_2 31.07.2007 року уклав з ОСОБА_5 банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» /нині Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»/ уклав Генеральний кредитний договір та додаткові угоди за яких отримав у кредит 826628 доларів США та зобов*язався повернути кредит згідно графіку, сплачувати проценти за користування кредитом.

Підставою для укладення з ОСОБА_2 валютного кредитного договору відповідно до вимог вищевказаного матеріального права є Банківська ліцензія Національного Банку України видана Акціонерно-Комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» /нині Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»/ та письмовий дозвіл НБУ на виконання окремих операцій /а.с.111-112 т.2,21 т.3/.

Тому, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання окремих положень кредитного договору недійсними, визначення суми кредиту у національній валюті, визначення суми заборгованості з тих підстав, що відповідач ОСОБА_5 банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» /нині Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»/ не мав право укладати кредитний договір в іноземній валюті, не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вищевказаного матеріального права ПАТ«Укрсоцбанк» має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог підпункту «в» п.4 ст.5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5. Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14.10.2004 року №483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк /ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями / .

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст..5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Тому, колегія суддів вважає, що при розгляді даного спору про визнання недійсним окремих положень кредитного договору про надання кредиту в іноземній валюті, встановлено наявність у Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України, що підтверджує здійснення кредитних операцій у валюті та не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Зокрема, на підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що підлягає задоволенню зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту, оскільки відповідно до ст..ст.1050,1054 ЦК України ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору.

Як убачається з матеріалів справи 31.07.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Генеральний договір про здійснення кредитування щодо отримання ним грошових коштів на ремонт та реконструкцію нерухомості у розмірі 815 000 доларів США. В подальшому до вищевказаного генерального договору укладалися Додаткові угоди /а.с.55-74т.1/. В якості забезпечення по кредиту між банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки №001/103-П-991/074/07 від 31.07.2007 року, згідно якого відповідач зобовязалася перед банком у повному обсязі солідарно нести відповідальність за виконання зобовязань /а.с.75т.1/.

Оскільки відповідач свої зобовязання не виконував, ПАТ«Укрсоцбанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Згідно розрахунків ПАТ «Укрсоцбанк» відповідач станом на 01.10.2009 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 8423200,51 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно.

Отже, вирішуючи спір по суті, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, заборгованості по вищевказаному кредитному договору, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти, інші нарахування та відповідно п.4.2.3; 4.2.3.1 Кредитного договору, підписаного сторонами, повинен виконувати його умови , а згідно вимогам ч.1 ст. 625 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до ч.1п.4 ст.309 ЦПК України.

Згідно ч.5ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Тому, стягненню в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають судові витрати: 240 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, 1700 грн. судовий збір в суді першої інстанції та 850 грн. в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,316 ЦПК України, колегія суддів - ,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02 липня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання окремих положень кредитного договору недійсними, визначення суми кредиту у національній валюті, визначення суми заборгованості відмовити.

Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 8 423 200 /вісім мільйонів чотириста двадцять три тисячі двісті грн./ грн.. 51 коп. суми за кредитним договором та судові витрати: 240 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, 1700 грн. судовий збір в суді першої інстанції та 850 грн. в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: