Апеляційний суд Кіровоградської області
Головуючий І інстанції: Льон С.М.
Доповідач: Гайсюк О.В.
УХВАЛА

Іменем України

22 грудня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - Белінської І.М.,

суддів -Гайсюка О.В.,

ОСОБА_1С

при секретарі -Ткач І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ВАТ Комерційний банк «Надра» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 травня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2008 року ВАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості. Позивач зазначив, що за договором кредитної лінії від 14.05.2003 року укладеного між Банком та ОСОБА_2, останній отримав 180 000 грн. на споживчі цілі строком до 13.05.2005 року під 24% річних. Майновим поручителем ОСОБА_2 виступило ТОВ «Кримський», засновниками цього товариства є фізичні особи - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 За дорученням від 29.05.2002р. ОСОБА_3 уповноважений розпоряджатися відкритим на ім'я ТОВ «Кримський» в Кіровоградському РУ АКБ «Надра» розрахунковим рахунком. Листом у жовтні 2005 року він визнав, що отримав 180 000 грн. В передбачений договором строк кредитні кошти не були повернені. Станом на 05.08.2008 року кредитна заборгованість складає 503 691,69 грн., а саме: основний борг - 180 000 грн., відсотки - 168 600 грн., пеня по кредиту - 96 510 грн., пеня за прострочення відсотків - 58 581,69 грн. Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 503 691,69 грн. та судові витрати.

У листопаді 2008 року позивач збільшив розмір вимог, просив стягнути з відповідачів на свою користь солідарно 570 440,76 грн. заборгованості, яка збільшилася станом на 06.11.2008р. /а.с.92/.

В листопаді 2008р. відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ВАТ КБ «Надра» про визнання договору кредитної лінії від 14.05.2003 року укладеного від його імені з Банком невідомою особою недійсним, посилаючись на те, що зазначений договір він не підписував і вперше про існування такого договору дізнався в 2006 році після звернення Банку до нього з позовом про стягнення боргу /а.с.67-69/. Також ОСОБА_2 просив стягнути з Банку на свою користь 1 700 грн. на відшкодування моральної шкоди /а.с.67-69/.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 травня 2010 року позов ВАТ КБ «Надра» залишено без задоволення. Зустрічний позов задоволено частково. Договір кредитної лінії від 14.05.2003 року визнано недійсним /а.с.165-167, 202/.

В апеляційній скарзі ВАТ КБ «Надра» просить скасувати рішення суду, а справу передати на новий розгляд, посилаючись на те, що суд повинен був зупинити розгляд справи, оскільки за фактом заволодіння грошима банку шляхом обману 05.10.2007 року порушено кримінальну справу, а також судом неповно з'ясовані обставини справи /а.с. 182-183/.

В судове засідання апеляційного суду представник ВАТ КБ «Надра» не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час і місце судового засідання. Представник відповідачів з доводами скарги не погодився.

Апеляційна скарга /а.с.182/ задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції повно і правильно встановив обставини справи. Всім доказам, які були надані сторонами суд дав правильну оцінку. Зокрема, суд дослідив висновок почеркознавчої експертизи, який сторонами не оспорюється і згідно якого кредитний договір від 14.05.2003р. підписаний не ОСОБА_2, а іншої особою, видатковий касовий ордер від 14.05.2003р. на суму 180 000 грн. (графа «Зазначену в ордері суму одержав») підписаний також не ОСОБА_2, а іншою особою.

Згідно ч.2 ст.207 ЦК договір вважається укладеним в письмовій формі, якщо він підписаний сторонами.

Отже, висновок суду про те, що кредитний договір є недійсним, відповідає як обставинам справи так і нормам матеріального права (ст.ст.203, 215 ЦК України).

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги /а.с. 183/ про те, що від імені ОСОБА_2 у відносинах по отриманню кредитних коштів виступав за довіреністю від 29.05.2002 року ОСОБА_3, оскільки із змісту цієї довіреності /а.с. 16/ вбачається, що довіреність видана не ОСОБА_2, а ТОВ «Кримський» і не на підписання кредитного договору чи на отримання кредитних коштів, а на розпорядження конкретним розрахунковим рахунком Товариства, який ніякого відношення до кредитного Договору не має.

Не заслуговує уваги і посилання в скарзі на те, що суд першої інстанції повинен був зупинити провадження у справі, оскільки 05 жовтня 2007 року слідчим СВ Кіровоградського MB УМВСУ в області порушено кримінальну справу по факту заволодіння грошима банку у сумі 180 000 грн. шляхом шахрайства /а.с. 133-134/.

Адже, згідно п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК суд зобов'язаний зупинити провадження у справі лише тоді, коли неможливо розглянути справу до вирішення іншої справи, яка розглядається судом, а не по якій ведеться досудове слідство.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що досудове слідство по цій справі зупинено на підставі п.З ст.206 КПК України у зв'язку з невстановленням особи, що скоїла ' злочин /а.с. 157/.

Наведене вказує на те, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для скасування чи зміни рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Ленінського районного суду Кіровоградської області від 05 травня 2010 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча:

Судді: