АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 31/3/ Доповідач Митрофанова Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Митрофанової Л.В.

суддів Соколан Н.О., Михайлів Л.В.

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації причиненої матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації причиненої матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що 08 червня 2007 року він звернувся до приватного юриста Вако М.Ю. для того, щоб останній представляв його законні інтереси по оскарженню незаконних дій і рішення психоневрологічного диспансеру у звязку із незаконним постановленням його на облік і визнання інвалідом 2 групи на підставі акту огляду міжрайонної психоневрологічної МСЕК №3 м. Дніпропетровська.

12 червня 2007 року ним ОСОБА_2 була надана довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_3 та сплачено останньому 175грн.

У період з 08.06.2007р. по 30.10.2007р. відповідач на підставі укладених договорів про надання юридичної допомоги надав юридичні послуги, за що ним було сплачено останньому 14800грн.

30 жовтня 2007 року при зверненні до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу він дізнався, що постанови, які були надані йому відповідачем, не виносились. Після звернення до ОСОБА_4 з відповідними заявами, відповідач був затриманий працівниками міліції у скоєнні злочину, передбаченого ст. ст. 190, 358 КК України, а його документи, які знаходилися у ОСОБА_2 при обшуку, були вилучені у приміщенні ОСОБА_4

26 січня 2010 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу винесено постанову про закриття провадження по справі на підставі акту про амністію.

Діями відповідача йому заподіяно матеріальний збиток в сумі 15175грн. і моральну шкоду, яка він оцінює в сумі 3000грн. Посилаючись на ці обставини просив суд стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду в сумі 15175грн., моральну шкоду в сумі 3000грн. і зобовязати відповідача повернути йому документи, які знаходяться у останнього.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 15175грн., моральну шкоду в сумі 3000грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову з тих підстав, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, суд не звернув уваги на те, що вартість юридичних послуг за двома договорами від 08.06.2007р. і 09.07.2007р. складає 4000грн., а не 14800грн., позивачем не надано доказів, і в матеріалах цивільної і кримінальної справи відсутні квитанції про сплату за послуги, розписки про передачу грошей саме в сумі 14800грн.; не звернув уваги, що позивач страдає психічним захворюванням і згідно постанови потерпілим по кримінальній справі визнано не ОСОБА_1, а ВАТ «ЦГЗК».

Крім того, позивачем в позові не зазначено в чому полягають моральні страждання і не наведено розрахунку моральної шкоди.

Перевіривши законність і обгрунтованність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно послався на вимоги ст..ст.1166,1167 ЦК України.

Оскільки, як убачається з матеріалів справи постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.01.2009 року встановлено вину ОСОБА_2 щодо обставин, вказаних ОСОБА_1 в позові /а.с.5-6/. Закриття провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 за п.4ч.2 ст.6 КПК України не є реабілітуючою підставою, тому особа, відносно якої кримінальна справа закрита за таких обставин вважається винною у скоєному злочині.

Однак, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст..ст.10,60 ЦПК України позивач ОСОБА_1 не надав належних доказів щодо розміру матеріальної шкоди. Оскільки, як убачається з матеріалів справи, згідно договорів про надання юридичної допомоги в суді першої інстанції від 08.06.2007 року та 09.07.2007 року, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, оплата за надані послуги передбачена 4000 грн. /а.с.7-8/ із яких ОСОБА_1 сплачено 3000 грн. /а.с.7-8 на звороті /.

Тому, на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції в частині стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розміру матеріальної шкоди слід змінити.

Доводи ОСОБА_2 в скарзі щодо порушення судом норм процесуального права спростовуються матеріалами справи та умовами процесуальних норм. Оскільки, відповідно до ч.1 п.4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Однак, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення привело до неправильного вирішення спору.

В даному випадку на думку колегії суддів, порушення процесуальних норм, на які послався ОСОБА_2 в скарзі, не можуть бути підставою для скасування правильного рішення.

Крім того, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції відповідачем не надано додаткових доказів по справі або повідомлення про наявність таких доказів та подання зустрічного позову, що свідчить про відсутність наявності порушених прав відповідача.

Посилання ОСОБА_2 у скарзі, що суд при ухваленні рішення безпідставно послався як на докази позову ОСОБА_1, наявність кримінальної справи, яка судом не була розглянута з постановленням обвинувального вироку, спростовується висновками суду.

Оскільки, закриття провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 за п.4 ч.2 ст.6 КПК України не є реабілітуючою підставою, тому особа, відносно якої кримінальна справа закрита за таких обставин вважається винною у скоєному злочині.

Відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тому, на думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно встановлено обставини по справі та взято до уваги при ухваленні рішення як один із доказів постанова Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.01.2009 року по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 М.Ю./а.с.5-6/.

Доводи ОСОБА_2 щодо безпідставності стягнення судом з нього моральної шкоди на користь ОСОБА_1 спростовується висновками суду.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спричинення ОСОБА_1 діями відповідача відповідно до ст..1167 ЦК України моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, колегія суддів вважає,що суд першої інстанції врахував роз*яснення дані в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, що обов*язковому з*ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного за*язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в заподіянні. Зокрема, суд першої інстанції при ухваленні рішення з*ясував, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Оскільки, позивач є хворою людиною, сплачена ОСОБА_2 сума є значною для позивача, із-за чого він прикладав зусилля для організації повноцінного існування. Тому, на думку колегії суддів, розмір моральної шкоди суд визначив з урахуванням характеру завданих моральних страждань, конкретних обставин по справі, істотності вимушених змін у життєвих стосунках та наслідків, що наступили.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині суми матеріальної шкоди.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2010 року змінити в частині розміру матеріальної шкоди стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, зменшивши суму матеріальної шкоди з 15175 грн. до 3000 грн. /трьох тисяч / грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: