АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26( ) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2010 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є.,

суддів - БАРИЛЬСЬКОЇ А.П., СОКОЛАН Н.О.,

при секретарі Бадалян Н.О.,

за участю позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника ВАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_4, представника Відділення Фонду ОСОБА_5, представника ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (третя особа Відкрите акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат») про стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам відшкодування втраченого заробітку, одноразової допомоги, компенсації, відшкодування моральної шкоди, надання нової довідки про розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2005 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ВАТ «Кривбасзалізрудком»), Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі Відділення Фонду) про стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам відшкодування втраченого заробітку, одноразової допомоги, компенсації, відшкодування моральної шкоди, надання нової довідки про розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку, який під час розгляду неодноразово уточнював та просив: вважати перебіг позовної давності з серпня 2005 року; стягнути на його користь з ВАТ «Кривбасзалізрудком» заборгованість із щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку за період з 01 листопада 1992 року до 01 квітня 2001 року в сумі 22569 грн. 91 коп., заборгованість із одноразової допомоги в сумі 2745 грн. 01 коп. та компенсацію втрати частини відшкодування шкоди (заробітної плати, доходів) у звязку із порушенням строків виплати за період з 01 січня 1998 року по 01 квітня 2001 року станом на 01 вересня 2009 року в сумі 32680 грн. 39 коп., зобовязати ВАТ «Кривбасзалізрудком» надати Відділенню Фонду нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку станом на 01 квітня 2001 року в сумі 443 грн. 13 коп. Визнати загальновідомими обставинами наявність моральних страждань людини при порушенні відносно неї права та спричиненні їй матеріальної шкоди. Стягнути з ВАТ «Кривбасзалізрудком» 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнути з Відділення Фонду заборгованість по щомісячним страховим виплатам відшкодування втраченого заробітку за період з 01 квітня 2001 року по 01 липня 2009 року в сумі 75145 грн. 91 коп. та компенсацію втрати частини відшкодування шкоди (заробітної плати, доходу) у звязку з порушенням строків виплати за період з 01 квітня 2001 року по 01 липня 2009 року в сумі 47046 грн. 09 коп., а також зобовязати Відділення Фонду виплачувати щомісячні страхові виплати відшкодування втраченого заробітку в сумі 1516 грн. 67 коп., починаючи з 01 липня 2009 року до зміни обставин, які є підставою для перерахунку або припинення страхових виплат.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково: стягнуто з Відділення Фонду одноразово 68294 грн. 78 коп. заборгованість по щомісячних виплатах відшкодування шкоди за період з 22 серпня 2002 року по 01 липня 2009 року, зобовязано Відділення Фонду виплачувати на його користь щомісяця, починаючи з 01 липня 2009 року, по 1516 грн. 74 коп. Зобовязано ВАТ «Кривбасзалізрудком» у встановленому законом порядку, надати Відділенню Фонду нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку станом на 01 квітня 2001 року в сумі 443 грн. 14 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення суду допущено до негайного виконання в частині стягнення з Відділення Фонду заборгованості по щомісячним страховим виплатам, у розмірі виплат за один місяць, що становить 1516 грн. 74 коп.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд першої інстанції необґрунтовано стягнув страхові виплати за період, що перевищує трирічний термін та не перевірив чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати по підприємству, не витребував відомості про нарахування і одержання заробітної плати за професією позивача за оспорюваний період, не надав належної правової оцінки економічному обґрунтуванню застосування або незастосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і посадових окладів. Крім того, судом не взято до уваги, що, оскільки відповідальність за неправильність і несвоєчасність проведення перерахунків відшкодування шкоди несе підприємство, то Відділення Фонду є неналежним відповідачем у даній справі.

ВАТ «Кривбасзалізрудком» в своїй апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, судом не надана належна правова оцінка доводам щодо відповідності вимогам законодавства порядку визначення розміру відшкодування шкоди позивачу, який застосовувався підприємством. Також суд не звернув увагу на те, що шахта ім..Орджонікідзе як цілий майновий комплекс була передана по передаточному балансу до ВАТ «ЦГЗК», який став правонаступником всіх прав та обовязків підприємства та несе відповідальність за заборгованість по виплатам. Крім того, ВАТ «Кривбасзалізрудком» не має правових підстав для надання Відділенню Фонду довідки про розмір щомісячних страхових виплат, оскільки ВАТ «ЦГЗК» передавав до Відділення Фонду особову справу ОСОБА_2 та видавав довідку про розмір щомісячних страхових виплат.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 тривалий час працював в шкідливих умовах праці підземним взривником та підземним бурильником на шахті імені Орджонікідзе Виробничого обєднання Кривбасруда, правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство Криворізький залізорудний комбінат (далі-ВАТ «Кривбасзалізрудком»), а в теперішній час третя особа - Відкрите акціонерне товариство Центральний гірничо-збагачувальний комбінат (далі - ВАТ - "ЦГЗК").

При виконанні службових обовязків з позивача було травмовано, про що складено акт про нещасний випадок на виробництві від 31 липня 1974 року(а.с.23).

У звязку із нещасним випадком ОСОБА_2 втратив професійну працездатність та за висновком ВТЕК від 17 грудня 1986р. йому встановлено 50% втрати професійної працездатності і третю групу інвалідності, починаючи з 01 січня 1987р. безстроково.

До 1992 року відшкодування втраченого заробітку в звязку із втратою позивачем професійної працездатності проводила шахта ім. «Орджонікідзе», а з 1992 року - ВАТ «Кривбасзалізрудком», який призначив позивачеві щомісячне відшкодування втраченого заробітку в сумі 4847,5крб., виходячи із середньої заробітної плати за професією позивача (бурильник) за січень-квітень 1992 року в розмірі 9695крб. та з урахуванням 50 % втрати працездатності (наказ № 537 від 16.09.1992р.).

За висновком МСЕК від 24 січня 1996 року позивачеві додатково була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 5% з 24 січня 1996року в звязку із професійним захворюванням (ТНТ катаракта), таким чином загальна втрата професійної працездатності позивача складає 55% безстроково (а.с.28)

Відповідно до наказу № 39 від 13 лютого 1996 року по шахті ім. «Орджонікідзе» відповідач ВАТ «Кривбасзалізрудком» призначив позивачеві відшкодування втраченого заробітку, виходячи із середньої заробітної плати за професією підривника за січень-квітень 1992року в розмірі 6251 крб. та з урахуванням 5% втрати працездатності та одноразову допомогу в розмірі 42592000крб.

На момент передачі особової справи позивача до Відділення Фонду сума страхової виплати позивачеві склала 70грн. 32коп. і була перерахована відповідачем відповідно до постанов правління Фонду від 14 березня 2002 року № 3; 04 березня 2003 року № 3; 24 лютого 2004 року № 5; 25 лютого 2005 року № 3; 06 березня 2006 року № 3; 28 лютого 2007р. № 9; 28 лютого 2008р. № 2; 22 лютого 2009р. № 2 відповідно на коефіцієнти - 1,193; 1,182; 1,152; 1,238; 1,203; 1,183; 1,125 та 1,063; .

Позивачем поставлено питання про неправильне обчислення базової середньої зарплати для визначення сум відшкодування шкоди та неправильне коригування сум відшкодування втраченого заробітку, стягнення недоплачених коштів та компенсації у звязку з несвоєчасною виплатою належних сум.

Частково задовольняючи позов, суд погодився із доводами позивача стосовно того, що підприємство неправильно визначило базовий заробіток позивача для обчислення сум відшкодування шкоди та неправильно коригувало щомісячні суми відшкодування втраченого заробітку.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Як убачається із матеріалів справи, на час встановлення у відповідача вперше 5% втрати професійної працездатності (24.01.1996р.). відповідач ВАТ «Кривбасзалізрудком» неправильно визначив базову середню заробітну плату позивача для розрахунку суми відшкодування втраченого заробітку, взявши середній заробіток за січень-квітень 1992року не за професією позивача (бурильник), а за іншою професією (підривник), внаслідок чого відшкодовував втрачений заробіток, виходячи із середнього заробітку в розмірі 6251 крб., у той час, як необхідно було виходити із середнього заробітку в розмірі 9695крб.

Стягуючи з Відділення Фонду заборгованість за останні три роки, що передують зверненню до суду із даним позовом, суд першої інстанції зазначив, що ВАТ «Кривбасзалізрудком», починаючи з 01 липня 1992 року, неправильно коригувало ОСОБА_2 суму відшкодування втраченого заробітку, у звязку з чим після передачі документів Відділенню Фонду останнє також неправильно виплачувало позивачеві страхові виплати.

Такий висновок суду є правильним з огляду на наступне.

Із наданих по справі доказів убачається, що відповідачем ВАТ «Кривбасзалізрудком» при здійсненні перерахунку суми відшкодування втраченого заробітку позивачеві за період з 01 липня 1992 року по 01 травня 2000 року були застосовані коефіцієнти фактичного підвищення тарифних ставок (посадових окладів) на підприємстві: 1,25; 1,743; 1,33; 1,5; 1,97; 2,94; 3,0; 2,0; 3,0; 1,25; 1,15; 1,1; 1,193.

Відповідно до п.28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23 червня 1993 року в редакції (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 492 від 18 липня 1994 року), яка діяла на момент виникнення даних правовідносин, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводилось у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Відповідачем ВАТ «Кривбасзалізрудком» не надані докази на підтвердження того, що фактично заробітна плата за професією позивача збільшилася саме на ці коефіцієнти, тому доводи його апеляційної скарги безпідставні.

У той же час із матеріалів справи вбачається, що відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України № 276 від 26.05.1992р.; 03.12.1992р. № 676; від 26.01.1993р. № 46; від 02.06.1993р. № 392; від 30.08.1993р. № 671; від 02.12.1993р. № 974; від 04.07.1994р. № 449; від 20.10.1994р. № 720; від 08.02.1995р. № 102; Спільних постанов адміністрації та профспілкових комітетів ВО «Кривбасруда» №14/12 від 16.07.1992р.; № 23/20 від09.12.1992р.; № 3/3 від 17.03.1993р.; № 21/16 від 30.10.1993р.; № 2/24/7 від 27.02.1995р.; № 1/6 від 26.01.1996р.; № 3/91/06 від 21.05.1997р.; № 6/195 від 25.12.1997р.; № 11/13/5 від 30.06.1999р.; № 14/17/8 від 27.10.1999р.; № 16/20/11 від 28.12.1999р.; а також наказів № 121 від 10.07.1994р.; № 153 від 02.11.1994р.; № 159 від 29.05.2000р.; № 229 від 04.08.2000р. тарифні ставки (посадові оклади) на підприємстві були збільшені відповідно на коефіцієнти: 2,55; 1,33; 1,5; 1,97; 2,94; 3,0; 2,0; 2,0; 3,0; 2,5; 1,25; 1,3; 1,265; 1,226; 1,217.

Зважаючи на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що суму відшкодування втраченого заробітку необхідно було коригувати саме на ці коефіцієнти.

Ухвалюючи рішення, суд виконав вимоги пункту 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (із наступними змінами і доповненнями), та перевірив, що перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не перевищує середній заробіток відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Дійшовши правильного висновку про те, що станом на 01 квітня 2001 року розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку позивача повинен був складати 443грн.14коп., а не 70грн.32коп., як це було зазначено у довідці, наданій під час передачі особової справи ОСОБА_2 до Відділення Фонду, суд першої інстанції обґрунтовано зобовязав ВАТ «Кривбасзалізрудком» у встановленому законом порядку надати останньому нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку станом на 01 квітня 2001 року в сумі 443грн.14коп.

При цьому суд правильно зазначив у рішенні про те, що належним відповідачем є саме ВАТ «Кривбасзалізрудком», оскільки передача особової справи ОСОБА_2 орендарю шахти ім.. Орджонікідзе, яким на той час була третя особа ВАТ «ЦГЗК», була безпідставною, у звязку із чим доводи апеляційної скарги ВАТ «Кривбасзалізрудком» в цій частині є також необґрунтованими.

Відповідно до пункту 41 Правил, якщо заяву на відшкодування шкоди потерпілий або заінтересовані особи подали через три роки з дня визначення МСЕК стійкої втрати працездатності, відшкодування шкоди проводиться з дня подання заяви.

Згідно пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим, або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

Тому суд першої інстанції правомірно стягнув з Відділення Фонду за період з 22 серпня 2002 року по 01 липня 2009 року недоплату в сумі 68294грн.78коп, яка утворилася внаслідок неправильного коригування суми відшкодування шкоди підприємством, а також визначив новий розмір щомісячної страхової виплати в сумі 1516грн.74коп., починаючи з 01 липня 2009 року. У звязку із цим доводи апеляційної скарги Відділення Фонду про порушення судом позовної давності є безпідставним.

На думку колегії суддів, рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а інші доводи апеляційних скарг не дають підстав для скасування рішення суду.

За таких обставин апеляційні скарги Відділення Фонду та ВАТ «Кривбасзалізрудком» необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_7