Справа №22-ц-4911/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Маслова В.О.,

суддів - Дубровної В.В., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Державного казначейства України

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Сумського обласного управління Державного казначейства України, Державного казначейства України, прокуратури м. Суми, прокуратури Сумської області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної органами досудового слідства,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 шляхом списання з розрахункового рахунку Державного казначейства України 13 605 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю.

В апеляційній скарзі Державне казначейство України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказує, зокрема, що позивачем не надано достатніх доказів заподіяння йому моральної шкоди та суд безпідставно постановив рішення про відшкодування моральної шкоди шляхом списання суми відшкодування з розрахункового рахунку казначейства як юридичної особи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу частково з мотивів, в ній викладених, в частині оскарження рішення про стягнення моральної шкоди саме з розрахункового рахунку казначейства, представника позивача, яка заперечує проти скарги та вважає рішення суду вірним, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач у січні 2010 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги, які уточнив в послідуючому в частині визначення відповідачів, тим, що 21 липня 2008 року постановою прокурора Сумської області відносно нього як першого заступника Сумського міського голови порушено кримінальну справу за фактом зловживання владою та вчинення службового підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України. У звязку з цим 21 липня 2008 року він був затриманий в якості підозрюваного та направлений для утримання в ІТТ Сумського ГУВС, де утримувався до 25 липня 2008 року. 31 липня 2008 року старший слідчий прокуратури м. Суми ОСОБА_3 виніс постанову про притягнення його у якості обвинуваченого за вказаними статтями КК України. 22 вересня 2008 року слідчий закрив справу в певній частині та перекваліфікував його дії на ст. 364 ч.1 та ст. 27 ч.4, ст. 366 ч.1 КК України, а також виніс постанову про порушення відносно нього кримінальної справи за ознаками ст. 15 ч.2, ст. 190 ч. 4 КК України.16 жовтня 2008 року перша кримінальна справа відносно нього була спрямована до Зарічного районного суду м. Суми. Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 14 липня 2009 року справа була направлена на додаткове розслідування. 30 вересня 2009 року слідчий виніс постанову про закриття відносно нього вказаної кримінальної справи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України.

В останній день перед спрямуванням справи до суду за постановою слідчого прокуратури у нього вдома був проведений обшук.

Постанова слідчого від 22 вересня 2008 року про порушення відносно нього другої кримінальної справи за ст. 15 ч.2, ст. 190 ч. 4 КК України була скасована постановою Зарічного районного суду м. Суми від 3 жовтня 2008 року.

Крім того, прокуратурою Сумської області поширено інформацію та опубліковано у номері від 30 липня 2008 року Сумської газети «Панорама» про порушення відносно нього кримінальної справи, а також не були подані відповідні відомості відносно нього про закриття кримінальних справ до управління інформаційних технологій ГУМВС України в Сумській області до облікових відомостей щодо скоєння злочинів.

Посилаючись на те, що незаконними діями органів досудового слідства йому заподіяна моральна шкода, яка виразилась в незаконному притягненні його як обвинуваченого, незаконному затриманні та обшуку, порушенні його права на свободу, особисту недоторканність, принизливому ставленні до нього, зниженні його престижу та особистої і ділової репутації як керівника, просив стягнути з Державного казначейства України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди (т.1, а.с.3, 94-97)

Часткового задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення позивача як обвинуваченого, незаконне взяття і тримання під вартою, незаконне проведення обшуку та тривалий строк перебування під слідством 15 місяців - завдали позивачеві моральних страждань, з чим частково погодився і представник прокуратури.

Цей висновок суду узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 21 липня 2008 року прокурором Сумської області було порушено кримінальну справу відносно першого заступника Сумського міського голови ОСОБА_2 за фактом зловживання владою та вчинення службового підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст.366 КК України (т.1, а.с.4-7).

22 липня 2008 року ОСОБА_2 був затриманий в якості підозрюваного за скоєння вказаних злочинів та поміщений до ІТТ Сумського ГУМВС, де перебував до 25 липня 2008 року (т.1, а.с.8 -9).

31 липня 2008 року старший слідчий прокуратури м.Суми ОСОБА_3 виніс постанову про притягнення ОСОБА_2 в якості обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 364 ч.2, 366 ч.2 КК України (т.1, а.с.10-12).

22 вересня 2008 року постановою слідчого кримінальну справу в частині предявленого ОСОБА_2 обвинувачення за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ст. 27 ч.3, ст. 366 ч.2 КК України в частині кваліфікуючих ознак - спричинення тяжких наслідків та вчинення організації службового підроблення закрито, та перекваліфіковано дії позивача з вище вказаних статей на ст. 364 ч.1, ст.27 ч.4, ст. 366 ч.1 КК України (т.1, а.с.13-18).

В цей же день 22 вересня 2008 року постановою слідчого прокуратури м. Суми порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ст. 15 ч.2, ст. 190 ч.4 КК України, а 03 жовтня 2008 року постановою Зарічного районного суду м. Суми вказана постанова скасована і відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого вказаними статтями КК України (а.с.19-23).

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 14 липня 2009 року кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 364, ч.4 ст. 24, ч.1 ст. 366 КК України, та інших осіб була направлена на додаткове розслідування (т.1, а.с.23-31).

Постановою слідчого від 30 вересня 2008 року кримінальна справа відносно ОСОБА_2 була закрита на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України (а.с.32-36). Вказана постанова була скасована постановою прокурору відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими прокуратури області від 8 травня 2010 року, слідство поновлене (т.1, а. с.129-130).

Станом на час винесення рішення суду в даній справі кримінальна справа відносно ОСОБА_2 була закрита постановою слідчого прокуратури м. Суми від 30 травня 2010 року на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину (т.1, а.с.175 178).

Згідно п.1 ст.1, п.5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що немайнові втрати для позивача полягали у хвилюваннях через незаконне затримання та проведення обшуку, через перебування під слідством протягом 15 місяців, що обмежило його права, і заподіяння моральної шкоди в результаті цього є очевидним.

Рішення суду в частині задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди та визначення розміру цього відшкодування узгоджується з нормами матеріального права, зокрема, ч. 2 ст. 1167 ЦК України, положеннями зазначеного Закону та обставинами справи; відшкодування визначене з врахуванням розміру мінімальної заробітної плати станом на час розгляду справи.

У вказаній частині рішення суду є законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги Державного казначейства України в цій частині є безпідставними.

В той же час суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що моральна шкода підлягає списанню з розрахункового рахунку Державного казначейства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 13 вищеназваного Закону, суд визначає розмір моральної шкоди, яка відшкодовується за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно п. 1.3 Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 4 лютого 2008 року № 39 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 лютого 2008 року за № 110/14801, виконання судових рішень в такому випадку здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» відшкодування відповідно до закону шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також суду у 2010 році здійснюється органами державного казначейства шляхом списання з рахунку державного бюджету.

Таким чином, приймаючи до уваги, що суд вірно стягнув моральну шкоду з Державного бюджету України, але невірно вирішив, що вона підлягає списанню з розрахункового рахунку Державного казначейства України як юридичної особи, з резолютивної частини рішення підлягає виключенню посилання на стягнення моральної шкоди шляхом списання з розрахункового рахунку Державного казначейства України, а в іншій частині рішення суду слід залишити без зміни.

Згідно ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного казначейства України задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2010 року в даній справі змінити.

Вилучити з резолютивної частини рішення слова «шляхом списання з розрахункового рахунку Державного казначейства України».

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді