Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

Іменем України

26 серпня 2010 року колегія суддів судової палатив цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Бубличенко В.

суддів Черниш Т.В.

ОСОБА_1

при секретарі - Савченко Н,В,

розглянула у відкритому судовому засіданні з місті Кіровограді справу за

адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області про стягнення недоплаченого з 1 січня 2006 року підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Маловисківськомй районі Кіровоградської області на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2010 року і

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2010 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд поновив позивачці строк звернення до адміністративного суду і зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Маловисківському районі Кіровоградської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 недоплачену надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 22 лютого 2010 року з урахуванням раніше проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

У апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду, посилаючись на порушенн

судом норм матеріального та. процесуального права, просить постанову суду про зобовязання здійснити позивачці перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни скасувати і ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення у визначених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для його скасування немає.

Встановлено, що позивачка відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» набула статусу дитини війни.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Наявність у позивачки права на призначення підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, гарантоване ст,46 Конституції України, є визначальною для вирішення даного спору.

У період з 2006 року по день розгляду справи місцевим судом управлінням Пенсійного фонду їй не нараховувалися кошти, передбачені ст.6 Закону «Про соціальний захист дітей війни».

Враховуючи наведене, суд обгрунтовано зобов'язав управління Пенсійного фонду України нарахувати та виплатити позивачці зазначені кошти за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 22 лютого 2010 року з урахуванням раніше проведених виплат, виходячи з того, що рішеннями Конституційного ОСОБА_1 України № б-рп/2007 від 9 липня 2007 року та № 10-рп від 22 травня 2008 року положення Законів України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та «Про державний бюджет України на 2008 рік», якими відповідно було зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та внесено зміни до неї. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Відповідно, до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Правильною є постанова суду і в частині відмови у перерахунку і виплаті підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни-» за 2006 рік.

Згідно Прикінцевих положень зазначений Закон набрав чинності з 1 січня 2006 року. Проте, пунктом 17 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст.6 Закону «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 рік. Законом України від 19 січня 2006 року були внесені зміни до Державного бюджету на 2006 рік, згідно з якими п.І7 ст.77 Закону виключено, а новою редакцією ст. 110 Закону встановлено, що пільги дітям війни запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

В зв'язку з тим, що протягом 2006 року рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» не приймалися, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» пільги для дітей війни, не було запроваджено, тому у суду не було передбачених законом підстав для задоволення вимог про перерахунок і виплату підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2006 рік.

У апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду посилається на те. що розмір підвищення до пенсії дітям війни не може бути визначений виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого статтею 28 Закону України. «(Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки зазначена норма застосовується тільки для визначення розмірів пенсій, призначених відповідно до цього Закону.

З такими доводами не можна погодитися, зважаючи на те, що розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімум)/, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Також не можуть бути визнані обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо відмови у позові з підстав відсутності бюджетних асигнувань на виплату соціальної надбавки дітям війни та механізму реалізації положень ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки реалізація особою права, пов'язаного з отриманням бюджетних коштів, яке базується на чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може залежати від бюджетних асигнувань чи розробки механізму реалізації закону.

Суд зобов'язав відповідача виплатити позивачці недоплачену надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 22 лютого 2010 року з урахуванням раніше проведених виплат. В зв'язку з цим безпідставними є доводи апеляційної скарги, що суд не врахував. що позивачці з 1 січня 2008 року виплачується надбавка в розмірі 10% від прожиткового мінімуму.

Правильним є рішення і в частині поновлення позивачці строку звернення до адміністративного суду, який пропущений нею з поважних причин.

Постанова суду відповідає обставинам справи на вимогам закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ет.ст. 307, 308, 313-315 ІДПК України, Законом України № 2453-У1 від 7 липня 2010 року, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Маловисківському районі Кіровоградської області відхилити.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча (підпис)

Судді (підписи)