Справа №22-ц-4987 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючої Сибільової Л.О.,

суддів Дубровної В.В., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2010 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Роменської міської ради Сумської області, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення Роменської міської ради Сумської області та державного акту на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Роменського міськрайонного суду від 01 грудня 2010 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення її позову. Зазначає, зокрема, що є помилковим висновок суду про те, що її права як члена територіальної громади не порушуються оскаржуваним рішенням міської ради про передачу у власність землі сільськогосподарського призначення ОСОБА_2, яка є громадянкою ОСОБА_4 Федерації, та видачею останній державного акту.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, третьої особи ОСОБА_5, яка заперечує проти скарги та вважає рішення суду вірним, дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню а рішення суду скасуванню з закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Позивачка ОСОБА_1, звернувшись до суду з вказаним позовом, мотивувала його тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 6 жовтня 2006 року є власником житлового будинку № 67 по вул. Кірова в м. Ромни Сумської області, і при отриманні 7 липня 2008 року Державного акту на право власності на земельну ділянку, на якій розташований належний їй будинок, їй стало відомо, що сусідня земельна ділянка належить громадянину ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2 На її звернення з цього приводу до Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель в Сумській області вона отримала 11 листопада 2009 року з даної інспекції повідомлення, з якого вбачається, що Державною інспекцією встановлено, що рішенням Роменської міської ради від 15 липня 2005 року ОСОБА_2, яка є громадянином ОСОБА_4 Федерації, надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0164 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Кірова, 73 у м. Ромни, що суперечить ст. 81 ЗК України, яка передбачає, що іноземні громадяни мають право набувати право власності на землі сільськогосподарського призначення тільки при прийнятті спадщини. Держземінспекцією у Сумській області 9 листопада 2009 року направлено клопотання до Роменської міської ради щодо повернення земельної ділянки до земель державної власності.

Посилаючись на те, що рішення ради та видача Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, всупереч вимогам ст. ст. 13, 14 Конституції України, ст. ст. 12, 22 ч. 4, 33, 81 ч. 3, 121 Земельного кодексу України, є незаконними, оскільки порушують її права як громадянина України та члена територіальної громади на безоплатне отримання вказаної земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, просила визнати поважними причину пропуску нею позовної давності, оскільки про допущені порушення законодавства та її прав дізналась після отримання повідомлення Держземінспекції, та визнати недійсним та скасувати рішення Роменської міської ради від 15 липня 2005 року про надання громадянинові ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0164 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Кірова, 73 в м. Ромни, визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 674458 від 22 липня 2005 року, виданий ОСОБА_2 на підставі вказаного рішення ради.

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що між сторонами виникли земельні правовідносини з приводу приватизації земельної ділянки іноземним громадянином та прийняття рішення міської ради з цією метою, які регулюються ст.ст. 12, 22, 33, 81 ЗК України, які передбачають повноваження міських рад в галузі земельних відносин, порядок використання земель сільськогосподарського призначення та право іноземних громадян на земельні ділянки; позивачка не має права на спірну земельну ділянку, оскільки не надала правовстановлюючих документів на неї, тому, відповідно до ст. 152 ЗК України, вона не має право вимагати усунення порушень її прав на землю. Посилання позивачки на те, що внаслідок передачі громадянці ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2 у приватну власність спірної земельної ділянки, порушується її право на набуття у власність цієї земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, є безпідставними. Суд послався також на те, що листом від 21 листопада 2009 року та рішенням від 25 червня 2010 року Роменська міська рада зобовязала відповідачку ОСОБА_2 здійснити відчуження спірної земельної ділянки. Договір купівлі- продажу спірної земельної ділянки ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 у липні 2010 року.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Згідно зі ст. 12 ЗК України, передача земельних ділянок у власність громадян, входить до повноважень міської ради.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі № 1-6/2010, при вирішенні інших питань місцевого значення, віднесених законом до їх компетенції, передбачених частиною першою статті 143 Конституції України, органи місцевого самоврядування діють як субєкти владних повноважень; положення пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього Кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішення таких питань ці ради діють як субєкти владних вповноважень; положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних вповноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

З огляду на, що позивач оскаржила рішення Роменської міської ради, прийняте ним в межах повноважень, визначених ст. 12 ЗК України, при виконанні яких та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2ВІ., орган місцевого самоврядування діяв як субєкт владних повноважень, суд помилково розглянув даний спір в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених ст. 205 цього Кодексу.

П.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 205 ч. 1 п. 1, 307, 310, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2010 року в даній справі скасувати, а провадження в справі закрити.

Розяснити ОСОБА_1. що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді