Справа № 2-376/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2010 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі головуючого судді Соколової К.А., при секретарі Щербак Л.Ч., за участю представника позивача ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Балаклія цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та по зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поновленні порушеного права та вселення в житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 5.02.2010 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що на підставі договору дарування він є власником житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по вулиці Комсомольській №7 в селі Борщівка Балаклійського району Харківської області.Житловий будинок раніше належав його батькові ОСОБА_3 На протязі 8 останніх років батьки фактично не проживали однією сім»єю, так як у батька появилася співмешканка і фактично він проживав у неї. 20 січня 2009 року відповідач вивіз всі свої особисті речі до співмешканки. В добровільному порядку знятися з реєстрації він відмовляється.

Позивач просить його позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2, просить поновити його порушене право та вселити його в житловий будинок.

В обґрунтування позову зазначає, що позивач його рідний син, який 19 лютого 2009 року разом з матірю вигнали його із житлового будинку, викинули його особисті речі, закрилися в будинку. Він неодноразово їздив додому, але його не впускали син та дружина тому він вимушений був звернутися в органи міліції із заявою, він разом з дільничим інспектором міліції приїздили до ОСОБА_2, він та дружина пообіцяли йому виділити кімнату, але в зазначений час він приїхав і йому знову було відмовлено у вселенні в житловий будинок. Як пояснив ОСОБА_3 ніякої співмешканки у нього не було, він знімав собі житло, так як жити йому було ніде.. Просить вселити його в житловий будинок.

Відповідач по зустрічному позову ОСОБА_2 з позовними вимогами не згоден, вважає, що його батько більше року не проживав у будинку без поважних причин, зніматися з реєстрації він відмовляється.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків,вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_3, який 4 квітня 2006 року подарував йому житловий будинок, розташований по вул..Комсомольська,7 в селі Борщівка Балаклійського району, який він побудував і вони там разом проживали, що підтверджується договором дарування від 4.4.2006 року (а.с.5) та довідкою Борщівської сільської ради №283 від 16.12.2009 року (а.с.7.)

Із акта обстеження житлового будинку від 21 січня 2010 року вбачається, як зазначили члени комісії, що ОСОБА_3 в житловому будинку не проживає з 20 січня 2009 року по 21 січня 2010 року (а.с.9). В судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які поясняли, що при обстеження житлового будинку вони встановили, що ОСОБА_3 там не проживає.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_7 пояснила суду, що вона є дружиною ОСОБА_3, який знайшов собі співмешканку і пішов до неї проживати.

Із матеріала про відмову в порушенні кримінальної справи №100 Балаклійського РВ ГУ МВС України в Харківській області вбачається, що ОСОБА_3 звертався до райвідділу міліції із заявою з того приводу, що ОСОБА_2 вигнав його з дому, була проведена перевірка дільничним інспектором міліції ОСОБА_8, та відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_2 (а.с.38). Ці обставини підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_8, який також підтвердив, що в грудні 2009 року до нього як до дільничного інспектора міліції звертався з усною заявою ОСОБА_3 з проханням поговорити з його дружиною та сином, там як вони не впускають його в житловий будинок. В процесі бесіди дружина ОСОБА_3 говорила,що вони обладнати у домі для нього кімнату, в якій він можє проживати.

Але потім у січні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до райвідділу міліції з письмовою заявою, в якій просив вжити заходи до його сіна ОСОБА_2, який вигнав його з будинку, з цього приводу була проведена перевірка, та відмовлено в порушенні кримінальної справи.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтвердили суду, що вони неодноразово бачили машину ОСОБА_3 біля житлового будинку в селі Борщівка.

Пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 суд сприймає як достовірні, так як вони підтверджують той факт,що ОСОБА_3 намагався вселитися в житловий будинок, з цього приводу звертався із заявою в міліцію.

До показань свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд відноситься критично, так як вони спростовуються вищевказаними доказами.

Відповідно до ст..405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Оскільки позивач ОСОБА_2 не надав суду доказів, які б підтверджували не проживання відповідача в житловому будинку без поважних причин, суд відмовляє в задоволенні його позову.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Суд вважає, що ОСОБА_3 не втрачав інтересу для житлового будинку, приймав заходи до вселення, але його право відповідачем поновлено не було, тому суд задовольняє позов ОСОБА_3

Керуючись ст..ст.10,11,60, 212,214-215 ЦПК України, ст..ст.9,64,65,156 ЖК України, ст..319,405 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поновлення порушеного права та вселення задовольнити.

Поновити порушене право ОСОБА_3 та вселити його в житловий будинок, який розташований у селі Борщівка вулиця Комсомольська,7 Балаклійського району Харківської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ: