Справа №22-ц-2019/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Шевченка В.А.,

суддів Кононенко О.Ю., Білецького О.М.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з вказаним позовом 22 березня 2010 року, свої вимоги мотивував тим, що з 2004 року по 2009 рік перебував у шлюбі з ОСОБА_2, за час шлюбу, 9 липня 2006 року у них народилася донька - ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу вони стали мешкати окремо і донька залишилася жити з матір'ю, яка не бажала добровільно визначити порядок його участі у вихованні дитини. В зв'язку з вказаним він звернувся до органу опіки та піклування з заявою і йому було дозволено бачитися з дитиною двічі на тиждень у його вихідні дні з 10 до 17 години з забезпеченням потрібного догляду за дитиною. Не зважаючи на прийняте рішення, відповідач продовжувала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, в зв'язку з чим він звертався до міліції, де йому роз'яснили про необхідність звернутися до суду. Внаслідок створення відповідачем перешкод для побачень з донькою йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в усвідомленні факту тривалого порушення його законних прав, він постійно перебуває в стані нервового напруження, що негативно впливає на його щоденне самопочуття та працездатність.

Тому, просив визначити спосіб його участі у вихованні дочки -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді систематичних побачень, спільного відпочинку, спілкування з дочкою щотижня у його два вихідні дні з 9 години ранку першого дня до 20 години вечора наступного дня без участі матері з нічлігом дочки з ним за місцем його проживання та його батьків; зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод в спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 та в її вихованні; стягнути з відповідача 2000 гривень моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визначені способи участі ОСОБА_3 у вихованні його доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - систематичні побачення з дочкою, щотижня у вихідні дні батька, двічі на тиждень в період часу з 9 до 19 години, а у випадку коли вихідні дні ОСОБА_3 не співпадають з загальновстановленими вихідними днями, з 13 до 19 години дня, на території визначеній за вибором ОСОБА_3, з правом прогулянок, з можливістю відвідування його місця проживання, з забезпеченням ОСОБА_3 потрібного режиму догляду за дитиною.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод в спілкуванні з ОСОБА_4 та у її вихованні.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі триста вісімдесят шість гривень (386 грн.).

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту зясування обставин, що мають значення у справі, просить зазначене рішення скасувати і ухвалити нове, яким зобовязати позивача зустрічатися з дитиною в її присутності один із вихідних днів тижня з 10-00 до 12-00 години до досягнення дочкою 7 річного віку.

При цьому, вказує, що з понеділка по пятницю дитина з 8-00 до 18-00 години знаходиться у дитячому садку, а зміна режиму дня негативно вплине на здоровя та психологічний стан дитини. Крім того, дитина відмовляється їхати з батьком добровільно.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди рішення суду не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги, позивача ОСОБА_3, який заперечував проти скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.п.1, 2, 3, 4 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 народилася 9 липня 2006 року і її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Вказані обставини підтверджені свідоцтвом про народження (а.с.7) і визнані сторонами.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 10 липня 2009 року було вирішено встановити ОСОБА_3 дні зустрічі з дочкою ОСОБА_3С, ІНФОРМАЦІЯ_1, два рази на тиждень у вихідний день батька з 10 до 17 години з забезпеченням потрібного режиму догляду за дитиною. Вказана обставина підтверджена витягом з протоколу № 10 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 10.07.09 (а.с.10).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради від 29 жовтня 2009 року ОСОБА_3 встановлені дні зустрічі з малолітньою дочкою ОСОБА_4 два рази на тиждень у вихідні дні батька з 10 до 17 години з забезпеченням потрібного режиму догляду за дитиною (а.с. 9).

За місцем роботи ОСОБА_3 характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою з місця роботи (а.с.12).

Згідно з довідкою Роменської районної стоматологічної поліклініки ОСОБА_4 перебувала на лікуванні і їй рекомендовано - санацію порожнини рота, спостереження у лікаря стоматолога та педіатра (а.с.31).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, місцевий суд виходив з того, що права позивача на побачення з дитиною суттєво обмежені, що підтверджено сукупністю наданих доказів і визнано відповідачем.

Колегія суддів вважає, що даний висновок суду не узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону, ґрунтується на неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Роменського міськвиконкому від 10.07.2009 року та рішення виконавчого комітету №283 від 29.10.2009 року, ОСОБА_3 було дозволено бачитись з дочкою два рази на тиждень у його вихідні дні з 10-00 до 17-00 год. з забезпеченням потрібного режиму догляду за дитиною.

Вказані висновок та рішення відповідачем оскаржені не були.

Висновок суду першої інстанції про те, що права позивача на побачення з дитиною суттєво обмежені не відповідає обставинам справи та відповідачем заперечується.

Посилання позивача в позовній заяві на те, що відповідач перешкоджає йому спілкуватись з дочкою не підтверджено доказами. А той факт, що 11.09.2009 р. ОСОБА_3 приїздив до дочки але її не було вдома, не свідчить про те, що його права на побачення з дитиною суттєво обмежені, оскільки ОСОБА_2 того дня була на роботі (а.с.21), а дочка в дошкільному закладі (а.с.23).

Враховуючи викладене, у місцевого суду не було законних підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів, враховуючи вік дитини (3 роки), стан її здоровя вважає, що ОСОБА_3 не надав доказів невиконання рішення Комісії з питань захисту прав дитини, а відтак і порушення його законних прав відповідачем.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність скасування рішення місцевого суду в частині задоволення вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні і визначенні способів участі у вихованні дитини з ухваленням нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 307, п.п. 1,3,4 ч. 1 ст.309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 частково задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2010 року скасувати в частині задоволення вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні і визначенні способів участі у вихованні дитини та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позову в цій частині.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: