Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-5646/10
17 грудня 2010 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Фольксбанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Свої зобовязання за цим кредитним договором Банк виконав повністю, надав ОСОБА_3 кредит у зазначеній сумі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1808-19 від 04 серпня 2008 року. Однак, відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, чим порушує умови кредитного договору щодо належного та своєчасного повернення коштів.
У звязку з цим, 03 березня 2009 року Банк надсилав на адресу ОСОБА_3 повідомлення-вимогу за вих. № 10-3/1349-БТ, яку відповідач повинен був виконати протягом тридцяти календарних днів.
Дане повідомлення-вимогу Позичальник одержав 07 березня 2009 року, проте залишив його без виконання, повне або часткове погашення заборгованості за кредитним договором не провів.
З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним вище кредитним договором 04 серпня 2010 року ВАТ Електрон Банк і ОСОБА_3 уклали ще іпотечний договір, за умовами якого Банку передано в іпотеку належне Позичальнику нерухоме майно:
У п. 4 іпотечного договору передбачено, що за рахунок предмета іпотеки, Банк має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачене умовами кредитного договору, а також відшкодувати витрати, повязані з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідач ОСОБА_3 повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заяву про розгляд справи у його відсутності суду не надавав.
Заслухавши пояснення представник позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Згідно із п. п. 1.1, 1.2 кредитного договору Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 220000 доларів США строком на 15 років, які Позичальник зобовязувався повертати Банку частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що містяться в додатку № 1 до кредитного договору, а також сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених кредитним договором. Кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 03 серпня 2023 року.
Відповідно до п. 1.3 кредитного договору процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 13,5 % річних. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та/або процентами, процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 23,5 % річних.
У п. 5.3.1 даного кредитного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором Банк має право звернути стягнення на предмет застави (іпотеки), інше забезпечення виконання зобовязань Позичальника за кредитним договором.
Судом встановлено, що Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю, надав ОСОБА_3 кредит у сумі 220000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1808-19 від 04 серпня 2008 року.
Крім цього кредитного договору, 04 серпня 2008 року Банк і ОСОБА_3 уклали іпотечний договір, за умовами якого з метою повного та своєчасного виконання останнім зобовязань за кредитним договором ОСОБА_3 передав в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме:
Згідно із п. 4 іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки Банк має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору.
У п. 14 іпотечного договору вказано, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов цього договору Банк надсилає ОСОБА_3 письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначає стислий зміст порушених відповідачем зобовязань, вимогу про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Банку залишається без задоволення, Банк вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та Закону України Про іпотеку.
У звязку з цим, 03 березня 2009 року за вих. № 10-3/1349-58 Банк направляв на адресу відповідача ОСОБА_3 повідомлення-вимогу щодо погашення простроченої заборгованості, яка мала бути виконана не пізніше 10 березня 2009 року. Цю вимогу відповідач одержав 07 березня 2009 року, проте залишив її без відповіді, заборгованість по кредиту не сплатив.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
У ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 1 ст. 589, ч. 1 ст. 590 ЦК України, ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється за рішенням суду.
У ч. 1 ст. 591 ЦК України, ч. 1 ст. 41 Закону України Про іпотеку встановлено, що реалізація предмета іпотеки, на який звернене стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, з дотриманням вимог цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
При подачі до суду позову ПАТ Фольксбанк сплатило судовий збір у сумі 1700 грн. та оплатило витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Всього судові витрати у справі становлять 1820 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 11, 60, 88, 212 215, 224, 226 ЦПК України, суд
Стягнути із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Фольксбанк судові витрати в розмірі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем на заочне рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.
Суддя Дутчак І.М.