АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22цс-3762/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Болтунової Л.М.,

суддів: Баранніка О.П., Козлова С.П.,

при секретарі: Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду в м. Першотравенську на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду в м. Першотравенську про визнання неправомірною бездіяльності відповідача відносно відмови у підвищенні пенсії дітям війни та зобовязання вчинити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2009 року позивачка звернулася до суду з таким позовом, посилаючись на те, що вона є дитиною війни відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і має право на щомісячну державну соціальну допомогу у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, але відповідач незаконно відмовив їй в перерахунку та виплаті такої пенсії за 2006-2008 роки, тому вона просила суд визнати незаконною бездіяльність відповідача відносно такої відмови у підвищенні пенсії, зобовязати його вчинити дії по перерахуванню пенсії, по її нарахуванню та виплаті за цей період в сумі 3891,90 грн..

Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Визнана неправомірною бездіяльність відповідача щодо своєчасного перерахунку та виплаті підвищення до пенсії позивачки в передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 18 грудня по 31 грудня 2008 року, зобовязано його вчинити дії по нарахуванню та сплаті на користь позивачки підвищення до пенсії в передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за цей період в сумі 44,98 грн., а в іншій частині позову відмовлено. Стягнутий з відповідача судовий збір на користь позивачки в розмірі 3,40 грн..

В апеляційній скарзі посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права Управління пенсійного фонду в м. Першотравенську просить скасувати постанову суду та в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - частковому скасуванню з наступних підстав.

Як правильно встановлено судом, позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду в м. Першотравенську, де отримує пенсію за віком та відповідно до абз.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-1У має статус дитини війни, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та іншими матеріалами справи (а. с. 4).

Згідно ст.6 Закону № 2195-1У дітям війни пенсії підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Така редакція цієї стаття набула чинності з 01.01.2006 року.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-1У мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, відповідно до положень вище зазначених законів пенсія позивачки за віком повинна виплачуватись із збільшенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни.

Водночас, щодо такого права позивачки на 2007 рік, то п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 року № 489-У, з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим законом, було зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст.111 Закону № 489-У.

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», з урахуванням ст.111 цього Закону, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, в період з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року позивачка не мала права на отримання державної соціальної підтримки, оскільки норма, якою передбачено це право, була зупинена, тобто позивачка не мала права на підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, а таке право виникло лише з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Відносно підвищення пенсії дітям війни у 2008 році, то відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в такій редакції: « Дітям війни ( крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ) до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним із законів»

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема, положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Зазначені рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскарженими, крім того, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року і з 01.01.2009 року по день ухвалення рішення по справі судом першої інстанції, - спірні правовідносини регулюються відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції Закону, яка діяла до 01.01.2007 року, тобто відповідач зобовязаний був нараховувати та виплачувати державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, а розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється, згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Отже, за конституційними нормами та виходячи з пріоритетів законів над підзаконними актами, - відповідач повинен здійснювати нарахування та виплату підвищення пенсії дітям війни виходячи з розмірів встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-1У, що відносно позивачки він не виконує.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, тобто в частині визнання неправомірною відмови відповідача в перерахунку та виплаті на користь позивачки щомісячної доплати до пенсії дітям війни за період з 18 грудня по 31 грудня 2008 року, його зобовязання вчинити дії по нарахуванню та сплаті на користь позивачки підвищення до пенсії за цей період в межах встановленого законом однорічного строку позовної давності на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Доводи апеляційної скарги про неможливість застосування ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при визначенні розміру мінімальної пенсії за віком, з якої має обчислюватись зазначене підвищення пенсії позивачці, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено.

Положення статті 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", якою передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, та на яку посилається відповідач у своїй скарзі, обґрунтовуючи свою бездіяльність щодо непідвищення пенсії тим, що кошти до Пенсійного фонду України з державного бюджету не надходили, не можна взяти до уваги з наступних підстав.

Статтею 88 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" установлено, що в разі недостатності виділених із державного бюджету України коштів за бюджетними програмами, пов'язаними з розмежуванням джерел виплати пенсій між державним бюджетом України та Пенсійним фондом України, пенсії, визначені законодавством для відповідних категорій громадян, виплачуються у повному обсязі за рахунок власних надходжень Пенсійного фонду України. Тобто цією нормою по-іншому врегульовано питання щодо фінансування забезпечення такої гарантії, як підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. І оскільки ця норма прийнята пізніше, то вона має пріоритет над нормою, закладеною у статті 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеного підвищення до пенсії позивачу також не є підставою для невиконання Пенсійним фондом України своїх зобов'язань, встановлених статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Разом з тим, стягуючи з відповідача судовий збір на користь позивачки в розмірі 3,40 грн. суд не врахував, що згідно п.34 ст.4 Декрету КМУ «Про державне мито» він звільняється від сплати державного мита та, крім того, в матеріалах справи відсутні докази про сплату позивачкою такого судового збору по цій справі і вона таких вимог не заявляла, тому постанову суду в цій частині колегія суддів вважає за необхідне скасувати, а в решті - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.209,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду в м. Першотравенську задовольнити частково.

Постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2010 року в частині стягнення з Управління пенсійного фонду в м. Першотравенську Дніпропетровської області судового збору на користь ОСОБА_2 в розмірі 3,40 грн. скасувати, а в іншій частині - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді: