Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 жовтня 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.

при секретарі Рабович М.В.

за участю позивачки ОСОБА_1, її адвоката ОСОБА_2, розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, судових витрат по сплаті судового збору та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та витрат на правову допомогу, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, який було уточнено під час попереднього розгляду справи, в якому зазначила, що у листопаді 2009року між нею та відповідачкою було укладено письмовий договір позики, за яким відповідачка отримала від неї в борг 1800 у.е., що еквівалентно 14 214 гривень 60 копійок, зобовязавшись повернути ці кошти в строк у січні 2010року. 23 квітня 2010року відповідачка зобовязалась повернути вказану суму грошей до 30 квітня 2010року. Однак ані в зазначений строк, ані до теперішнього часу гроші вона не повернула. Просила суд стягнути з відповідача на її користь гроші за договором позики в сумі 14 214 гривень 60 копійок, зі сплатою 3% річних та індексу інфляції у розмірі 277гривень 89 копійок та 96 гривень 66 копійок. Також позивачка просила стягнути з відповідачки сплачені нею судові витрати на сплату державного мита та ІТЗ судового процесу, а також її витрати на правову допомогу у розмірі 2 700 гривень

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в обґрунтування своїх вимог суду надала наступні пояснення. Між нею та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено письмовий договір позики у вигляді розписки на суму 1800 у.є. Відповідачка зобовязалась повернути суму грошей строком до 30 квітня 2010року , але ані в зазначений строк, ані до теперішнього часу гроші вона не повернула . В звязку з чим позивачка була вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права, та понесла в звязку з цим додаткові витрати на правову допомогу адвоката та по сплаті судових витрат на державне мито та ІТЗ судового процесу. Просила суд задовольнити її позов у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою про дату та час судового розгляду справи, про що свідчить підпис на поштовому повідомленні про вручення повістки, до суду двічі не зявилась, про причини неявки не повідомила та з будь-якими заявами до суду не зверталась. Тому суд, вважаючи причину неявки не поважною, за згодою позивачки ухвалив заочне рішення.

Свідок ОСОБА_4 , який є сином позивачки , в судовому засіданні надав наступні пояснення. Наприкінці 2009року , десь у листопаді він з матірю ходив до ОСОБА_3 на роботу, щоб надати гроші у борг. ОСОБА_3 просила 1800у.є. Відповідачка зобовязалась, що гроші поверне у січні 2010року. 23 квітня 2010року він та мити знов зустрілися з відповідачкою , яка зобовязалась віддати суму боргу до 30 квітня 2010року про

що написала розписку у його присутності. До теперішнього часу борг відповідачка не повернула і тому його мати була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Свідок ОСОБА_5 до суду не зявилась, у судове засідання у письмовому вигляді надала свої пояснення відносно позову ОСОБА_6 просила розглянути справу без її участі. ОСОБА_5 пояснила, що їй відомо, що позивачка надала в борг відповідачці суму грошей у розмірі 1800 у.є., про що остання написала розписку та зобовязалась повернути суму боргу у строк передбачений розпискою. Позивачка на протязі останнього часу дзвонила відповідачці, просила повернути гроші, але остання так гроші не повернула. у своїх письмових поясненнях

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 23 квітня 2010року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено письмовий договір позики, за умовами якого відповідачка позичили у позивачки на строк до 30 квітня 2010року грошові кошти в сумі 1800 у.є., зобовязавшись повернути її в обумовлений строк.

За договором позики відповідачка мала повернути гроші в сумі 1800 у.є. в строк до 30 квітня 2010 року, однак свої обов′язки не виконала та гроші не повернула до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства

Відповідно до ст..1050 ЦК України у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він має сплатити грошову суму, визначену ст..625 ЦК України

Згідно ст..625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, за вимогою кредитора має виплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до п.6 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою.

П.5 ч.1 ст.1 вказаного Закону передбачено, що фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти . Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом.

В інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається.

Позивачка укладала письмовий договір позики у вигляді розписки не будучи фінансовою установою, та субєктом підприємницької діяльності.

Таким чином, суд вважає , що позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних від суми боргу та суми боргу з урахуванням індексу інфляції не підлягають задоволенню.

Задовольняючи позов в частині стягнення грошових коштів в сумі 14 214 гривень 60 копійок, суд стягує з відповідачки на користь позивачки понесені нею та підтверджені

відповідними квитанціями судові витрати в сумі 168гривень 30 копійок, збору за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 гривень. Також з відповідачки на користь позивачки, відповідно до ст.84 ЦПК України підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 2 700 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.625, 1046-1050 ЦК України, ст..4,1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ст.ст.10, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_6 - задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 суму боргу у розмірі 14 214 гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 судові витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у розмірі 120 гривень , сплату державного мита у розмірі 168 гривень 30 копійок та витрат на правову допомогу у розмірі 2700 гривень

В іншій частині вимог позивачці відмовити.

Заяву про скасування заочного рішення може бути подано до Приморського районного суду м. Маріуполя протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення рішення.

Суддя Федотова В.М.