Справа №22-ц-2577 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Гагіна М.В.,

суддів: Ільченко О.Ю., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Шосткинського міськрайонного центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити нарахування та виплату допомоги по безробіттю, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Шосткинського міськрайонного центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити нарахування та виплату допомоги по безробіттю.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.03.2009 року вона була звільнена за п. 1ст. 36 КЗпП України з посади майстра ВАТ «Полісся» у м. Шостка. 25.03.2009 року вона звернулась до Шосткинського міськрайцентру зайнятості і 01.04.2009 року її було визнано безробітною, однак виплату допомоги по безробіттю відповідач призначив починаючи з 30 червня 2009 року, тобто на 91 день з дня реєстрації, пославшись на Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25 грудня 2008 року, яким були внесені зміни до ч.З ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

З таким рішенням відповідача позивач не згодна, оскільки відповідно до рішення Конституційного Суду України від 28.04.2009 року у справі № 9-рп /2009р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п.9 ст.1 в частині вилучення п.1 ст. 36 КЗпП України та доповнення частини 3 ст.23 словами «або за згодою сторін» Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення», а тому виплата допомоги по безробіттю повинна нараховуватись і виплачуватись з 8 дня після реєстрації.

Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи оскаржувану постанову суду незаконною, просить її скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

При цьому, зазначає, що суд не врахував рішення Конституційного Суду України від 28.04.2009 року у справі № 9-рп /2009р., яким було відновлено дію п.9 ст.1 та ч.3.ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» стосовно осіб, звільнених за ст.36 п.1 КЗпП України в редакції, яка діяла до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25.12.2008р.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 18.04.2006 року по 24.03.2009 року працювала майстром у ВАТ»Полісся» м. Шостка, 24.03.2009 року позивач була звільнена за угодою сторін згідно зі ст.36 п.1 КЗпП України (а.с. 3).

Після звільнення, ОСОБА_2 звернулась до Шосткинського міськрайонного центру зайнятості і з 01.04.2009 р. їй надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю починаючи з 91-го дня після реєстрації (а.с.7-8).

Приймаючи постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, місцевий суд виходив з того, що рішення Конституційного Суду України від 28.04.2009 року, на яке посилається позивач, не поширюється на положення п.1 ч.5 ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» щодо скорочення на 90 календарних днів тривалості виплати допомоги по безробіттю у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, особам, звільненим з останнього місця роботи за угодою сторін.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду не можливо, оскільки суд дійшов цих висновків неповно зясувавши обставини справи, без належної оцінки всіх зібраних по справі доказів, що призвело до помилкового застосування норм матеріального права.

Матеріали справи не містять доказів і сторонами суду таких не надано на підтвердження того, що Шосткинським міськрайонним центром зайнятості після прийняття ОСОБА_2 на облік як безробітної її було направлено для проходження професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

А відтак, у суду були відсутні законні підстави для застосування до спірних правовідносин положень п.1 ч.5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до п.9 ст.1 та ч.3 ст.22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 р. № 1533-111, в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25.12.2008 р. № 799-VI, припинення трудового договору відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України входило до переліку підстав втрати роботи з незалежних від застрахованих осіб обставин і право на виплату допомоги по безробіттю у цих осіб виникало з восьмого дня після реєстрації їх в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Відповідно до п.9 ст.1 та ч.3 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25.12.2008 р. № 799-VI із категорії громадян, які мали право на виплату допомоги по безробіттю на загальних підставах відповідно до положень ст.22 Закону України № 1533-111, вилучено категорію осіб, що звільнилися за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України, і включено їх до кола осіб, визначених в ч.3 ст.23 зазначеного закону, за якою допомога по безробіттю особам, які звільнилися з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин або за угодою сторін, призначається відповідно до частин першої та другої цієї статті, і її виплата починається з 91-го календарного дня.

Таким чином, дії відповідача на час прийняття рішення про скорочення ОСОБА_2 виплати допомоги по безробіттю з 01 квітня по 30 червня 2009 року, тобто на 90 календарних днів, відповідало діючому на той час законодавству.

Між тим, згідно Рішення Конституційного Суду України від 28.04.2009р. № 9рп/2009 по справі 1-19/2009 р. визнані такими, що не відповідають Конституції: положення п.9 ст.1, положення Закону України № 1533-111 від 02.03.2000 р. в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25.12.2008 р. № 799-VI в частині вилучення у зазначеній редакції пункту 1 ст.36 КЗпП України; положення ч.3 ст.23 Закону України № 1533-111 від 02.03.2000 р. в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25.12.2008 р. № 799-VI стосовно доповнення після слів "поважних причин" словами " або за угодою сторін".

Положення Закону України № 1533-111, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, оскільки вищевказаним Рішенням Конституційного Суду України саме з 28.04.2009 р. було відновлено дію п.9 ст.1 та ч.3 ст.22 Закону України № 1533-111 від 02.03.2000 р. стосовно осіб, звільнених за ст.36 п.1 КЗпП України в редакції, яка діяла до прийняття Закону України " Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення" від 25.12.2008 р. № 799-VI, тому, вимоги позивача про зобовязання відповідача провести нарахування та виплату допомоги по безробіттю з 01.04.2009 р. підлягають задоволенню частково, а саме, з 28.04.2009 р. В задоволенні іншої частини вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 307, п.п. 1,3,4 ч. 1 ст.309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 лютого 2010 року у даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати Шосткинський міськрайонний центр зайнятості здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 допомогу по безробіттю з 28 квітня 2009 року.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.