Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

13 липня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., КотікТ.С.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 18 травня 2010 року, -

встановила

В лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила поділити спільне майно. Зазначила, що з 07.08.2004 року по 18.09.2009 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі. 25.10.2004 р. у них народився син ОСОБА_3. Під час шлюбу ними було придбано: 2 чайних сервізи на суму 100 грн., сервіс кавовий вартістю 50 грн., електромясорубку вартістю 400 грн., радіотелефон вартістю 200 грн., мікрохвильову піч вартістю 400 грн., холодильник SAMSUNG вартістю 2800 грн., 2 електрочайни ка Техніка на суму 200 грн., газову плиту Індезіт вартістю 1500 грн., телевізор SAMSUNG вартістю 2000 грн., телевізор Лібертон вартістю 700 грн., ДВД BBK вартістю 400 грн., меблеву стінку вартістю 3000 грн., килим 4,5x5 м. вартістю 500 грн., кондиціонер вартістю 1500 грн., пилосос вартістю 300 грн., кутову кухню вартістю 3000 грн., З металопластикових вікна на суму 2600 грн., прасувальну дошку вартістю 150 грн., праску вартістю 200 грн., а всього на суму 20000 грн. Оскільки вони не можуть у добровільному порядку' поділити вказане майно, тому позивачка просила виділити їй: сервіс чайний, сервіс кавовий, електромясорубку, мікрохвильову піч, холодильник, телевізор SAMSUNG, ДВД BBK, меблеву стінку, килим 4,5x5 м. та пилосос, а всього на суму 9900 грн. Решту майна на суму 10100 грн. виділити відповідачу.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 18 травня 2010 року позов задоволено частково. Розділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та виділено:

ОСОБА_4 - чайний сервіз вартістю 64 грн. 60 коп., сервіс кавовий вартістю 41 грн. 50 коп., електромясорубку вартістю 345 грн., радіотелефон вартістю 184 грн., холодильник SAMSUNG вартістю 2212 грн. 50 коп., електрочайник Техніка вартістю 66 грн. ЗО коп., телевізор Лібертон вартістю 705 грн., ДВД BBK вартістю 370 грн., меблеву стінку Оріон-2 вартістю 2783 грн., килим 4,5x5 м. вартістю 612 грн., кондиціонер вартістю 1188 грн., пилосос LG вартістю 259 грн., а всього на загальну суму 8830 грн. 90 коп.;

ОСОБА_5 - чайний сервіз вартістю 64 грн. 60 коп., мікрохвильову піч вартістю 360 грн., електрочайник Техніка вартістю 66 грн. ЗО коп., газову плиту Індезіт вартістю 1500 грн., телевізор SAMSUNG вартістю

2000 грн., кухню Оля-Нова вартістю 3000 грн., З металопластикових вікна на суму 2210 грн., прасувальну дошку вартістю 134 грн. 68 коп., праску вартістю 189 грн. 80 коп., а всього на суму 8769 грн. 38 коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення скасувати в частині поділу холодильника Самсунг, меблевої стінки Оріон-2, кондиціонера та виділення вказаного майна позивачці. Відповідач просить ухвалити нове рішення, яким виділити йому спірне майно. Зазначив, що суд безпідставно не прийняв до уваги те, що дане майно він придбав за кредитні кошти та гроші, які брав у позику. Зобовязання про повернення даних коштів він взяв на себе особисто, а тому вважає, що холодильник, меблеву стінку Оріон-2 і кондиціонер суд повинен був залишити йому.

ОСОБА_1 рішення суду не оскаржувала, оскільки з ним згодна.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором /ч. 1 ст. 70 СК/.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку /доходу/.

При цьому немає значення, на імя кого з подружжя майно було придбано.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбу з 07.08.2004 року по 18.09.2009 року /а.с. 20/.

Під час шлюбу ними було придбано наступне майно:

2 чайних сервізи на суму 129 грн. 20 коп.,

сервіс кавовий вартістю 41 грн. 50 коп.,

електромясорубку вартістю 345 грн.,

радіотелефон вартістю 184 грн.,

мікрохвильову піч вартістю 360 грн.,

ходрдильник вартістю 2212 грн. 50 когі.,

2 електрочайника Техніка на суму 132 грн. 60 коп.,

газову плиту Індезіт вартістю 1404 грн.,

телевізор Самсунг вартістю 1430 грн.,

телевізор Лібертон вартістю 705 грн.,

ДВД ВВК вартістю 370 грн.,

меблеву стінку вартістю 2783 грн.,

килим 4,5x5 м. вартістю 612 грн.,

кондиціонер вартістю 1188 грн.,

пилосос вартістю 259 грн.,

кутову кухню вартістю 2910 грн.,

3 металопластикових вікна на суму 2210 грн.,

прасувальну дошку вартістю 134 грн. 68 коп.,

праску вартістю 189 грн. 80 коп.,

а всього на суму 17600 грн. 28 коп. Вартість вище перерахованого майна підтверджується звітом прр оцінку рухомого майна від 31.03.2010 року /а.с. 73- 107/.

Факт придбання сторонами в період шлюбу вказаного майна та його наявність на час звернення ОСОБА_6 до суду підтверджується товарними чеками, накладними, квитанціями, гарантійними талонами, договором № 015/0б, та змістом акту від 09 вересня 2009 року /а.с. 9, 21-39, 58-62, 141/.

Доводи апелянта з приводу того, що холодильник ЗАМЭ1ШО, кондиціонер та меблева стінка Оріон-2 придбані ним за рахунок кредитних коштів, а тому дане майно не спільною сумісною власністю і повинно бути виділено йому є безпідставними, виходячи з наступного.

З розяснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що під час вирішення спорів між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, зясувати джерело і час його придбання.

Слід зазначити, що кошти, які взяті в кредит у банку одним з подружжя під час шлюбу, є сімейними коштами, тобто отриманими для задоволення потреб сім'ї, і не можуть вважатися особистими коштами одного з подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2007 року між ОСОБА_2 та Первинною профспілковою організацією Центральної регіональної митниці укладено договір позики № 2 на суму 5000 грн. строком на 2 роки /а.с. 49-50/.

12.11.2007року між відповідачем та ВАТ ОСОБА_7 ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 014/7336/82/ 123957 на суму 5100 грн. строком на 36 місяців. Кошти видавалися на споживчі цілі /а.с. 55-57 /.

20.06.2008року між ОСОБА_2 та ВАТ ОСОБА_7 Аваль* укладено кредитний договір № 014/7336/82/ 135369 на суму 11000 грн. строком на 36 місяців/а.с. 51-54/. Кошти видавалися на споживчі цілі

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що холодильник ЗАМБІЖв придбано за кошти, отримані в кредит за договорами, укладеними 12.11.2007 року та 20.06.2008 року. Однак, зі справи вбачається, що холодильник ЗАМБІШв придбано 04.02.2007 року за 2185 грн., що підтверджується накладною /а.с. 35/. Тобто, спірний холодильник було придбано до отримання коштів за вищезазначеними договорами. Відповідачем не надано суду інших документів, на підтвердження придбання даного холодильника.

Також, апелянт зазначив, що за рахунок коштів отриманих 16.05.2007 року у позику він придбав кондиціонер та меблеву стінку Оріон-2. Проте і це спростовується матеріалами справи. Зокрема, з видаткової накладної та квитанції про оплату вартості кондиціонера вбачається, що він був придбаний 19.04.2008 року /а.с. 61/, тобто майже через рік після отримання грошей у позику.

Що стосується меблевої стінки Оріон-2, то сторонами надані накладні, які є суперечливими щодо часу її придбання та вартості /а.с. 23-24, 58/, а тому неможливо визначити точну дату її набуття.

Не є доказом, в контексті вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України, довідка щодо придбання апелянтом меблевої стінки та кондиціонера за рахунок коштів, отриманих у позику, оскільки вона не містить дати, номеру, підписана головою первинної профспілкової організації Київської обласної митниці, і не є тим документом, який може підтверджувати факт придбання певного майна /а.с. 140/.

Отже, оскільки набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя /ст. 60 СК України/, тому протилежне,

тобто належність майна до роздільного майна подружжя, потребує доведення в судовому порядку.

Оскільки відповідачем не було доведено, що холодильник ЗАМБТЖО, кондиціонер та меблева стінка Оріон-2 належить до роздільного майна подружжя, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про його поділ.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення немає.

В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 18 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді