Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія - 31 (І) суддя Приміч Г.І.
Суддя - доповідач Зубакова В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Неклеси В.І.

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.

при секретарі: Іванюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3; відповідач ОСОБА_1.

В С Т А Н О В И Л А:

20 лютого 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину і, неодноразово уточнюючи свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь 11411,16 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків та моральну шкоду в розмірі 100000 грн. посилаючись на те, що 04.05.2007 року, вона, в якості пасажира знаходилась на мотоциклі МТ-1036 під керуванням відповідача, який в той час перебував в стані алкогольного сп`янніння та навичок управління транспортними засобами не мав, внаслідок чого, на вул.. Зелені у с. Глеюватка Криворізького району, відповідач, ігноруючи дорожню обстановку, порушивши правила дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу, злетів у кювет та врізався в дерево, в результаті чого, позивачка отримала тяжкі тілесні ушкодження..

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9619,47 грн в рахунок відшкодування матеріальних збитків завданих злочином, 50000,00 грн., в рахунок відшкодування майнової шкоди, а всього стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 59619 гривень 47 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Вирішені питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд в той же суд, оскільки суд, задовольняючи частково позовні вимоги в частині матеріальної шкоди, в основу доказової бази положив наявність фіскальних чеків, які були долучені до матеріалів справи, однак при цьому судом не було встановлено до яких саме періодів лікування та на яку суму вони відносяться, не встановлено чи мають відношення залученні чеки до лікування позивачки, крім того, деякі чеки та ксерокопії історій хвороби не можливо прочитати. Також частково задовольняючи позов в частині витрат на проїзд та придбання інших предметів, суд також прийняв за доказ фіскальні чеки та проїзні квитки, однак їх належність та те, чи здійснювались ці поїздки та з якою ціллю, судом не з`ясовано. Відповідач вважає, що позивачка довела свої матеріальні збитки тільки в сумі 2362,25 коп. Що стосується суми моральної шкоди, стягнутої з відповідача, він також вважає її не обґрунтованою, так як матеріалами справи встановлено, що в день ДТП, потерпіла активно приймала участь у вживанні алкогольних напоїв, а на мотоцикл її ніхто не запрошував, вона сама заскочила на нього, коли мотоцикл уже рухався, а на пасажирському сидінні знаходився його власник. Через те, що позивачка схопила його за плечі, а дорога була у вибоїнах, він вимушений був утримувати позивачку та мотоцикл. Вважає, що саме груба безпечність потерпілої сприяла тому, що сталося ДТП, внаслідок якої вона була травмована, але суд, всупереч ст. 1193 ЦК України, на це уваги не звернув.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.05.2007 року відповідач ОСОБА_1 керуючи мотоциклом МТ-1036 в стані алкогольного сп`янніння та за відсутності навичок управління транспортними засобами і посвідчення водія на вул.. Зеленій у с. Глеюватка Криворізького району, ігноруючи дорожню обстановку, порушивши правила дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу, злетів у кювет та врізався в дерево, в результаті чого пасажирка ОСОБА_2 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Висновком МСЕК від 10.06.2010 року ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності з наступним переоглядом у травні 2011 року (а.с.131).

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що дорожньо-транспортра подія сталася з вини водія мотоцикла МТ-1036 ОСОБА_1 внаслідок порушення останнім п.п 1.5 (а,б), 2.3 (б,г), 2.9 (а,б), 10.1, 12.1, 12.4, 12.9 (б), 21.1 Правил дорожнього руху України, що було встановлено Криворізький районним судом Дніпропетровської області при ухваленні постанови від 31.03.2008 року по кримінальній справі справі у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст. 286 КК України, якою останнього звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року (а.с. 126-127).

Зазначена постанова не оскаржувалась і набрала законної сили, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що саме поведінка потерпілої сприяла дорожньо-транспортній події, внаслідок якої вона була травмована.

На підставі цієї постанови, в якій судом зазначено, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад злочину, передбачений ч.2 ст. 286 КК України, позивачка ОСОБА_2 подала позов про відшкодування їй шкоди, завданої ОСОБА_1, внаслідок спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно ч.1 ч.2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на це, суд вірно на підставі ст. 1187 ЦК України зробив висновок, що завдану позивачці шкоду повиннен відшкодовувати відповідач, та дійшов висновку щодо розміру матеріальної шкоди у сумі 9 619,47 грн., керуючись чеками та довідками з медичних закладів, які не викликають сумніви колегії суддів у їх повній об'єктивності, що спростовує доводи апеляційної скарги в частині неналежності доказів.

Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд на підставі ст. 1167 ЦК України обґрунтовано з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами), приймаючи до уваги те, що отримані позивачкою травми мають незворотній характер та вона стала інвалідом 2-ї групи, визначив її розмір у сумі 50 000 грн., а тому доводи апеляційної скарги щодо завищеного розміру моральної шкоди свідчать лише про бажання відповідача уникнути від відповідальності та не спростовують висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У ХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: