Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2010 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Коляденка І.В.,

при секретарі Домантович О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Переяслав-Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Переяслав-Хмельницькому районі області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок розміру пенсії та виплату недоплаченої суми пенсії,

встановив:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Переяслав-Хмельницькому районі Київської області (далі ОСОБА_2 ПФУ), в якому зазначала, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інвалідом 3 групи, захворювання якої пов'язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, пенсію по інвалідності їй виплачує ОСОБА_2 ПФУ.

Відповідно до ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" їй постраждати від наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, інваліду 3 групи повинна виплачуватись державна пенсія в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

У здійсненні перерахунку та виплаті недоплаченої суми пенсії із вказаних розмірів, відповідач ОСОБА_2 ПФУ листом їй відмовило, посилаючись на те, що пенсія виплачується в розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530.

Вважає відмову ОСОБА_2 ПФУ безпідставною, його дії протиправними, оскільки розміри її основної та додаткової пенсій не відповідають розмірам, визначеним ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду.

Просила визнати дії ОСОБА_2 ПФУ щодо відмови у проведенні перерахунку розміру її основної та додаткової пенсій протиправними, зобов'язати ОСОБА_2 ПФУ провести перерахунок її основної та додаткової пенсій за період з 01.01.2007 р. по 27.07.2010р. відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та доплатити їй недоплачену суму пенсії з урахуванням проведених виплат.

Позивач в судове засідання не з'явилась із позову слідує, що просить слухати справу без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що нарахування і виплата пенсії позивачеві проводилася, виходячи із розміру 19 грн. 91 коп., визначеного постановою Кабінету Міністрів України № 01 від 03 січня 2002 року, а додаткова пенсія позивачу виплачувалася, виходячи із розміру 16 грн. 92 грн., встановленої постановами Кабінету Міністрів України №№ 831 і 836 від 26 липня 1996 року.

В подальшому зазначені вище розрахункові величини основної та додаткової пенсій збільшувалися у відповідності з постановами Кабінету Міністрів України № 894 від 13 липня 2004 року, № 1293 від 27 грудня 2005 року та № 530 від 28 березня 2008 року в межах кошторисів згідно із Законом України "Про Державний бюджету України" на відповідний рік

Розрахунок виплат, підвищень доплат та додаткової пенсії проводиться на підставі нормативних актів, що не суперечить директивам рішення Пенсійного Фонду України та повністю відповідає практиці роботи органів Пенсійного Фонду України по всій Україні, Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та інвалідом З групи, що підтверджується посвідченнями серії А № 072477, вкладкою до цього посвідчення 072477 та витягом із МСЕК, з якого видно, що з 05.08.1997р. позивачу встановлено 3 групу інвалідності довічно, причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з впливом наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 ПФУ, одержує пенсію по 3 групі інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. призначену згідно із ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, я постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст. 50 цього ж Закону.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-Х1І пенсії особам, віднесеним до категорій 1, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додатково: пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на держав пенсію.

За змістом ст. 50 цього Закону (в редакції до 01 січня 2008 року) особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам 3 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно із ч. 4 ст. 54 вказаного Закону (в редакції до 01 січня 2008 року), яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій, особам, віднесеним до категорії 1, у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок із ЧАЕС, не можуть бути нижчими по 3 групі інвалідності, ніж 6 мінімальних пенсій за віком.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу основна пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, виплачувалася згідно із постановами Кабінету Міністрів України №№ 831 і 836 від 26 липня 1996 року, № 01 від 03 січня 2002 року і № 894 від 13 липня 2004 року, виходячи з розміру 19 грн. 91 коп., що не відповідало розміру мінімальної пенсії за віком.

Підпунктами 12, 15 пункту 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року, який набрав чинності з 01 січня 2008 року, було внесено зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тексти ст. 50, ч. 4 ст. 54 цього Закону викладено в новій редакції та встановлено. що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду. заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам 3 групи - 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а розміри пенсій у всіх випадках для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по 3 групі інвалідності - 100 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-ри/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року щодо внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно із ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року відновлено дію ст. 50. ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому з цього часу позивачу повинна була виплачуватись основна пенсія в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що з 01 вересня по 31 грудня 2007 році позивачу як інваліду 3 групи основна та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, виплачувались, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком 19 грн. 91 коп., встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 01 від 03 січня 2002 року.

Починаючи з 22 травня 2008 року по даний час в розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року та № 654 від 16 липня 2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, суд дійшов висновку, що при вирішенні даного спору та визначенні розміру додаткбвої та державної пенсій позивача застосуванню підлягає ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не розміри визначені, вказаними вище постановами Кабінету Міністрів України.

Із зміст/ ст. ст. 50. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, шо під час визначення розміру пенсій за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення ч. З ст. 28 цього Закону, на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки іншого розміру мінімальної пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, чинним законодавством не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 ПФУ повинно виплачувати позивачу позивачу основну та додаткову пенсії у розмірах, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на момент виплати.

У ч. З ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Проаналізувавши зазначені вище норми Законів України, Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, враховуючи ст. 152 Конституції України. суд дійшов висновку, що порушення прав позивача щодо невиплати їй основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 6 мінімальних пенсії за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно тривало в період з 01 вересня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по даний час.

Оскільки Рішення Конституційного Суду України зворотної дії не має, тому воно на період з 01 січня по 21 травня 2008 року не поширюється.

Таким чином, дії відповідача ОСОБА_2 ПФУ щодо виплати позивачу основної та додаткової пенсій у розмірах встановлених зазначеними постановами Кабінету Міністрів України суперечать вимогам ст. ст. 50, 54 вказаного вище Закону, а відмова відповідача у здійсненні перерахунку та доплаті недоплаченої суми основної та додаткової пенсії позивачу є протиправною.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо проведення перерахунку розміру її основної та додаткової пенсій і доплати недоплаченої суми пенсії підлягають задоволенню частково за період з 01 вересня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

У зв'язку з цим, суд вважає необхідним зобов'язати ОСОБА_2 ПФУ здійснити за вказані періоди перерахунок основної пенсії ОСОБА_4 в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, а також виплатити їй за ці періоди недоплачену суму пенсії.

На підставі ст. ст. 19, 152 Конституції України, ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Р'шення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд

виріши в:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області провести з 01 вересня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року перерахунок розміру основної та додаткової пенсій ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 54. ст. 50, ч. З ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та виплатити їй недоплачену суму пенсії з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області на користь держави судовий збір у розмірі 8 (вісім) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 (тридцять сім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя