Єдиний унікальний номер 2-2158/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2010 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Цимбал-Семенчук І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, КЖРЕП №11, Департаменту житлово-комунального господарства про визнання недійсним розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в серпні 2010 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, КЖРЕП №11, Департаменту житлово-комунального господарства про визнання недійсним розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності, згідно договору довічного утримання від 03 лютого 1999 р.

Власниками квартири АДРЕСА_2 є відповідачі - ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Зазначала, що відповідно до довідки КЖРЕП № 11 станом на 04.01.1999 року у спільному користуванні мешканців квартири № 2, що належить позивачці та квартири № 1, яка належить відповідачам були наступні приміщення: ванна - 5,70 кв. м., вбиральня - 2,40 кв. м., кухня-12,8 кв. м.

Вказувала, що 22 серпня 2007 року їй, позивачці, стало відомо, що власники квартир № 1 без її відома та згоди приватизували наступні приміщення, які перебували у спільному користуванні: ванну - 5,70 кв. м. та кухню - 12,8 кв. м.

Вважає, що приватизація відбулася через те, що посадові особи відповідача - КЖРЕП № 11, видали власникам квартири № 1 довідку про склад сімї від 07.12.2000 р. № 4389, в якій не зазначили, що вищевказані приміщення перебувають у спільному користуванні і тому на основі вищевказаної довідки органом приватизації було прийняте незаконне розпорядження, яким було надано дозвіл на приватизацію квартири № 1 разом із приміщеннями, які знаходилися у спільному користуванні між позивачкою та відповідачами.

Вважає, що дії відповідачів є неправомірними та такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства, а саме ст.ст. 317, 321, 382 ЦК України, відповідно до яких власникам квартири у дво-, або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Вважає, що спільними неправомірними діями відповідачів її було позбавлено права користуватися вищевказаними житловими приміщеннями та дані приміщення неправомірно вибули із спільного користування та перейшли у приватну власність відповідачів.

Просила визнати незаконним та скасувати акт приватизації квартири АДРЕСА_3, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3, визнати за нею, позивачкою, право на спільне користування приміщеннями, а саме: ванною, площею 5,70 кв. м., та кухнею площею 12,80 кв.м., розташованих за адресою м. Чернівці, вул. Білоусова, буд. № 4.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засідання позов підтримала та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила, що вона не має можливості користуватись водою, оскільки її трубопровідна система вийшла з ладу, а відремонтувати її вона не має змоги, бо водопровід іде з квартири відповідачів.

Представник позивача ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги своєї довірительки, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала і суду пояснила, що приватизація житла проходила відповідно до вимог чинного законодавства, як ними, відповідачами, так і попереднім власником квартири №2 - ОСОБА_6 Крім того, зазначила, що спочатку приватизувала квартиру ОСОБА_6 у 1998 році, і тільки у 2001 році була приватизована їх квартира №1. Пояснила, що спірні приміщення ніколи не перебували у спільній власності, тому ОСОБА_6 на них не претендувала і відповідно до технічного паспорта у спільному користіванні з кв №1 перебуває тільки вбиральня. Крім того, вказала, що водопровідний ввід знаходиться в колодязі на території будинковолодіння Білоусова 4, до якого є вільний доступ та яким вони користуються, перекриваючи воду у разі потреби, а в їх квартирі знаходяться водопровідні труби, якими вони користуються.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та підтримав пояснення ОСОБА_2М

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча неалежним чином повідомлявся про час та місце слухання справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 підтримала пояснення своєї довірительки та вказала, що приватизація квартири №1 пройшла ще у 2001 році відповідно до вимог чинного законодавства і власник квартири №2 ОСОБА_6 до своєї смерті у 2009 році не заявляла жодних претензій до проведеної приватизації квартири №1. На підставі наведеного просила відмовити в позові, оскільки він є необгрунтованим та поданим зі спливом строку позовної давності.

Представник відповідача - комунального житлово ремонтно-експлуатаційного підприємства № 11 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце слухання справи.

Представник відповідача - Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради ОСОБА_8 позов не визнав посилався на те, що орган приватизації діяв згідно чинного законодавства. Крім того, пояснив, що при отриманні свідоцтва про право власності на житло відповідачами ОСОБА_2 не було допущено порушень законодавства, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов необгрунтований, та задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САС № 739586 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 (а.с.18).

Відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_5 (а.с.39).

Позивачка набула права власності на зазначене нерухоме майно на підставі договору довічного утримання, укладеного та нотаріально посвідченого 03 лютого 1999 року між нею та відчужувачами ОСОБА_6 і ОСОБА_9, які були власниками квартири № 2, розташованої у місті Чернівцях по вулиці Білоусова, 4, останні володіли зазначеною квартирою на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради 25 грудня 1998 року. Свідоцтво про право власності належним чином було зареєстроване в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 21 січня 1999 року в реєстрову книгу № 108, сторінка 543 за реєстровим номером 13378 (а.с.7).

У відповідності до вищевказаного договору довічного утримання від 03.02.1999 року, відчужувачі передали, а набувач (позивачка) прийняла у власність квартиру № 2, яка складається з однієї жилої кімнати загальною площею 46,94 квм, в тому числі житловою площею 17,70 квм.

Відчужувач ОСОБА_9 помер 05 лютого 1999 року (а.с.9).

Відчужувач ОСОБА_6 померла 19 червня 2009 (а.с.8).

Організація проведення приватизації та оформлення права власності було здійснено відчуджувачем ОСОБА_6 та зареєстроване в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 21 січня 1999 року.

Згідно Технічного паспорту на квартиру № 2, що знаходилася у власності ОСОБА_6, квартира складається з однієї кімнати житловою площею 17,70 квм, кухні площею 6 кв.м., вбиральні 1,04 кв.м, коридору 3,20 квм, комори 3,40 квм, 5,50 квм, веранди 10,10 квм. Загальна площа квартири 46,94 кв.м. Вбиральня пл. 2,40 кв.м. спільного користування з кв. №1» (а.с.10).

Крім того, у відповідності до «Переліку допоміжних приміщень, господарських будівель 2-х квартирного будинку №4 по вулиці Білоусова, які передаються у власність власникам квартир», допоміжні приміщення були розподілені за згодою всіх співвласників наступним чином: «квартира № 1: підвал літера «А» III-11.70 (11,7), ІУ - 1.50АДРЕСА_6: підвал літера «А», II 7.40. Загального користування коридор + сход.клітина літ. «А» 1-6.40 - коридор, УІ - 10.80 сход.клітина (а.с.39)

Таким чином, Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради 25 грудня 1998 року передано у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_9, а вони прийняли наведені приміщення, в тому числі вбиральню пл.2,40 кв.м. спільного користування.

Статтею 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир у власність громадянам, затвердженого наказом Держжитлокомунгосп № 56 від 15 вересня 1992 року, визначено, що житло шляхом приватизації передається у власність громадян України, які постійно проживають у квартирі або за якими зберігається право на житло.

Відповідно до вказаної норми закону, ОСОБА_6 у 1998 році була оформлена приватизація квартири АДРЕСА_4 в якій остання проживала та у 2001 році відбулась приватизація квартири АДРЕСА_5 відповідачами ОСОБА_10.

Відповідно до ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не може прийняти як належний доказ документ, а саме: довідку, виданої на ім'я ОСОБА_6 (а.с.12), оскільки зазначений документ не був належним чином оформлений, крім того на ньому не вказано дати його видачі. Крім того, посилання в даній довідці на інвентарну справу не відповідає дійсності.

Суд розцінює цей доказ як недостовірний, оскільки він містять неправдиву інформацію і не характеризуються точністю та правильністю відображення обставин, які є предметом доказування, не містить всіх необхідних реквізитів.

Крім того, суд не бере до уваги посилання позивачки на те, що вузол розподілу водопостачання знаходиться в підвальних приміщеннях кухні та ванної відповідачів. Дане твердження є хибним, спростовується твердженням відповідачів ОСОБА_10 та є технічно неможливим.

Відповідно до п. 1.2. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення, затвердженого Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 року № 190 водопровідним вводом є трубопровід від розподільчої (внутрішньоквартальної або вуличної) мережі до зовнішньої стіни будинку або межі території обєкта з колодязем і запірною арматурою у місці приєднання до водопровідної мережі.

Згідно заначеної норми Правил, - водопровідний ввід технічно розміщується на відрізку від розподільчої (внутрішньоквартальної або вуличної) мережі до зовнішньої стіни будинку.

Крім того, згідно пояснень ОСОБА_2 водопровідний ввід знаходиться в колодязі на території будинковолодіння Білоусова 4, до якого є вільний доступ та яким останні користувались, перекриваючи воду у разі потреби.

Крім того, відповідно до п. 4.1 та 4.2 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення, затвердженого Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 року № 190 для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику необхідно отримати технічні умови відповідно до Порядку надання архітектурно-планувального завдання та технічних умов щодо інженерного забезпечення обєкта архітектури і визначення розміру плати за їх видачу.

Забороняється будь-яке самовільне приєднання обєктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення, включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів.

Всупереч заначеним вимогам, позивач не надала суду доказів щодо отримання технічних умов для приєднання до систем централізованого водопостачання.

Згідно ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» відповідний орган приватизації на підставі свого рішення передає займані квартири в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири.

Відповідно до зазначених вимог закону, приватизація як квартири АДРЕСА_5 так і квартири АДРЕСА_4 відбулись на законних підставах у відповідності до розпорядження органу приватизації (а.с. 15).

У відповідності до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові та порушує права власника за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується.

З вказаних обставин не вбачається невідповідності вимогами чинного законодавства України розпорядження № 36987 від 16.02.2001 року про приватизацію квартири та свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_5.

Зазначені вище обставини та факти стверджуються взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 заявила в суді про застосування строків позовної давності стосовно позовних вимог позивачки.

Згідно ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позивачка звернулася до суду з позовом лише 05.08.2010 року, хоча відповідно до довідки № 1746 від 10 вересня 2010 року Чернівецького комунального обласнего бюро технічної інвентаризації, позивачка 07 серпня 2001 року, згідно із замовленням № 4407 отримала в ОБТІ копію інвентаризаційної справи з зафіксованими поточними змінами.

Згідно ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд вважає, що в порушення ст.60 ЦПК України позивачка не довела поважність причин пропуску нею трирічного строку позовної давності, передбаченого ст. 257 Цивільного кодексу України, тому необхідно застосувати строки позовної давності, оскільки про застосування строків позовної давності заявила відповідачка.

Позивачка також не надала суду доказів, які б підтверджували, що перебіг позовної давності переривався.

З огляду на вищевикладене, на підставі вимог ст.ст. 8, 10, 11, 57, 58, 60, 168, 169, 208, 212-216, 317, 321, 382 ЦПК України, ст. 256, 267, 393 ЦК України, ст. 5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення, затвердженого Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 року № 190, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, КЖРЕП №11, Департаменту житлово-комунального господарства про визнання недійсним розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька