АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 20(4) ОСОБА_1
Доповідач Соколан Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 серпня 2010 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Ляховської І.Є.,

суддів: - ОСОБА_2,ОСОБА_3,

при секретарі: - ОСОБА_4

за участю: представника позивача ОСОБА_5

відповідача ОСОБА_6

та її представника ОСОБА_7

представника відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк»

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 січня 2009 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_9 (в теперішній час ОСОБА_8), ОСОБА_10, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_11, про визнання недійсною угоди купівлі-продажу, про зобовязання відповідача передати автомобіль на зберігання, про визнання права власності, звернення стягнення та визначення способу реалізації, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відкрите акціонерне товариство «Кредитпромбанк» (надалі ВАТ «Кредитпромбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_11 і, неодноразово змінюючи свої позовні вимоги, просило визнати недійсними: угоди купівлі-продажу автомобіля «Міцсубісі Гарант», укладену 08.12.2006 року між ОСОБА_9 і ОСОБА_10, та 16.08.2007 року між ОСОБА_10 і ОСОБА_6, визнати право власності на автомобіль за ОСОБА_9, зобовязати МРЕВ ДАІ УМВС України зняти автомобіль з обліку, передати його на зберігання до ВАТ «Крадитпромбанк», та зареєструвати за ОСОБА_9, звернути стягнення на зазначений автомобіль для погашення заборгованості ОСОБА_9 за кредитним договором, визначивши спосіб його реалізації для задоволення кредиторських вимог позивача.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 січня 2009 року в задоволенні позову ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_11, про визнання недійсною угоди купівлі-продажу, про зобовязання відповідача передати автомобіль на зберігання, про визнання права власності, звернення стягнення та визначення способу реалізації відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ВАТ «Кредитпромбанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки вважає, що суд не зясував усіх обставин справи, не звернув уваги на положення кредитного договору, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_9, не встановив, що відповідач порушила умови договору та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на автомобіль.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.10.2006 року між ВАТ «Кредитпромбанком» та ОСОБА_9 був укладений кредитний договір на суму 37857,00 доларів США строком до 19.10.2011 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за цим договором 20.10.2006 року між ВАТ «Кредитпромбанком» та ОСОБА_9 укладено договір застави, предметом якого був автомобіль марки «Міцубісі» модель «Галант».

31.10.2006 року до державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис про заставу (а.с. 13 т.1).

На думку колегії суддів, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов не правильного висновку, що діями відповідачів не порушені права та інтереси позивача, посилаючись на ст.388 ЦК України,та визнаючи ОСОБА_10, ОСОБА_6 добросовісними набувачами, виходячи з наступного.

Пунктом 3.1.1. договору застави передбачено, що застоводавець зобовязаний не вчинювати дій, повязаних зі зміною права власності на майно.

Не зважаючи на вказане, 09 грудня 2006 року ОСОБА_9 продала зазначений автомобіль ОСОБА_10, а останній 16 вересня 2007 року відчужив його на користь ОСОБА_6

Відповідно до вимог ч.2 ст.17 Закону від 2.10.1992 року № 2654-ХП «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, однак відповідачем ОСОБА_9 ці вимоги не були виконані.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити зазначеному кодексу, іншим актам законодавства.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є не додержання в момент вчинення правочину стороною, зокрема , вимог ч.1 ст.203 ЦК України.

На підставі Закону України від 18.11.2003 року № 1255-1У «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який набрав чинності з 1 січня 2004 року, та з метою виконання зобовязання 31 жовтня 2006 року до Державного реєстру застав рухомого майна було внесено запис про реєстрацію обтяжень предмета застави автомобіля.

Статтею 10 вказаного Закону передбачено, що особа, яка придбала рухоме майно в боржника, який не мав права на його відчуження, вважається добросовісним набувачем за умови відсутності в державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Оскільки автомобіль був придбаний ОСОБА_10, та ОСОБА_6 у період, коли знаходився у заставі, висновок суду першої інстанції про те, що зазначені особи є добросовісними набувачами є помилковим.

За таких обставин, відповідно до п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів, вважає необхідним скасувати цій частині рішення та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

На думку колегії суддів, відмовляючи в задоволенні позову про зобовязання відповідача передати автомобіль на зберігання, про визнання права власності, звернення стягнення та визначення способу реалізації, суд першої інстанції діяв відповідно до вимог ч.1 ст. 590 ЦК України, де зазначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки п.4.4.Договору застави (а.с.11-12,т.1) передбачено, що у випадку невиконання заставодавцем будь-якої з умов кредитного договору, договору застави , заставодержатель має право за своїм вибором звернути стягнення на предмет застави, шляхом вчинення виконавчого надпису в нотаріальних органах, підстав для скасування рішення в цій частині, колегія суддів не вбачає

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів в рівних долях необхідно стягнути судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.,ст., 303, 307, п.3 ч.1 ст.309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 січня 2009 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6 про визнання угоди купівлі-продажу недійсною та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати недійсними договори купівлі-продажу автомобіля марки «Міцубісі» модель «Галант», рік випуску 2006, кузов № НОМЕР_1, укладений 09 грудня 2006 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10, та від 16 вересня 2007 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 з моменту їх укладання.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_6 на користь Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в рівних частинах судові витрати в сумі 94 гривні за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: