Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«21» грудня 2010 року Придніпровський районний суд міста Черкаси в складі

головуючого судді Смоляр А.О.

при секретарі Трубенко Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів», третя особа виконавчий комітет Черкаської міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом в якому просять визнати за ними право власності на житлову кімнату №111 та житлову кімнату №112 по вул. Орджонікідзе, 70 в м. Черкаси, мотивуючи свої вимоги тим, що вони на законних підставах вселились в зазначені кімнати, та мають право на їх приватизацію. Зазначений будинок має статус гуртожитку для малосімейних та перебуває на балансі відповідача. Оскільки кімнати мали статус нежилих та потребували ремонту то вони, з метою поліпшення житлових умов вирішили провести їх капітальний ремонт та перепланування, для чого звернулись за відповідним дозволом до відповідача. Підприємство «Черкаський державний завод хімічних реактивів» дозволило перепланування зазначених нежитлових приміщень у житлові кімнати. Коли перепланування було закінчено, то вони звернулись за дозволом на приватизацію відповідних кімнат, але керівництво відповідача повідомило, що такий дозвіл вони надати їм не можуть, оскільки хоча кімнати фактично і переобладнані у житлові, але вони рахуються як нежитлові приміщення, а тому їх приватизувати неможливо. Вважають, що така позиція відповідача та третьої особи порушує їх право власності на майно, яким вони володіють на законних підставах.

Позивачі в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити його в повному обсязі з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» в судовому засіданні пояснила, що дійсно позивачі на законних підставах вселились у спірні кімнати, після чого вони самостійно за власні кошти провели реконструкцію зазначених приміщень у житлові кімнати, та на даний час вони в повній мірі відповідають вимогам житлових кімнат. Але, вони не можуть видати позивачам дозвіл на приватизацію цих кімнат, оскільки ті рахуються нежитловими приміщеннями, що унеможливлює надання дозволу на їх приватизацію.

Представник третьої особи, Черкаської міської ради, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що гуртожиток вцілому знаходиться на балансі відповідача, тому визнання права власності на окремі кімнати гуртожитку за громадянами на його думку є неприпустимим. Крім того, вважає, що позивачам слід звертатись у відповідні органи для приватизації кімнат, а тому даний позов вважає безпідставним, та просив відмовити в його задоволенні. В останнє судове засідання не зявився, та в дебатах не приймав участі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений особисто під розписку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, врахувавши думку представника третьої особи та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

Як вбачається із матеріалів справи та було достовірно встановлено судом під час розгляду спору, позивачі на підставі ордеру на житлову площу в гуртожитку №000204 від 04.02.2008 року вселились в кімнати №111 та 112 розміром 23,8 м2 у гуртожитку №2 по вул. Орджонікідзе, 70 в м. Черкаси. При цьому, у вказані кімнати сімю позивачів було переселено відповідно до рішення спільного засідання профкомітету №59 від 24.01.2008 року, а раніше вони проживали на законних підставах у житлових кімнатах №514 та 515 цього ж гуртожитку, що підтверджується витягом з протоколу №47 від 26.07.2007 року.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №332 від 20.10.1999 року, гуртожиток по вул. Орджонікідзе, 70 в м. Черкаси має статус «гуртожитку для малосімейних», та знаходиться у власності підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів», що обєктивно підтверджується копією регістраційного посвідчення.

Кімнати №111 та №112 знаходяться на першому поверсі та мають статус нежитлового приміщення. Дана обставина визнається відповідачем та представником третьої особи, а тому не підлягає доказуванню у відповідності до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України.

14.04.2010 року позивачі уклали угоду №1, відповідно до якої підприємство «Черкаський державний завод хімічних реактивів» передало право позивачам провести перепланування та переобладнання технічних та побутових приміщень в окремі житлові кімнати, з правом їх подальшої приватизації.

Відповідно до Акту прийому-передачі від 10.06.2010 року позивачі в повній мірі здійснили перепланування та переобладнання технічних та побутових приміщень в окремі житлові кімнати. Зазначений акт підписаний також і виконавцем проекту перепланування, розробленого ПП «ТАМ-Ю-Чеберяка», який був погоджений Начальником управління планування та архітектури ОСОБА_4. Таким чином автор проекту підтвердив, що перепланування вчинені з дотриманням всіх архітектурних та будівельних норм та відповідають санітарно-гігієнічним вимогам.

Але враховуючи, що кімнати переобладнані позивачами в житлові приміщення до цього часу рахуються нежитловими технічними та побутовими приміщеннями, то це позбавляє їх права звернутись за приватизацією вказаних у позові приміщень.

Ч. 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" встановлено, що громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність та за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п'яти років).

В частині 2 статті 331 Цивільного кодексу України зазначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 1.5. наказу Мінюсту України від 07.02.2002 № 7/5 "Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно" обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування та держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном.

Таким чином, право власності на житлові кімнати №111 та № 112 в гуртожитку для малосімейних в м. Черкаси по вул. Орджонікідзе, 70 в м. Черкаси виникло у позивачів фактично після завершення їх перепланування та реконструкції, яку було проведено позивачами за власні кошти та на законних підставах, та в результаті яких були побудовані нові житлові кімнати.

Пунктом 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно та пунктом 10 Додатку №1 до вказаного пункту передбачено, що для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення права власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлюючі документи, зокрема: рішення судів про визнання права власності на обєкти нерухомого майна.

В ст. 328 ЦК України («Підстави набуття права власності») зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ч.11 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та кімнат (гуртожитків) державного житлового фонду, вирішуються судом.

Враховуючи зібрані у справі докази, а також ту обставину, що спірні приміщення були переплановані в житлові, що підтверджується матеріалам справи, та перепланування відбулося з дотриманням санітарних, протипожежних та будівельних норм, суд вважає що позивачі на законних підставах набули право власності на нерухоме майно, а тому вважає за можливе визнати за позивачами право власності на переплановані в житлові кімнати 111 та №112 в гуртожитку для малосімейних в м. Черкаси по вул. Орджонікідзе, 70 в м. Черкаси.

Зважаючи, що даний спір виник в результаті перепланування приміщення нежитлового приміщення в житлову кімнату, а зі сторони відповідача не відбулося будь-яких неправомірних дій, суд вважає, що в даному випадку судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ЗУ "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", ч.1 ст.328, ст.331 ЦК України, ст.ст. 11, 57, 60, 121-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках право власності на житлові кімнати №111 площею 11,4 м2 та №112 площею 11,5 м2 в гуртожитку для малосімейних по вул. Орджонікідзе, 70 в м. Черкаси.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: