Сокальський районний суд Львівської області
Справа № 2-153/10 РІШЕННЯ
28 грудня 2010 року Сокальський районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Ніткевича А.В.
при секретарі Кисель О.Я., Рупа І.В., Матолінець З.М., Коваль Р.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи HACK "Оранта" про відшкодування майнової та моральної шкоди,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якій вказує, що 20.10.2007 року біля 19 год. ЗО хв. відповідач керуючи автомобілем марки УАЗ - 452Д, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною автодороги сполучення Ковель-Львів, в м. Великі Мости, Сокальського району Львівської області, в порушення п.п. 12.1, 12.2, 18.1, 19.3 ПДР, не дотримався відповідних умов руху та не обрав правильну швидкість руху керованого ним автомобіля в обстановці яка склалася на вказаній ділянці автодороги, порушив правила проїзду пішохідних переходів, в результаті чого здійснив наїзд на позивача. Внаслідок вказаної ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки, забою грудної клітки, саден на кистях рук та лівому колінному суглобі, а також закриту черепно-мозкову травму у вигляді численних саден голови та струсу головного мозку, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров"я. 18.12.2008р. Сокальський районний суд визнав відповідача винним за ч. 1 ст. 286 КК України та призначив йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами. Підтвердженням отриманих травм внаслідок ДТП є також довідка про обставини травми № 653 від 24.10.2007 р. командира військової частини НОМЕР_2 , згідно якої позивач отримав черепно-мозкову травму, забій грудної клітки, закритий перелом лівої стегнової кістки, множинні садна голови, кистей обох верхніх кінцівок та нижньої лівої кінцівки. Після ДТП санітарним автомобілем його доставили в медичний лазарет навчального центру, де йому надали першу необхідну медичну допомогу. Цього ж дня, 20.10.2007 p., внаслідок отриманих травм позивача евакуйовано у Львівський клінічний госпіталь ДПСУ. 20.10.2007р. позивачу накладено скелетний витяг за великогомілкову кістку. 31.10.2007р. проведено накладення позавогнищевого металоостеосинтезу стержневого апарату. Внаслідок отриманих травм він неодноразово перебував на лікуванні у клінічному госпіталі ДПСУ м. Львова. У зв"язку з погіршенням стану здоров"я йому лікарською комісією надавалась відпустка за станом здоров"я на 45 днів та звільнення для амбулаторного лікування на 15 та 10 діб. 12.08.2008 р. виконано частковий демонтаж стержневого апарату, а 30.10.2008р. проведено повний демонтаж, видалено останні три стержні. Внаслідок отриманих травм він змушений ходити з паличкою, накульгуючи на ліву ногу. Наслідком закритої черепно-мозкової травми є струс головного мозку у вигляді астено-вегетативних проявів, прогресуючий перебіг, остехондроз шийного і поперекового відділів хребта із больовим синдромом, нейроциркуляторна дистонія змішаного типу, синдром сухого ока. На даний час внаслідок отриманих травм під час ДТП, яка сталась 20.10.2007 p.,позивача постійно супроводжують болі голови, болі шийного відділу хребта, нижньої лівої кінцівки. Для лікування вищезазначених травм позивач
03 грудня 2009 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій вказав, що з моменту подання позову додатково витратив 403,47 грн. на медикаменти та 269,75 грн. транспортних витрат, таким чином додатково до відшкодування належить матеріальна шкода в сумі 673,22 грн. Просить стягнути із відповідача на його користь 3902,15 грн. завданої матеріальної шкоди. Всі інші вимоги, заявлені у позовній заяві від 07.05.2009р., залишає незмінними.
30.11.2010 року позивач подав заяву про збільшення позовних
вимог, в якій вказав, що згідно висновку комісійної експертизи № 24 ком.
Йому встановлено стійку втрату професійної працездатності на період 2009 року у розмірі 25% з причини неправильної консолідації перелому лівого
стегна, наявності остеомієлітичної нориці, у 2010 році стійка втрата
профпрацездатності становить 10%. Згідно із ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого заробітку, що підлгяає відшкодуванню визначається у відсотках від середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я з урахуванням ступеня втрати потерпілим профпрацездатності. Внаслідок проведеного ним розрахунку, середньомісячний заробіток за три останні календарні місяці роботи, який він мав до каліцтва складає 2216,14 грн., а розмір втраченого заробітку за один місяць 2009 року складає 554,03 грн., таким чином за 12 місяців 2009 року 6648,42 грн. Крім цього, розмір втраченого заробітку за 10 місяців 2010 року становить 2216,14 грн., а за період 2009 року та 10 місяців 2010 року - 8864,56 грн. Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 завдану майнову шкоду у зв`язку з втратою профпрацездатності в розмірі 8864,56 грн.
В запереченні на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 вказав, що вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими, а також явно завищеними. Як встановлено матеріалами кримінальної справи, позивач отримав травми під час виконання обов"язків військової служби. Відповідно до ст. 16 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. із змінами, у разі травмування військовослужбовця під час виконання ним обов"язків військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі п"ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Крім цього, військовослужбовці підлягають державному обов"язковому особистому страхуванню відповідно до умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов"язаних, призваних на збори, затверджених постановою КМУ від 19.08.1992 р. № 448, яким передбачено порядок страхування і виплат страхових сум військовослужбовцям внаслідок травмування під час виконання військового обов"язку HACK "Оранта", незалежно від інших виплат. Таким чином, якщо травмування позивача пов"язане із виконанням обов"язків військової служби, всі відшкодування, які передбачені, він мабуть вже отримав. Щодо вимоги про стягнення 1520,20 грн. витрат на медикаменти, ця вимога безпідставна, оскільки після ДТП позивач отримав від відповідача 1500 грн. на лікування і цей факт був визнаний ним під час розгляду кримінальної справи. Щодо вимоги про стягнення 530,30 грн. транспортних витрат, відповідач також не погоджується, оскільки надані позивачем фіскальні чеки та квитки не містять жодної інформації щодо їх придбання у зв"язку із проїздом до лікувального закладу, у зв"язку з отриманими травмами, тому не є належними доказами понесених позивачем транспортних витрат на проїзд до лікувального закладу. Більше того, ні з фіскальних чеків, ані з квитків не можливо встановити, що витрати на вказані у них суми були понесені саме позивачем. Що стосується вимоги про стягнення 312,16 грн. вартості пошкодженого майна, згідно Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань в мирний час, речове майно особистого користування видається прапорщикам у власність. Проте, згідно п. 15 вказаного положення, у разі знищення (пошкодження) речового майна особистого користування під, час виконання службового обов"язку, військовослужбовцю видається нове майно. Позивач звернувся з вимогою про відшкодування йому вартості куртки утепленої, куртки та штанів польових, черевиків, термін носіння яких та первинна вартість вказані у довідці. Однак, із доданих матеріалів не вбачається коли ці речі позивачу були видані, чи не сплив строк їх носіння і яка була їх реальна вартість на момент ДТП. Вимогу їлодо стягнення 866,27 грн. втраченого заробітку, відповідач заперечує, оскільки позивач мотивує втрату цього заробітку тим, що згідно наказу № 43-ос від 03.03.2008р. він був переведений на іншу посаду із меншим грошовим забезпеченням. Водночас, в позовній заяві сам же вказує, що на
Ухвалою судового засідання від 23.07.2009 року залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача HACK «Оранта».
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні первинні та збільшені позовні вимоги заперечив, повідомив, що повернув позивачу затрачені кошти на лікування в сумі 1500 грн., що стосується інших вимог, такі не підтверджені документально, тому, у задоволенні просить відмовити.
Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні первинні та збільшені позовні вимоги заперечив повністю, підтримав обгрунтування, подане у письмових запереченнях, вважає заявлені позивачем вимоги необгрунтованими, в ході розгляду справи позивачем не доведено понесеної ним матеріальної шкоди та не подано доказів про заподіяння моральної шкоди. Що стосується втраченого заробітку, позивачем не подано висновок про втрату працездатності, відповідно, вважає, що така вимога не підлягає до задоволення. З врахуванням того, що відповідач відшкодував позивачу 1500 грн. витрат на лікування, решта вимог не підлягає до задоволення.
Представник третьої особи HACK «Оранта» Ванько Г.М. в судовому засіданні повідомила, що відповідно до Закону України від 03.11.2006 р. № 328-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов"язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб", з 01.01.2007р. обов"язкове державне особисте страхування замінено на виплату одноразової грошової допомоги, яку проводить безпосередньо відомство, де проходить службу військовослужбовець. Крім цього, постановою КМУ № 499 від 28.05.2009 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, відповідно до якої, така допомога виплачується Міністерством оброни України.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що відповідач ОСОБА_2 особисто їй передав 1500 грн. як відшкодування витрат на лікування чоловіка після ДТП. Вказані кошти відповідач надав перед першою операцією. Ці кошти витрачено наступним чином - 750 грн. на придбання апарату Єлізарова, а решта 750 грн. передано лікарю. Для транспортування чоловіка в лікарню наймала автомобіль, яким керує ОСОБА_5 , оплачували вартість пального. Деколи в лікарню возив автомобіль військової частини. Інші рази перевозив автомобілем брат, або їхав маршрутним таксі.
Заслухавши учасників розгляду справи та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення первинних та збільшених позовних вимог частково з таких підстав.
Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 18.12.2008 року ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до сплати штарфу в розмірі 1700 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

ОСОБА_2 визнано винним за те, що він 20.10.2007 року о 19 год. ЗО хв. керуючи автомобілем УАЗ-452Д, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною автодороги сполученням Ковель-Львів, в м. Великі Мости, Сокальського району, в порушення вимог п.п. 12.1, 12.2, 18.1, 19.3 Правил дорожнього руху, не дотримався відповідних умов руху та не обрав правильну швидкість руху керованого ним автомобіля в обстановці, що склалася на вказаній ділянці автодороги, порушив правила проїзду пішохідних переходів, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки, забою грудної клітки, саден на кистях рук та лівому колінному суглобі, а також закриту черепно-мозкову травму у вигляді численних саден голови та струсу головного мозку, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов`язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.10.2007 року, за наслідками якої отримав тілесні ушкодження позивач ОСОБА_1 , а також винність відповідача ОСОБА_2 у вчиненні цієї ДТП, визначені у вироці Сокальського районного суду від 18.12.2008 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В свою чергу, згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 (кримінальна справа № 1-77/08, а.с. 12) встановлено, що станом на 20.10.2007 року власником автомобіля УАЗ-452Д, реєстраційний номер НОМЕР_1 був ОСОБА_2 .

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, повинен нести цивільну відповідальність за заподіяну позивачу майнову та моральну шкоду особисто.

З дослідженого в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи № 436 від 26.11.2007 р. (кримінальна справа № 1-77/08, а.с. 79-80), встановлено, що у ОСОБА_1 за наслідками ДТП виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової ..кістки, забою грудної клітки, саден на кистях рук та лівому колінному суглобі, а також закриту черепно-мозкову травму у вигляді численних саден голови та струсу головного мозку, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров"я.

З оглянутих в судовому засіданні копій фіскальних чеків, встановлено, що позивачем затрачено 1923 грн. 67 коп. на придбання медичних препаратів.

В ході розгляду справи, з пояснень позивача та відповідача, а також свідка ОСОБА_4 встановлено, що відповідач частково відшкодував позивачу витрати на лікування в сумі 1500 грн., відповідно, позовна вимога про стягнення 1923,67 грн. коштів, витрачених на придбання лікарських препаратів, підлягає до задоволення частково в розмірі 423 грн. 67 коп.

Крім того, як встановлено в ході розгляду справи, позивачу внаслідок ДТП пошкоджено одяг, а саме: куртка утеплена польова, куртка і штани камуфляжні, черевики з високими берцями, подальша експлуатація яких неможлива.

З оглянутого товарного чека від 10.10.2008р. встановлено, що взамін пошкодженого майна, позивач придбав у приватного підприємця ОСОБА_6 куртку утеплену польову, куртку і штани камуфляжні, черевики з високими берцями, вартість яких становить 312 грн. 16 коп. Інше речове майно від військової частини в замін пошкодженого, позивач не отримував.

Таким чином позовна вимога про стягнення із відповідача 312 грн. 16 коп. вартості пошкодженого майна підлягає до задоволення в повному обсязі.

Що стосується позовної вимоги про стягнення 800,05 грн. транспортних витрат (530,30 грн. первинні вимоги та 269,75 грн. по збільшених вимогах), з оглянутих в судовому засіданні копій проїзних документів, встановлено, що позивачем затрачено 800 грн. 05 коп. на проїзд до місця лікуванння та назад, відповідно, в силу приписів ст. 22 ЦК України, зазначена вимога підлгяає до задоволення в повному обсязі.

Крім цього, відповідно до п. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я фізичній особі, зобов"язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи від 12.07.2010 року ОСОБА_1 з 20.10.2007 року по 30.10.2008 року на період консолідації перелому являлвся тимчасово непрацездатним. На період 2009 року з причини неправильної консолідації перелому лівого стегна, наявності остеомілієтичної нориці у ОСОБА_1 стійка втрата професійної працездатності складає 25%. У 2010 році стійка втрата професійної працездатності становить 10%.

Відповідно до ч. 3 ст. 1195 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Згідно поданого позивачем розрахунку, його середньомісячний заробіток за три останні календарні місяці роботи перед ДТП складає 2216,14 грн., при цьому розмір втраченого заробітку за один місяць 2009 року (втрата працездатності 25%) складає 554,03 грн., а за 12 місяців 2009 року 6648,42 грн. З розрахунку втрати профпрацездатності у 2010 році 10%, розмір втраченого заробітку за 10 місяців 2010 року становить 2216,14 грн., а загальний розмір за період 2009 року та 10 місяців 2010 року - 8864,56 грн.

З довідки № 97 від 09.11.2010р. про нарахування грошового забезпечення військовослужбовцю в/ч НОМЕР_2 м. В.Мости ОСОБА_1 , встановлено, що за період з жовтня 2007 року по лютий 2008 року позивач, перебуваючи на посаді старшини-начальника групи забезпечення відділу перепідготовки та підвищення кваліфікації військовослужбовців військової служби за контрактом ВОС 868908Р, 10 тарифний розряд, отримував грошове забезпечення з розміру від 1744, 24 грн. до 1930,75. З березня 2008 р. його грошове забезпечення, як старшого інспектора-начальника групи забезпечення підготовки кінологів циклу кінологічної підготовки, ВОС 886746Р-308; 6 тарифний розряд становило у 2008 році: березень 1804,59 грн., квітень 1801,58 грн., травень 1861,75., червень 1865,63 грн., липень 1874,92 грн., серпень 1874,92 грн., вересень 1874,92 грн., жовтень 1877,18 грн., листопад 1887,21 грн., грудень 1899,92 грн. за період січень-грудень 2009 року 1801,58 грн.

В свою чергу,згідно із наказом № 43-ос від 03.03.2008р. позивача призначено на посаду старшого інструктора-начальника групи забезпечення підготовки кінологів циклу кінологічної підготовки ВОС 886746Р-308; 6 тарифний розряд. Підставою чого послужив рапорт позивача від 03.03.2008р.

Таким чином, покликання позивача на те, що у зв`язку із отриманими травмами внаслідок ДТП він втратив частину заробітку, є безпідставними,оскільки він продовжував працювати, отримував заробітну плату, відповідно, вимога про відшкодування втраченого заробітку в сумі 8864,56 грн. не підлягає до задоволення.

В свою чергу, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає у фізичному болю, та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї та близьких родичів.

Згідно із ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала,за наявності її вини.

В судовому засіданні встановлено, що протиправними діями відповідача позивачу завдано значну моральну шкоду. Крім значного фізичного болю, він відчув сильний емоційний стрес, наслідками якого стала повна втрата сна на тривалий час, постійні головні болі, страх до транспортних засобів, підвищена нервозність.

Разом з тим, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого правпорушення, а також вимоги розумності та справедливості, а тому позовну вимогу про відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 15000 грн. суд задовольняє частково на суму 8000 грн.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,214,216 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:
Первинні та збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 423 (чотириста двадцять три) грн. 67 коп. витрат на медикаменти, 312 (триста дванадцять) грн. 16 коп. витрат за пошкодження речового майна, 800 (вісімсот) грн. 05 коп. транспортних витрат, а також 8000 (вісім тисяч) грн. відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 451 грн. судового збору та 120 грн. збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до

апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд

шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної

скарги.

Гловуючий: А.В.Ніткевич