Справа №22-ц-4767 Суддя-доповідач - Шевченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Шевченка В.А.,

суддів - Білецького О.М., Попруги С.В.,

при секретарі - Чуприні В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Нафтопроммаш»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2010 року

у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Нафтопроммаш» до ОСОБА_1 про спонукання до вчинення дій,

встановила:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2010 року позов ВАТ «Нафтопроммаш» до ОСОБА_1 про спонукання до звільнення жилого приміщення відхилено.

В апеляційній скарзі, поданій представником позивача ОСОБА_2, ставиться питання про скасування вказаного рішення і ухвалення нового про задоволення позову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивачка з 1983 року працювала на Союзному заводі «Промзв'язок», який у подальшому став іменуватися як ПП «Нафтопроммаш», а потім як Охтирське акціонерне товариство «Нафтопроммаш», звідки була звільнена за скороченням чисельності працівників у 1997 році.

13 вересня 1983 року у зв'язку з роботою її було прописано в кімнату № 528 у гуртожитку в будинку № 4 по провулку Поштовому в м. Охтирка (нині це вул. Ярославського).

Згідно з рішенням виконкому Охтирської міської ради від 22 травня 2003 року та свідоцтва про право власності від 11 червня 2003 року власником згаданого гуртожитку на цей час є ВАТ «Нафтопроммаш», яке 01 липня 2009 року уклало з відповідачкою договір оренди житлового приміщення в гуртожитку на один рік.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що термін договору закінчився і за умовами угоди відповідачка зобов'язана звільнити займану нею кімнату.

Зазначені доводи позивача суд вірно відхилив, навівши з цього приводу відповідні мотиви.

Таке рішення колегія вважає законним і обґрунтованим, оскільки відповідно до частин 3, 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом.

У частині 3 статті 810 ЦК України зазначено, що до договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Виселення ж громадян, які поселилися в гуртожиток у зв'язку з роботою врегульоване спеціальною нормою - статтею 132 ЖК України, з огляду на яку відповідачку не може бути виселено без надання іншого жилого приміщення.

При цьому колегія враховую й те, що право на проживання у гуртожитку відповідачка на підставі договору оренди не набувала, а тому норми Глави 59 ЦК України не можуть бути підставою для спонукання її до звільнення житлового приміщення, тобто до її виселення.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», який в силу ч. 1 ст. 1 даного Закону поширюється й на відповідачку, громадяни, які на законних підставах зареєстровані та тривалий час (не менше як 5 років) проживають у гуртожитках, віднесених до недержавного житлового фонду (які перебувають у власності чи у повному господарському віданні відповідних державних чи комунальних підприємств, установ, організацій, а також підприємств та організації утворених шляхом корпоратизації чи приватизації колишніх державних підприємств, крім тих організацій, які створено органами державної влади, органами місцевого самоврядування для управління житловим фондом) та призначених для проживання працівників (членів сімей), які не мають можливості самостійно придбати чи побудувати власне житло, у разі коли такі гуртожитки не передаються їх власниками у власність територіальних громі мають право подальшого проживання в таких гуртожитках до розв'язання їх житлової проблеми.

Для сприяння таким громадянам у розв'язанні їх житлової проблеми вони беруться відповідними місцевими радами в установленому порядку на квартирний облік для надання їм (їх сім'ям) соціального житла на загальних підставах.

Відповідно до статуту ВАТ «Нафтопроммаш» засноване саме шляхом перетворення . державного підприємства у ВАТ згідно з Указом Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15 червня 1993 року № 210/93.

У пункті 2 розділу VIII Прикінцеві положення вказаного вище Закону передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом діють у частині, що не суперечать цьому Закону.

Наведені дані спростовують доводи апеляційної скарги й свідчать про те, що оскаржуване рішення суд ухвалив з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, ст. ст. 314, 315 ЦПК України, колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Нафтопроммаш» відхилити, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий -

Судді