Справа № 2-4170/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2010 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіній О.М.,

за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя та визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.10.1989 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськвиконкому Одеської області, актовий запис №746, мотивуючи тим, що вони з 4 червня 2010 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та втратили почуття любові та поваги один до одного, в результаті чого виникли непорозуміння з різних питань. Вважає примирення неможливим.

ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя та визнання права власності на майно, а саме, на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, стягнення 20 000 грн. в рахунок компенсації ? частини вартості автомобіля марки «Хюндай акцент», д/н НОМЕР_1, 2002 року випуску.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, просив позов задовольнити.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги за первісним позовом про розірвання шлюбу визнали, змінили позовні вимоги за зустрічним позовом, просили визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за рахунок того, що вони відмовляються від вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 змінені позовні вимоги за зустрічним позовом та обставини позову визнав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом та змінені позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Ч.1 ст.60 СК України передбачено, що майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба та т.п.) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 61 СК України передбачено, що обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором.

Стаття 71 СК України передбачає, що майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 24.10.1989 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу № III-ЖД №271311 від 24 жовтня 1989 року.

Як вбачається з договору №5777 купівлі-продажу нерухомого майна від 12 вересня 2000 року ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_2.(а.с. 21) ОСОБА_1 на час розгляду справи є власником даної квартири, що підтверджується довідкою КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» №44 від 10 серпня 2010 року.

Таким чином, оскільки квартира придбана ОСОБА_1 в період перебування в шлюбі з ОСОБА_3 суд вважає, що вона є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

За правилами ст.62 СК України, спірне майно підлягає розподілу між чоловіком та жінкою, оскільки мирним шляхом провести розподіл вони не можуть.

Сторони 4 червня 2010 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та втратили почуття любові та поваги один до одного, в результаті чого виникли непорозуміння з різних питань, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За таких обставин, оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача за первісним позовом, а також враховуючи те, що відповідачка за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом позовні вимоги визнали, наслідки визнання позову їм розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати та визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати понесені нею.

Керуючись ст.ст.10,60,88,209,212,213-215 ЦПК України, ст.ст. 60,63,64,69-71, 110,112 СК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя та визнання права власності на майно задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 24.10.1989 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськвиконкому Одеської області, актовий запис №746 розірвати.

Після розірвання шлюбу за ОСОБА_3 залишити прізвище «Прус».

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Припинити за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави державне мито в розмірі 70 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя