Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2010 р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Соколовського В.М., Стефанів Н.С.

секретаря Кіндрата В.П.

з участю: представника позивача- Мартинця Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі про визнання незаконними дій щодо відмови в перерахунку пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязаня виплати, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі на постанову Долинського районного суду від 26 жовтня 2009 року,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Долинського районного суду від 26 жовтня 2009 року частково задоволено вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі про визнання незаконними дій щодо відмови в перерахунку пенсії по втраті годувальника відповідно до ст.ст.52,53,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, зобовязано відповідача провести перерахунок та виплатити позивачці пенсію по втраті годувальника за період з 1.01.2005 року по 25.07.2005 року, з 3.01.2006 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 26.10.2009 року. В решті позовних вимог відмовлено.

На дану постанову Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі ради подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про проведення перерахунку пенсії по втраті годувальника оскільки порядок застосування ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської

________________________________________________________________________________

Справа №22-ц-2531/2010 р. Суддя-доповідач ОСОБА_2

Категорія 57 Головуючий у І інстанції Тураш В.А.

катастрофи» був визначений постановами Кабінету Міністрів України, якими вони керувалися у відповідності до вимог Конституції України. Крім того, обчислення і призначення та розмір пенсії у звязку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи проводиться на загальних підставах відповідно до ст.27,37 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що ними було зроблено. Крім того, зазначають про пропущення позивачкою річного строку звернення до суду, також не врахування судом відсутність фінансового забезпечення цих соціальних гарантій, та що стягнення коштів за рішенням суду призведе до використання інших коштів не за призначенням. Посилаючись на зазначені обставини апелянт просив постанову скасувати.

В засіданні апеляційної інстанції представник позивачки заперечив проти апеляційної скарги, представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є ОСОБА_3, інваліда 2-ї групи, який був ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС і смерть якого (27 квітня 1995 року ) повязана із Чорнобильською катастрофою, що підтверджується матеріалами справи.

Із матеріалів справи вбачається, що з 1 січня 2005 року позивач отримувала по втраті годувальника пенсію, розрахунок якої був проведений виходячи із розміру 19,91 грн., встановлений Постановою КМУ від 03.01.2002 року, а заява ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, була залишена без задоволення листом відповідача від 20.05.2009 року.

Визнаючи відмову відповідача у проведенні перерахунку пенсії позивачу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст.50, ч.1 ст.52, 53, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно яких щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю та щомісячна компенсація сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується повністю, незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу; інвалідам 2 групи повинна нараховуватися державна пенсія в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Згідно чинного законодавства у разі невідповідності правового акту закону України, суд застосовує законодавство, що має вищу юридичну силу.

Таким чином, обмеження виплат, встановлених постановами КМ України, на які посилається відповідач, як на правову підставу відмови проведення позивачці вперерахунку пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відсутності бюджетних асигнувань, судом першої інстанції обґрунтовано визнано неправомірними та зобовязав відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу пенсії по втраті годувальника з часу її призначення, за виключенням періодів, коли позивач бажала отримувати пенсію за віком та коли нарахування проведені відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік».

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Долинському районі не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення рішення про відмову в позові.

З врахуванням наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

Керуючись ст.ст.307, 308 ,313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Долинському районі відхилити, а постанову Долинського районного суду від 26 жовтня 2009 року, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців .

Судді: Меленко О.Є.

ОСОБА_4

ОСОБА_5