Справа № 2-2502/10
Номер. стат. звіту 33
Код суду 0707
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2010 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді О.М.Куропятник
при секретарі В.І.Стойка
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування майнової шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
29 червня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування майнової шкоди.
Свої вимоги мотивує тим, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де і знаходився на продовольчому, речовому та фінансовому забезпеченні. Відповідачем порушено його право, передбачене ст.12 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Командування військової частини НОМЕР_1 не виконувало свого зобов`язання щодо оренди житла для військовослужбовців та членів їх сімей, чим порушило умови контракту та норми чинного законодавства. Крім того, відповідачем порушено його законне, гарантоване державою право на отримання компенсації коштів витрачених ними на продовольче забезпечення, передбачене ст.9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ч.2 ст.17 Конституції України, ч.2 ст.9, ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.16 Закону України «Про збройні сили України», ч.3 ст.22 Конституції України, рішення Конституційного суду України від 20.03.2002 року №5-рп/2002, внаслідок чого йому заподіяно майнову шкоду в сумі 341124 грн. 40 коп..
Просить стягнути з КЕКВ 1112 за рахунок грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 заборгованість в сумі 341124 грн. 40 коп..
Позивач в судове засідання не з`явися, подав до суду в письмовій формі заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити, а справу розглянути у його відсутності.
Представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду в письмовій формі заяву, в якій просить дану справу розглянути у відсутності їх представника.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення за таких підстав.
Судом встановлено, що позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , де знаходиться на продовольчому, речовому та фінансовому забезпеченні, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 № 343 від 24.06.2010 року, а також витягом з послужного списку ОСОБА_1 ..
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 № 342 від 24.06.2010 року, ОСОБА_1 в період з березня 2000 року по червень 2010 року продовольчим пайком або грошовою компенсацією замість нього не забезпечувався.
Як вбачається з розрахунку компенсації за продовольче забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням індексу інфляції, заборгованість становить 121748,56 грн..
Відповідно до довідки військової частини Яворівської КЕЧ району № 44 та № 45 від 13.05.2010 року, довідки військової частини НОМЕР_1 № 157від 24.06.2010 року, ОСОБА_1 житловою площею від Міністерства оборони України не забезпечувався.
Згідно розрахунку грошової компенсації за піднайом (найом) з урахуванням індексу інфляції ОСОБА_1 заборгованість становить 219375,84 грн..
Стаття 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (№ 2012-ХІІ від 20.12.1991 р.) передбачає, що при відсутності постійного та службового жилого приміщення, для військовослужбовців (крім військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу) проблема може бути вирішена двома шляхами: військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей, або за бажанням військовослужбовця військова частина зобов`язана виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення.
З метою реалізації вимог статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Наказом Міністра оборони України було затверджено "Положення про порядок оренди і оплати орендованого житла у Збройних Силах України» від 24.09.2001 року № 349, яке визначає порядок оренди військовими частинами житлових приміщень підприємств, організацій та установ інших (крім Міністерства оборони України ) міністерств і центральних органів виконавчої влади, а також приміщень у житлових будинках (квартирах), що перебувають у приватній або інших видах власності.
На вимогу положень статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Кабінет Міністрів прийняв Постанову № 175 від 14.03.1995 р. "Про грошову компенсацію військовослужбовцям за піднайом (найом) житла", в якій установив грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення в розмірі фактичних витрат. При цьому військовослужбовцям за наявності у них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри збільшуються в 2 рази.
На вимогу положень статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Кабінет міністрів прийняв Постанову № 175 від 14.03.1995р. "Про грошову компенсацію військовослужбовцям за піднайом (найом) житла", в якій установив грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення в розмірі фактичних витрат, але не більше: -у містах Києві, Сімферополі, Севастополі, обласних центрах 5 мінімальних заробітних плат; - в інших містах і населених пунктах - 2 мінімальних заробітних плат. При цьому військовослужбовцям за наявності у них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри збільшуються в 2 рази. Згідно підпункту 11 пункту 3 статті 33 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати встановлюється в Законі про Державний бюджет на відповідний рік. Це означає, що з моменту набрання чинності вищезазначених законів розмір мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення розміру грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення військовослужбовцям визначається в залежності від розміру встановленого в Законі про Державний бюджет на відповідний рік.
Вимоги ст. 3 Конституції України, передбачають, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Як вбачається із ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Згідно ст. 16 Закону України «Про Збройні сили України», держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби або постраждали в полоні в ході бойових дій(війни), при надзвичайному стані чи під час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або у складі Миротворчих Сил ООН під час участі у міжнародних миротворчих операціях. Соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та інших нормативно-правових актів.
Вимоги ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передачають, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. У відповідності до ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 58, 60 Закону України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пунктів 2, 3, 4, 5, 8, 9 частини першої статті 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" і підпункту 1 пункту 1 Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002 , Конституційний Суд України вважає, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня (стаття 48 Конституції України ), який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 та пункту 19 статті 92 Конституції України надзвичайного стану (стаття 64 Конституції України.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає позов обґрунтованим, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 73 213-215 ЦПК України, ст.ст.3, 8, 17, 19, 22, 24, 46, 48, 55, 64 Конституції України, ст.1166 ЦК України, ст.ст. 2, 9, 9-1 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст..16 Закону України «Про Збройні сили України», Положення "Про порядок орендованого житла у Збройних Силах України", Рішення Конституційного Суду України 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, суд
В И Р І Ш И В:
Позов задоволити повністю.
Стягнути з КЕКВ 1112 за рахунок грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 341124 (триста сорок одну тисячу сто двадцять чотири) грн. 40 (сорок) коп..
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГОЛОВУЮЧА О.М.Куропятник