АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-9535/10* Головуючий у 1-й інстанції Прикіпєлова Л.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Гальонкіна С.А.

Суддів: Корнієнка В .1., ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2010 року

за позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії по інвалідності неправомірними, зобовязання здійснити з 06 березня 2006 року перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до вимог ст.. ст.. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2010 року позов ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області задоволено частково.

Визнано відмову неправомірною та зобовязано відповідача провести перерахунок державної та додаткової пенсії ОСОБА_3 відповідно до ч.4 ст. 54, ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно з 06.03.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 16.02.2010 року.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області при обрахуванні недорахованої частини державної та додаткової пенсії ОСОБА_3 застосувати її індексацію, відповідно до Закону України про «Про компенсацію громадянам витрати частини доходу у звязку з порушенням строків їх виплати».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

З постановою суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати дану постанову, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачеві в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦІЖ України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А № 105525 від 19.07.2007 року, вкладкою до посвідчення № 613230, та інвалідом II групи захворювання, пов»язаного з виконанням обов»язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серії 7-66 ТЕ № 0358546 від 6.03.2007 року.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров"я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (надалі - Закон).

Статтею 49 закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно частини четвертої статті, 5 4 Закон в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до статті 50 Закону України особам, віднесеним до 1 категорії , інвалідам II групи призначається також щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28.12.2007 № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 1.01.2008 року, статтю 54 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастроф" змінено та встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів щодо яких встановлено зв"язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Статтю 50 Закону також викладено в новій редакції, а саме, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірах: інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визнано неконституційними.

Отже, з 22.05.2008 діяли норми статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якими встановлено, що розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв"язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, становить 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, у позивача на момент звернення до відповідача існувало право на перерахунок пенсії згідно ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач листом від 17.06.2009 № 41/Б-02 відмовив позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що розрахунок пенсій здійснювався виходячи з розміру мінімальної пенсії 19 грн. 91 коп. передбачений постановою Кабінету Міністрів України 3.01.2002 року № 1

Статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у зв"язку втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України .

Згідно положень частини четвертої статті 54 " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв"язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність , визначеного законом.

Як вбачається з довідки управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі від 11.12.2009 року № 3486/07-07 позивач після встановлення II групи інвалідності з 6.03.2007 року виплачувалася пенсія та додаткова пенсія в меншому розмірі ніж передбачено законодавством, оскільки розрахунок пенсій здійснювався виходячи з розміру мінімальної пенсії передбачений постановою Кабінету Міністрів України 3.01.2002 року № 1 без урахування рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 та частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Беручи до уваги межі позовних вимог, суд вірно прийшов до висновку, що позивач мав право на отримання державної пенсії у розмірі передбаченому частиною четвертою статі 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткової пенсії у розмірі, передбаченому статтею 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням частини першої статі 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 6 березня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року. Також суд правомірно прийшов до висновку, що перераховані позивачу пенсії підлягають індексації відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення, в зв»язку з порушенням строків їх виплати.

З урахуванням викладеного суд вірно прийшов до висновку, що відповідач не довів правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.303,п.1 ч.1 ст.307,ст.ст.308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області - відхилити.

Постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2010 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) ОСОБА_4

(підпис) ОСОБА_2

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1