Справа №22-ц-3600/10 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Жмаки В.Г.,

суддів - Дубровної В.В., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання Федини Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 08 липня 2010 року

у справі за позовом Путивльської житлово-експлуатаційної контори до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за надані послуги,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 08 липня 2010 року позов Путивльської ЖЕК задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Путивльської ЖЕК по 622 грн. 59 коп. з кожного боргу за спожиті послуги та по 15 грн. з кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього по 637 грн. 59 коп. з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 25 грн. 50 коп. з кожного судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, який підтримав скаргу з мотивів, в ній викладених, представника позивача, який заперечує проти скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Позивач у червні 2010 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1, який обслуговується Путивльською ЖЕК. У звязку з неповною оплатою відповідачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території сума їх заборгованості за період з 01 травня 2007 року по 01 травня 2010 року склала 1294 грн. 37 коп., яку позивач просив стягнути на свою користь.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не в повній мірі виконували свої зобовязання щодо оплати наданих позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а позивач неправомірно нараховував плату за вивіз сміття на трьох осіб з врахуванням дочки сторін, яка зареєстрована в квартирі в м. Путивль, але проживає в м. Харків.

Висновок суду щодо наявності у відповідачів зобовязання по оплаті наданих їм послуг узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 є власниками квартири №34 в житловому будинку № 66 по вул. Радянській в м. Путивль.

Вказаний житловий будинок знаходиться на обслуговуванні Путивльської житлово-експлуатаційної контори.

За період з 1 травня 2007 року по 1 травня 2010 року сума нарахованої заборгованості відповідачів склала 1294,37 гр.

Договір про надання послуг на спірний період між сторонами не укладався.

Відповідачам пропонувалось укладення такого договору на спірний період, від чого вони відмовились, про що був складений відповідний акт, і лише 21 травня 2010 року між Путивльською ЖЕК та відповідачами був укладений договір №700 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлений обовязок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обовязок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачений також і п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45).

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відсутність у спірному періоді договору на надання послуг, укладеного між позивачем (виконавцем) і відповідачами (споживачами) відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на що посилається відповідач як на підставу для відмови у стягненні з них заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, не спростовує висновків суду, оскільки, відповідно до вимог закону, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом, і його укладення є обовязком, а не правом сторін, в тому числі і споживача.

Посилання відповідача на те, що суд необґрунтовано стягнув з них суму заборгованості, є безпідставними. Та обставина, що між надавачем послуг і споживачами не було укладено договору про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території, згідно зі ст.11 ЦК України, не є підставою для звільнення останніх від оплати спожитих послуг.

Крім того, в спірному періоді відповідачі вносили плату в розмірі на свій розсуд за отримані від позивача послуги, а позивач обслуговував та проводив ремонт житлового фонду та прибудинкової території, здійснював їх утримання, чого переконливо не спростували відповідачі. Їх доводи щодо того, що позивач не надавав комунальних послуг по їх будинку, за які їм нарахована заборгованість, спростовуються доказами в справі, які суд обгрунтовано поклав в основу рішення. Відповідачі не надали доказів про те, що звертались до позивача в порядку, визначеному ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з приводу неналежного обслуговування будинку, ненадання послуг чи їх неналежної якості. В справі відсутні докази щодо цього.

Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по м. Путивлю, перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій були затверджені відповідними рішеннями виконавчого комітету Путивльської міської ради. Заборгованість відповідачам нарахована за вказаними тарифами, з яких вбачається, вартість яких видів робіт включена до них. На підтвердження своїх вимог позивач надав довідку про щомісячні суми заборгованості відповідачів, розрахунки витрат підприємства на утримання будинку і прибудинкової території за спірний період.

Посилання в скарзі на те, що до тарифів за надані послуги безпідставно внесені витрати на диспетчеризацію та утримання машин і майстерень, не спростовують висновків суду, оскільки відповідні рішення виконкому, якими ці тарифи затверджені, не скасовані, діяли і діють, а позивач несе ці витрати.

Не підтверджуються доказами в справі і доводи відповідача, заявлені в суді апеляційної інстанції, про те, що плату за вивіз сміття позивач вимагає незаконно, оскільки цю роботу, можливо, проводить інше підприємство. Крім того, це питання не було предметом спору в суді першої інстанції, і відповідач в суді першої інстанції не заперечив, що ці послуги йому надаються позивачем.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Обставини, на які посилається відповідач, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали об'єктивну оцінку. Рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 08 липня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді