Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-1161/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" в особі ОСОБА_1 ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в сумі 3848 грн., в якому вказує, що відповідач працювала у них на посаді касира-операціоніста у відділенні №47 ОСОБА_1

03.09.2008 р. вона отримала від клієнта банку грошові кошти в сумі 3848 грн., які повинна була внести в касу та відобразити їх прихід в обліково-касовій книзі. Разом з тим, відповідач незаконно привласнила собі вказані грошві кошти, у звязку з чим завдала їм матеріальної шкоди на суму 3848 грн.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2009 р. встановлено вину ОСОБА_2 у скоєнні даного злочину, однак на підставі ЗУ "Про амністію" вона була звільнена від кримінальної відповідальності. Цивільний позов на суму 3848 грн. було залишено без розгляду для подальшого розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідачка відмовляється добровільно відшкодувати їм завдану шкоду.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на їх користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3848 грн., а також витрати по оплаті держмита в сумі 38 грн. 50 коп. та ІТЗ в сумі 120 грн.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлялась, у звязку із чим проведено заочний розгляд справи зі згоди представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працювала у позивача на посаді касира-операціоніста у відділенні №47 ОСОБА_1

03.09.2008 р. вона отримала від клієнта банку грошові кошти в сумі 3848 грн., які повинна була внести в касу та відобразити їх прихід в обліково-касовій книзі. Разом з тим, відповідач незаконно привласнила собі вказані грошові кошти, у звязку з чим завдала їм матеріальної шкоди на суму 3848 грн.

Вказані обставини встановлені постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2009 р., згідно якої було встановлено її вину у вчиненні даного злочину, однак на підстав ЗУ "Про амністію" від 12.12.2008 р. було звільнено від кримінальної відповідальності. Цивільний позов на суму 3848 грн. було залишено без розгляду для подальшого розгляду в порядку цивільного судочинства.

Дана постанова набрала законної сили, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім того, відповідно до ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству у випадку, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному випадку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 р. "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам їх працівниками" (п.9) матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і в тих випадках, коли шкода заподіяна діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідності з підстав, передбачених законом.

Таким чином вина відповідача ОСОБА_2 у скоєнні даного злочину та завдання матеріальної шкоди позивачу в сумі 3848 грн. встановлена постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя, тому з неї на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування шкоди 3848 грн., а також витрати по оплаті держмита в сумі 38 грн. 50 коп. та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 120 грн., а всього 4006 грн. 50 коп.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає додатковому стягненню держмито в доход держави в сумі 12 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 88, 212, 213, 224 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3848 грн., а також витрати по оплаті держмита в сумі 38 грн. 50 коп. та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 120 грн., а всього 4006 (чотири тисячі шість) грн. 50 коп.

Додатково стягнути з ОСОБА_2 держмито в доход держави в сумі 12грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ст.228 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: