Справа № 2-4280/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2010 року м.Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

Судді Муленко Л.М.,

за участю: секретаря - Комар Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання та визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про встановлення факту мешкання з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01.02.2000 року до 05.09.2003 року, та визнання за нею права спільної сумісної власності на житловий будинок №20 по вул.Зеленій у сел.Червоний Донець Балаклійського району Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 01.02.2000 року вона проживала однією сімєю, з відповідачем у його квартирі за адресою: АДРЕСА_1, перебуваючи з ним у фактичних шлюбних відносинах. Вона вела домашнє господарство: готувала їжу, прибирала у квартирі, прала одяг тощо. Відповідач працював. Разом з ними проживав її неповнолітній син від першого шлюбу ОСОБА_5 В, який навчався у Червонодонецькій школі. Відповідач піклувався про її сина , займався його вихованням , був у батьківському комітеті класу .

05.09.2003 року вони зареєстрували шлюб, у якому перебувають до цього часу. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час спільного проживання 21.05.2003 року вони придбали будинок №20 по вул.Зеленій у сел.Червоний Донець. Оформленням договору купівлі-продажу житлового будинку займався відповідач без її участі та оформив право власності та своє ім.»я .

Останнім часом між нею та ОСОБА_3 стали виникати сварки з тих причин, що відповідач грає в азартні ігри, гроші додому не приносить, все програє, для погашення своїх боргів оформив кредит у банку. Вона неодноразово просила змінити його спосіб життя, але безрезультатно. Фактично вона з дітьми залишилася без засобів до існування. Відповідач погрожував вигнати її з дітьми з дому, мотивуючи тим, що будинок був придбаний не під час шлюбу, і він має право розпоряджатися ним на власний розсуд , тому вона змушена була звернутися до суду з вказаною заявою.

Вона вважає, що має на вказаний будинок таке ж право, як і відповідач, оскільки вона брала участь власними коштами у придбанні спірного житлового будинку, що підтверджується договором позики на суму 2000 доларів США, укладеним між її матір»ю та відповідачем 23.05.2003 року.

Представник позивача підтримав її позовні вимоги.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на наступне, що до реєстрації шлюбу він не перебував у фактичних шлюбних відносинах з позивачкою, а її неповнолітній син навчався не тільки у Червонодонецькій школі, а і в Комсомольській школі. Спірний будинок він придбав на особисті кошти від продажу однокімнатної квартири. Заперечував проти тверджень позивача, що вона брала участь власними коштами у придбанні спірного житлового будинку. Він підтвердив, що між ним та матір»ю позивачки 23.05.2003 року був укладений договір позики на суму 2000 доларів США, де вказано, що він позичив гроші на придбання будинку за адресою: вул.Зелена, 20, сел.Червоний Донець. Але відповідач спростовує факт отримання грошей на придбання вказаного в договору позики будинку та пояснив , що отримав гроші на придбання меблів у вказаний будинок, які позивачка вивезла без його дозволу і відома. Відповідач не заперечував факту не повернення позичених грошей за договором позики від 23.05.2003 року в сумі 2000 доларів США.

Представник відповідача підтримав його заперечення на позов.

На підставі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін та їх представників, пояснення свідків, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він з 01.09.2001 року проживав разом з матірю та вітчимом ОСОБА_3 у його квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Мати вела домашнє господарство: готувала їжу, прибирала у квартирі, прала одяг тощо. Він навчався у Червонодонецькій школі з 01.09.2001 року. Вітчим перебував у батьківському комітеті його класу, купляв йому одяг, придбавав путівки для відпочинку. Він називав вітчима батьком.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що вона дала відповідачу на придбання спірного житлового будинку 2000 доларів США, які донька отримала від продажу квартири у сел. Комсомольське , про що було укладено договір позики від 23.05.2003 року. Вказаний договір власноручно складав відповідач на власному комп»ютері , і де він вказував, що ці кошти він позичив для придбання спірного будинку. Борг ОСОБА_3 їй не повернув, будинок зареєстрував лише на себе, хоча вона та її дочка сподівались, що відповідач зареєструє право власності на цей будинок на них обох. ЇЇ донька позивачка - з 2001 року проживала однією сім»єю з відповідачем .Всі її необхідні для проживання речі відповідач перевіз до себе в квартиру АДРЕСА_2 . Вона неодноразово приїздила до доньки та привозила продукти споживання .

Свідок ОСОБА_8 підтвердив вищенаведене .

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду , що позивачка з неповнолітнім сином на протязі квітня 2003 року виконували садові роботи в спірному будинку .

Суд критично відноситься до пояснень відповідача та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в частині спростування факту знаходження сторін в фактичних шлюбних відносинах до реєстрації шлюбу , та придбання спірного будинку за кошти сторін ,оскільки вони суперечать всім іншим доказам добутим судовим слідством , та які суд вважає достовірними , об»єктивними та які узгоджуються між собою.

Суд вважає, що вони намагаються незаконно та безпідставно допомогти відповідачу ухилитися від визнання права власності на спірний будинок за позивачкою .Крім того свідки знаходяться з відповідачем у давніх приятельських стосунках.

Згідно Договору купівлі-продажу від 21.05.2003 року (а.с.7,8,48) вбачається, що ОСОБА_3 придбав спірний будинок та зареєстрував його в Балаклійському БТІ 07.07.2003 року (а.с.49).

З договору позики від 23.05.2003 року встановлено, що ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_5 2000 доларів США на придбання спірного житлового будинку (а.с.12).

Відповідач не спростовував факту не повернення позичених грошей за договором від 23.05.2003 року в сумі 2000 доларів США.

Зі свідоцтва про народження вбачається , що позивачка має неповнолітнього сина від першого шлюбу - ОСОБА_7 (А.С.10)

На підставі копії особової справи Червонодонецької ОСОБА_13 ступенів №1 сина позивачки - ОСОБА_7- 01.09.2001 року зараховано до першого класу, де вказана його адреса: АДРЕСА_3, та вказаний номер телефону. Крім того мається вказівка, що він має вітчима (а.с.72-74).

Довідкою Червонодонецької гімназії підтверджено, що ОСОБА_7 навчався у Червонодонецькій гімназії з 01.09.2001 року (а.с.75,76).

Позивачкою предявлено фото, на якому зображені сторони разом з її неповнолітнім сином на фоні будівлі школи (а.с.76-а). Відповідач не спростовував факту, що вказаний фотознімок був зроблений 01.09.2001 року, коли син позивачки був зарахований до першого класу Червонодонецької школи.

В подальшому - 5 вересня 2003 року - сторони зареєстрували шлюб (А.С.9) в якому і перебувають до теперішнього часу. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (А.С.11). Відповідач в судовому засіданні не заперечував , щоб дружина з дітьми проживала в спірному будинку.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що маються підстави про визнання факту перебування сторін у шлюбних відносинах з 01.09.2001 року, а не з 01.02.2000 року, так як позивачка не довела , що сторони проживали однією сім»єю з 01.02.2000 року .

Згідно ст.74 Сімейного кодексу України якщо чоловік та жінка проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, або перебувають у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, або у будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Аналогічну правову норму містить стаття 368 Цивільного кодексу України.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Суд задовольняє позовну заяву про визнання за ОСОБА_1 права спільної сумісної власності на спірний житловий будинок , так як вважає , що був спірний житловий будинок набутий в період проживання однією сімєю.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 63,64,74 Сімейного Кодексу України , 368,392 ЦК України , с у д

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт мешкання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01.09.2001 року до 05.09.2003 року.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на житловий будинок №20 по вул.Зеленій у сел.Червоний Донець Балаклійського району Харківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Мотивоване рішення складено 08 листопада 2010 року.

Суддя Л.М. Муленко