Добропільський міськрайонний суд Донецької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2010 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого: судця Хандурін В.В.

за участю секретаря Данілко Л.В.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3 представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, про усунення перешкод у зустрічах з дитиною та участі у її вихованні,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у зустрічах з дитиною та участі у її вихованні.

В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем ОСОБА_2 він перебував у цивільному шлюбі з січня 2006 року по липень 2010 року, коли фактично шлюбно-сімейні відносини припинились. Від шлюбних відносин сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач стверджує, що відповідачка чинить перешкоди у його зустрічах з сином, у зв'язку з чим він з цим питанням звернувся до органу опіки та піклування Добропільської міської ради. Рішенням виконкому Добропільської міської ради за №625 від 13.10.2010 року встановлено порядок побачення ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_5 два рази на тиждень по 2 години протягом дня за присутності матері дитини, окрім випадків хвороби малолітнього, коли мати може відмовити батьку у побаченні з сином. Після винесення рішення, за період з 13 по 29 жовтня 2010 року позивач не мав змоги побачити сина у зв'язку з чиненням матір'ю ОСОБА_2 перешкод у таких зустрічах. Просив суд задовольнити його позовні вимоги, зобов'язавши ОСОБА_2 не чинити перешкод у зустрічах з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та участі у його вихованні.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник за договором про надання правових послуг ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали. Заперечували проти того, що ОСОБА_2 створює перешкоди у зустрічах позивача з сином, а заявили, що вона навпаки дозволяє часто бачитись із сином. Про наявність і обов'язковість для виконання рішення виконкому, яким встановлено порядок побачення малолітнього ОСОБА_5 із батьком ОСОБА_1 не менше 2-х разів на тиждень не менше 2 годин протягом дня, вона знала. У жовтні поточного року відповідачка дійсно не давала сина для побачення батьку, оскільки дитина хворіла. Медичних документів про наявність за цей час у малолітнього хвороби в судове засідання не надано.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_2 у жовтні 2010 року після винесення рішення виконкому не давала сина ОСОБА_7 батьку ОСОБА_1 Причин відмови у наданні сина не наводила.

Допитані в судовому засіданні свідки з боку відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_8 і ОСОБА_9 пояснили, що ніяких перешкод у спілкуванні відповідачка ОСОБА_1 не чинила, а навпаки дозволяла батьку гуляти з дитиною більше аніж час, встановлений рішенням виконкому Добропільської міської ради.

Представник третьої особи - органу опіки і піклування виконкому Добропільської міської ради - за дорученням головний спеціаліст служби у справах дітей ОСОБА_4 пояснила, що дійсно сторони не дійшли згоди щодо порядку побачення із малолітньою дитиною ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим за заявою позивача рішенням виконкому Добропільської міської ради №625 від 13.10.10 встановлено порядок побачення ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_5 два рази на тиждень по 2 години протягом дня за присутності матері дитини, окрім випадків хвороби малолітнього, коли мати може відмовити батьку у побаченні з сином. Якщо мати порушує встановлений порядок, або сторони не можуть спільно вирішити питання про порядок побачення, то потрібно вирішувати це питання в судовому порядку.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, її представника, представника третьої особи, пояснення свідків, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав:

В судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за період з січня 2006 по липень 2010 років проживали сумісно однією сім'єю, тобто перебували фактично у шлюбних відносинах. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рідним батьком сина являється позивач ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО №270203, виданого 25 червня 2009 року. Після припинення шлюбу сторони проживають окремо, малолітній син ОСОБА_7 проживає разом із матір'ю ОСОБА_2

Згідно ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо цієї дитини.

Статтею 153 цього Кодексу також передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Безперешкодним вважається таке спілкування, яке надається на будь-яку першу вимогу одного з батьків, та при цьому якщо воно не протирічить права та інтересам дитини.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки, внаслідок чого мирним шляхом питання спільного виховання та побачень з дитиною сторонами не врегульовано, тому позивач звернувся до суду.

Суд вважає, що неприязні стосунки між батьками не є підставою вважати, що такі ж стосунки повинні мати місце між батьками та дитиною. Тому, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини, то той з батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні. Слід відзначити, що дана норма чинна лише у тому разі, якщо немає рішення суду, яке прямо забороняє таке спілкування. Такого рішення суду сторонами представлено не було.

Судом встановлено, що право позивача ОСОБА_1 на безперешкодне спілкування з малолітнім сином ОСОБА_7 порушувалось з боку відповідача, у зв'язку з чим він вимушений був звернутись до органу опіки та піклування Добропільської міської ради. Розглянувши питання та вивчивши умови життя батьків, їхнє ставлення до дитини, інші обставини, орган опіки та піклування прийняв рішення за №625 від 13.10.10, яким встановив порядок побачення ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_1 Ярославом*два рази на тиждень по 2 години протягом дня за присутності матері дитини, враховуючи попередню домовленість батьків, окрім випадків хвороби малолітнього, коли мати може відмовити батьку у побаченні з сином.

Незважаючи на обов'язковість рішення органу опіки та піклування щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від дитини, відповідачка ОСОБА_2

порушувала встановлений порядок спілкування батька з дитиною, зокрема з 13 жовтня по 29 жовтня 2010 року, тобто протягом двох тижнів не давала позивачу ОСОБА_1 навіть побачитись із сином. Посилання відповідачки на хворобу дитини безпідставні, оскільки не підтверджені документально: ані медичною довідкою, ані випискою з історії хвороби, ані навіть чеками про придбані ліки. Більш того, ОСОБА_1 не було повідомлено про хворобу дитини, якщо така взагалі була, і він як батько не мав змоги реалізувати своє право на допомогу дитині по відновленню її здоров'я.

Відповідно до п. З ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків.

Щирість намірів позивача щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні для гармонійного та повноцінного розвитку дитини не викликає у суду сумнівів. В судовому засіданні не здобуто жодних доказів, які б підтверджували те, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному її розвиткові. Відповідачка в суді також про це не заявляла.

Суд виходить з того, що обмежений графік у спілкуванні позивача з дитиною 2 рази на тиждень по 2 години протягом дня за присутності матері дитини, враховуючи попередню домовленість батьків, який був встановлений органом опіки та піклування, коли дитині виповнилось майже 1 рік 4 місяці, повністю відповідає віку останньої і дозволяє в повній мірі підтримувати особисті стосунки між батьком та дитиною. Оцінюючи в сукупності вищевикладені фактичні обставини, суд вважає рішення органу опіки та піклування обґрунтованим та погоджується з ним, оскільки такий графік побачень батька з дитиною, на думку суду, буде достатнім для налагодження психологічного контакту між ними.

Батько дитини ОСОБА_1 має постійне місце роботи, тому суд вважає доцільним встановити його вільний від роботи час часом для спілкування з дитиною. Час для спілкування слід встановити з 16-00 год. до 20-00 год. у будні дні, та з 10-00 год. до 18-00 год. в суботу та неділю, що буде відповідати дійсному спілкуванню та можливості участі у вихованні батька дитини.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 141,153,159 Сімейного Кодексу України, ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Добропільської міської ради, про усунення перешкод у зустрічах з дитиною та участі у її вихованні - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати та надавати можливість ОСОБА_1 як батькові дитини систематично спілкуватися з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також брати участь у його вихованні.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_1, батька дитини, у вихованні сина ОСОБА_7: - побачення батька ОСОБА_1 з сином щотижнево у вільний від роботи час з 16-00 години до 20-00 години у будні дні, та з 10-00 години до 18-00 години у суботу та неділю, з можливістю відвідування місця проживання батька дитини, але з попереднім повідомленням матері дитини ОСОБА_2, та не менше 2 (двох) разів на тиждень по 2 (дві) години протягом дня, окрім випадків об'єктивно вираженої та документально підтвердженої хвороби малолітнього, з обов'язковим дотриманням режиму відпочинку та харчування для дитини відповідного віку,

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Надруковано власноручно в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий: суддя В.В. Хандурін