УХВАЛА

23 червня 2010 року . місто Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка 3.1.

суддів Мельника Ю.М., Собіни І.М.,

з участю секретаря судового засідання Сеньків Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Рівненського міського суду від 22 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Об'єднання власників гаражів „Джерело", третя особа - яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - КСП „Зірка", про визнання третейської угоди недійсною, -

встановила:

У серпні 2008 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Об'єднання власників гаражів "Джерело" та ОСОБА_2 про визнання третейської угоди від 17 квітня 2008 року, укладеної між ОСОБА_2 та ОВГ „Джерело" недійсною.

Ухвалою Рівненського міського суду від 12 жовтня 2009 року вказану позовну заяву відповідно до п.З ч.і ст. 207 ЦПК України було залишено без розгляду.

За заявою представника ОВГ „Джерело" суддя Рівненського міського суду 22 лютого 2010 року ухвалою стягнув із позивача ОСОБА_1 на користь відповідача -ОВГ "Джерело" 1200 грн. за надану під час розгляду справи в суді правову допомогу.

в іасн-У поданій на це судове рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на її незаконність і зазначає, що під час постановлення вказаної ухвали місцевий суд не визначив скільки часу затратила адвокат ОСОБА_3 на надання правової допомоги, якими доказами підтверджено факт надання такої допомоги та не вказав розрахунок розміру правової допомоги.

Посилаючись на ці обставини ОСОБА_1 просив ухвалу судді місцевого суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у стягненні витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4, давши пояснення в межах доводів апеляційної скарги, просили її задовольнити у повному обсязі.

Представники ОВГ "Джерело" ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказували на іставність доводів апеляційної скарги і просили її відхилити .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 16 вересня 2008 року ухвалою судді Рівненського міського суду було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОВГ „Джерело" та ОСОБА_2 про визнання третейської угоди недійсною.

Адвокат ОСОБА_7 із 15 жовтня 2008 року приймала участь у даній справі в якості представника ОВГ "Джерело" ( а. с. 16, 75-76, 79, 85, 88).

16 квітня 2009 року ОСОБА_3 уклала із ОВГ "Джерело" договір про надання правової допомоги у даній цивільній справі ( а.с. 87).

30 вересня 2009 року адвокат ОСОБА_3 отримала від ОВГ "Джерело" згідно квитанції № 20 1200 грн. за надання юридичних послуг (а. с. 86).

Ухвалою Рівненського міського суду від 12 жовтня 2009 року позов ОСОБА_1 відповідно до п. З ч.і ст. 207 ЦПК України було залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Із змісту ч. З ст. 89 ЦПК України слідує, що у тому разі, коли суд залишає без розгляду позов позивача, який не звільнений від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок цього позивачем, якщо такі витрати були зумовлені необґрунтованими діями позивача.

Згідно ч. З ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Як свідчать матеріали справи, позивач ОСОБА_1 та його представник у судові засідання 19 травня 2009 року, 17 червня 2009 року та 12 жовтня 2009 року не з'явились.

Вони також не повідомили суд про причини своєї неявки до суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що витрати ОВГ „Джерело" на правову допомогу були зумовлені необґрунтованими діями позивача.

ОСОБА_2 вимог про відшкодування на його користь витрат на правову допомогу не заявляв.

У той же час , постановляючи ухвалу про стягнення із позивача 1200 грн. витрат на правову допомогу, місцевий суд не врахував, що адвокат ОСОБА_3 надавала правову допомогу ОВГ "Джерело" не зі стадії подачі позову до суду, а з того часу коли справа була на розгляді у суді.

Враховуючи обсяг правової допомоги адвоката й витрачений ним час на надання такої допомоги , колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала судді місцевого суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру витрат на правову допомогу із 1200 грн. до 400 грн.

Керуючись п.З ч.2 ст. 307 , п.2 ч.1 ст. 312, ст. 315,317 ЦПК України, колегія

суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Рівненського міського суду від 22 лютого 2010 року змінити, виклавши резолютивну частину ухвали у такому вигляді:

„Стягнути із ОСОБА_1 на користь Об'єднання співвласників гаражів „Джерело" 400 грн. витрат на правову допомогу."

В решті ухвалу судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: