Справа №22-ц-391/10 Суддя-доповідач - Лузан
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В.О.,

суддів - Лузан Л.В., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Буринського районного суду Сумської області від 14 грудня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації у Сумській області, Конотопського міськрайонного суду Сумської області, Державного Казначейства України

про стягнення невиплаченої щомісячної премії за 2005-2006 роки та премії до свят за березень 2005 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 14.12.2009 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

По справі встановлено, що позивачка працює прибиральницею в Конотопському міськрайонному суді Сумської області з 20.12.2004 року (а.с.2).

Наказами голови суду позивачка преміювалася щомісячною грошовою премією в розмірі 25% середньомісячного заробітку у січні, лютому, березні 2005 р. та у січні-грудні 2006 р.

Крім того, наказом голови суду від 02.03.2005 р. з нагоди міжнародного жіночого дня- 8 Березня позивачка була нагороджена премією в розмірі 30 % посадового окладу.

На запит суду відповідач надав довідки-розрахунки, з яких вбачається, що позивачці нараховано, але не виплачено щомісячну премію за 2005 рік в розмірі 144 грн. 50 коп., премію до свята 8 Березня - 68 грн. 70 коп. (а.с.27) та щомісячну премію за 2006 рік в сумі 1032 грн. 10 коп. (а.с.27, 28).

Колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були підстави для відмови у задоволенні позову. При цьому колегія суддів виходить з наступного .

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.

Згідно з частинами першою та другою статті 123 Закону України "Про судоустрій України" розмір заробітної плати працівників апарату судів, їх побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом про державну службу, іншими нормативними актами і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців апаратів законодавчої та виконавчої влади.

Водночас, колегія суддів зазначає, що пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13 грудня 1999 року № 2288 „Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів" визначено, що здійснюється преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи в межах фонду преміювання, утвореного у розмірі тримісячного фонду оплати праці та економії фонду оплати праці; в межах установленого фонду оплати праці, працівникам надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 121 Закону України „Про судоустрій України" суди загальної юрисдикції фінансуються на підставі кошторисів і помісячних розписів видатків в межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Матеріально-технічне забезпечення місцевих судів покладається на державну судову адміністрацію і здійснюється на підставі замовлень відповідного суду, в межах кошторису на утримання даного суду. Суди та інші установи, що мають статус юридичної особи, забезпечують поточні потреби своєї діяльності самостійно або на підставі окремих замовлень через державну судову адміністрацію (стаття 122 Закону України "Про судоустрій України").

Згідно зі статтями 47, 48 Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Державного бюджету України. Міністерство фінансів України здійснює загальну організацію та управління виконанням Державного бюджету України, координує діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету. В Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України, зокрема, здійснення операцій з коштами державного бюджету.

Згідно з частиною другою статті 120 Закону України „Про судоустрій України", підпунктом 13 пункту 4 Положення Про Державну судову адміністрацію України, затвердженого Указом Президента України від 29 серпня 2002 року №780, Державна судова адміністрація України відповідно до покладених на неї завдань виконує функції головного розпорядника бюджетних коштів, передбачених на фінансове забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції.

Законом України «Про заробітну плату» визначається структура заробітної плати, яка складається з основної, додаткової та інших компенсаційних і заохочувальних виплат. З матеріалів справи вбачається, що виплати щодо яких пред'явлений позов не відносяться до основних, порядок премій регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Відповідно до частини другої зазначеної постанови керівники державних органів у межах затвердженого фонду оплати праці: здійснюють преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці.

Статтею 75 Закону України «Про Державний бюджет України» від 20.12.2005 «...керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату, включаючи видатки на премію та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах».

Згідно з Порядком касового виконання державного бюджету за видатками, затвердженого наказом Державного казначейства України від 25 травня 2004 року № 89, виділення коштів з державного бюджету здійснюється шляхом бюджетно-кошторисного фінансування органами Державного казначейства на основі затверджених для цього кошторисів видатків бюджетних установ. Асигнування, що передбачаються кошторисами, надаються головним розпорядникам бюджетних коштів, які здійснюють безпосередній розподіл коштів між відповідними установами.

Статтею 2 Указу Президента України від 28 лютого 1997 року № 187 "Про заходи щодо забезпечення наповнення державного бюджету та посилення фінансово-бюджетної дисципліни" встановлено, що витрачання коштів органами виконавчої влади, їх структурними підрозділами, іншими організаціями, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів (далі - бюджетні установи), здійснюється на підставі їх кошторисів доходів і видатків, які затверджуються у встановленому порядку не пізніше, ніж в місячний строк після затвердження відповідних бюджетів.

Згідно зі статтею 48 Бюджетного кодексу України, в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України, зокрема, операцій з коштами державного бюджету.

Керуючись частиною другою статті 51 Бюджетного кодексу України розпорядники коштів Державного бюджету України одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів, відповідно до затвердженого бюджетного розпису. Кошторис є основним плановим документом бюджетної установи, який надає повноваження щодо отримання доходів і здійснення видатків, визначає обсяг і спрямування коштів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення цілей, визначених на бюджетний період відповідно до бюджетних призначень.

Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися (частини 5 і 6 статті 51 Бюджетного Кодексу України).

Згідно з частинами першою та сьомою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Після закінчення бюджетного періоду усі бюджетні призначення втрачають чинність.

Відповідно до пункту 5 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, установи мають право брати бюджетні зобов'язання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами.

Згідно з частинами першою та сьомою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Після закінчення бюджетного періоду усі бюджетні призначення втрачають чинність.

З матеріалів справи вбачається, що в кошторисі на 2006 рік по КПК 0501040 «Здійснення правосуддя місцевими адміністративними судами» із змінами, були виділені асигнування на оплату праці працівникам судів Сумської області по КЕКВ -1111 в сумі 10163900 гривень. З них питома вага фонду заробітної плати працівників Конотопського міськрайонного суду складає 9,362%. Кошторис на 2006 рік для виплати заробітної плати працівникам Конотопського міськрайонного суду розроблений з урахуванням затвердженого помісячного плану асигнувань на 2006 рік, сума якого склала 953873 гривні.

З письмових пояснень Територіального управління Державної судової адміністрації у Сумській області та наданих довідок, кошторису, зведеної відомості по видам оплат, структури заробітної плати по посадам Конотопського міськрайонного суду Сумської області вбачається, що виділених коштів вистачило лише для виплати: посадових окладів згідно штатного розпису, доплату за кваліфікаційні класи суддям, доплату за ранг державним службовцям, доплату за почесне звання та науковий ступінь, доплату за роботу з дезинфікуючими засобами, на виплату відпускних та матеріальної допомоги на оздоровлення, тобто на обов'язкові виплати всім працівникам Сумської області.

Також в 2006 році була виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань всім працівникам судів області.

В січні 2006 року згідно тимчасового кошторису була нарахована доплата за виконання особливо важливої роботи державним службовцям Сумської області в розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років, але після затвердження постійного кошторису було виявлено, що кошти на стимулюючі виплати відсутні. Тому виплати, такі як доплата за виконання особливо важливої роботи та місячна премія на протязі 2006 року не нараховувалися.

Економія фонду заробітної плати на кінець 2006 року створилася за рахунок вакансій та лікарняних, та була виплачена в межах кошторисних призначень всім працівникам судів Сумської області в грудні 2006 року премією до Дня суду.

Таким чином, у відповідача не було можливості здійснити виплату спірних сум в межах наданих повноважень відповідно до затвердженого в кошторисі обсягу видатків на оплату праці.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування постановленого рішення. Рішення суду є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.308, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Буринського районного суду Сумської області від 14 грудня 2009 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців .

Головуючий -

Судді -