Комінтернівський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Музиченко В.О.

при секретарі Буняєвій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції про звільнення майна з під арешту ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить зобов,язати відповідача скасувати заборону на відчуження належної йому квартири та звільнити цю квартиру з під арешту. Посилаючись на те що, вироком суду від 27.09.2004 року він був засуджений і йому було призначено покарання у вигляді п,яти років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності. На даний час він звільнився з місць позбавлення волі, мешкає в своїй квартирі, але розпорядитися власністю не має можливості, оскільки на його квартиру накладено арешт, але вирок щодо конфіскації майна з боку відповідача не виконаний.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, підтвердив обставини, що зазначені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просив ухвалити рішення на розсуд суду, надати пояснення, а також виконавче провадження з приводу виконання вироку суду відповідно виконавчого листа про конфіскацію майна не зміг у зв.язку з тим, що таке виконавче провадження йому не передавалось.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши обставини справи оцінивши та перевіривши їх письмовими доказами в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира 164 по пр.. Гер. Сталінграду 148 в м. Харкові.

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.09.2004 року ОСОБА_2 був засуджений за ст..ст. 309ч.2, 317 ч.2 , 70, 71 КК України та йому було призначено покарання у вигляді п,яти років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить на праві власності.

18.04.2005 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова на адресу ВДВС Комінтернівського району м. Харкова був надіслан виконавчий лист № 1- 909/2004 р та копія вироку відносно мене для виконання вироку в частини конфіскації майна.

15.11.2004 року постановою державного виконавця ВДВС Комінтернівського району м. Харкова винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 1- 909 про конфіскацію майна ОСОБА_1

10.12.2004 року державним виконавцем ВДВС Комінтернівського району м. Харкова винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1, та направлено до КП ХМ « БТІ» для виконання. Більш ніякий дій щодо реалізації майна, яке підлягало б конфіскації з боку ВДВС Комінтернівського району м. Харкова не було зроблено.

На даний час позивач звільнився з місць позбавлення волі, мешкає в спірній квартири, але розпорядися своєю власністю він не має можливості, оскільки в Комунальному підприємстві « Харківському міському бюро технічної інвентаризації » м. Харкова йому повідомили, що на його квартиру накладено арешт.

Відповідно до ст.. 59 КК України засуджений може бути звільнений від конфіскації майна на підставі ч.1 ст.79, ст..86 КК України, якщо на день звільнення від покарання або вступу в силу закону про амністію вироку у частині конфіскації майна ще не був виконаний.

Відповідно до ст.. 80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду, тобто вони закінчуються одночасно із строком, встановленим для основного покарання.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що до теперішнього часу вирок суду в частині конфіскації майна не виконано не з вини позивача, заяв щодо відновлення втраченого виконавчого провадження, якщо таке мало місце, не надходило, то суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Вищенаведені обставини надають підстави суду стверджувати, що на теперішній час, у звязку з наявністю арешту на майно яке належить позивачці на законних підставах, здійснюється порушення її конституційних прав на право володіння, користування і розпорядження своєю приватною власністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11,60, 62, 209, 212 215, 218 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження»,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов,язати Відділ державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова скасувати заборону на відчуження квартири № 164, розташованої по пр.. Гер. Сталінграду, 148 ум. Харкові.

Виключити квартиру № 164, розташованої по пр.. Гер. Сталінграду, 148 у м. Харкові з переліку майна, на яке державним виконавцем ВДВС Комінтернівського району м. Харкова накледно заборону на відчуження.

Звільнити квартиру № 164, розташовану по пр.. Гер. Сталінграду, 148 у м. Харкові з під арешту, накладеного держаним виконавчем ВДВС Комінтернівського РУЮ м. Харкова.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 1-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -