Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2010р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.,

суддів: Девляшевського В.А., Павлишиної А.Т.

секретаря Юрків І.П.

з участю: апелянта ОСОБА_1 та його представника

ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом представника ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Болехівського міського суду від 1 липня 2010 року.

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року представник позивача звернулась в суд із зазначеним позовом обґрунтувавши його тим, що 17 червня 2009 року ОСОБА_3 передано ОСОБА_1 в позику грошові кошти сумою 1 500 000 гривень з терміном повернення до 17 вересня 2009 року, що підтверджено власноручно написаною розпискою. Оскільки позичальник у встановлений строк суму позики не повернув, просила стягнути заборговану суму в примусовому порядку.

Рішенням Болехівського міського суду від 1 липня 2010 року позов задоволено повністю.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

_______________________________________________________________________________Справа № 22-ц- 4291/2010 р. Головуючий у 1 інстанції Бунчак Б.Р.

Категорія 19 Доповідач Матківський Р.Й.

Апелянт в скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини які мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Суд не врахував пояснення самого позивача, що 17.06.2009 року грошей йому не передавав, а при написанні розписки на нього чинився тиск.

Факт позики коштів на протязі 2008 року відповідає дійсності, однак залишок суми боргу ОСОБА_3 на час звернення його в суд становить 100000 гривень.

Після 08.12.2008 року грошей у позивача не позичав. ОСОБА_3 нарахував йому відсотки виходячи з свого розрахунку. По його розрахунках з урахуванням процентів за користування грошима позивача виходить, що позичив 600000 гривень, про що змушений був 11.12.2008 року написати розписку.

Суд не врахував його пояснення, що 17.06.2009 року ОСОБА_3 заманив його в Дрогобицький район де під тиском та погрозами друзів, боячись за своє здоровя написав розписку про позику на 12640 доларів США, хоча грошей не отримував. В його будинку також під впливом погроз про арешт написав розписку про позику 1500 000 гривень, хоча грошей також не отримував.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта та його представника, які вимоги скарги підтримали, позивача, який вимоги скарги не визнав, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити.

Судом першої інстанції постановляючи рішення про задоволення позову правильно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, його висновки відповідають обставинам справи.

Судом встановлено, що позивач надав суду розписку від 17.06.2009 року з якої випливає, що ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_3 1500000 гривень із зобов'язанням повернути вказану суму протягом трьох місяців.

За ч. 1 ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачеві розписку про позичені гроші, яка ОСОБА_1 не оспорювалася. Така форма надана договору за бажанням сторін.

За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обіг або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення суми позики яка зазначена відповідачем у письмовій розписці.

Доводи апелянта, що боргова розписка видана під тиском, погрозами, а вказаної в ній суми він взагалі не отримував не підтверджені жодними доказами.

Відповідно до листа Долинського райвідділу міліції від 7.12. 2009 року апелянт ОСОБА_1 із заявами про неправомірні дії відносно нього не звертався.

Навпаки відповідно до постанови дільничого інспектора Стрийського райвідділу міліції Львівської області по місцю свого проживання звертався позивач ОСОБА_4 у зв»язку з погрозами йому та родині розправою від ОСОБА_1 у зв»язку з вимогою повернути гроші.

В поясненні від 17. 06. 2009 року яке знаходиться у відмовному матеріалі № 230-534 ОСОБА_1 не заперечував факту позики грошей у позивача при написанні письмової розписки на заборговану суму 1500000 гривень.

Апелянт ОСОБА_1 зовсім не зазначає, про тиск, погрози чи безгрошовість під час написання ним письмового зобов»язання повернути позику.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає оскаржуване рішення суду по суті правильним і таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Болехівського міського суду від 1 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді В.А. Девляшевський

ОСОБА_5