АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

Суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С.,

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2010 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 та кредит до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2010 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 та кредит задоволено частково.

Розірвано кредитний договір від 20 лютого 2006 року № 1405, укладений між ПАТ ОСОБА_3 та кредит і ОСОБА_2.

.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 та кредит 120 888 гривень 88 копійок заборгованості за кредитом, 28 941 гривню 31 копійку заборгованості за простроченими відсотками, 1929 гривень 44 копійки заборгованості за комісійною винагородою, 151 759 гривень 63 копійки пені, 1730 гривень понесених судових витрат, а всього 305 249 гривень 26 копійок.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2010 року виправлено описку, допущену в тексті рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2010 року.

Ухвалено вірно вважати по тексту судового рішення прізвище відповідача як ОСОБА_2 у відповідних відмінках.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_2. та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт вважає рішення суду таким, що постановлено з порушенням норм матеріального права, посилаючись на той факт, що з метою забезпечення виконання ним обов?язків за кредитним договором був укладений договір застави автомобіля, відносно звернення стягнення на який він не заперечував в судовому засіданні в рахунок погашення заборгованості перед позивачем..

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, та не заперечується сторонами, що 20 лютого 2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 1405, за яким банк надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі 128 000 гривень з оплатою за процентною ставкою 15 процентів річних з терміном повернення до 19 лютого 2009 року.

Позивач належним чином виконав свої зобовязання, надав відповідачу кредит в сумі 128 000 гривень, що підтверджується меморіальним ордером № 12359-К від 20 лютого 2006 року.

В свою чергу відповідач ОСОБА_2 взятого на себе зобовязання по поверненню кредиту та належних за ним платежів не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Позивачем станом на 05 травня 2010 року було нараховано заборгованість за загальною сумою несплачених ОСОБА_2 коштів за кредитним договором в сумі 1 391 910 гривень 29 копійок, з яких: 120 888 гривень 88 копійок заборгованість за простроченим кредитом, 28941 гривня 31 копійка заборгованість за простроченими відсотками, 1929 гривень 44 копійки заборгованість за простроченою комісійною винагородою, 1 240 150 гривень 66 копійок нарахована банком за кредитним договором пеня.

Відповідно до ст. 526 ЦК України визначено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадах, встановлених договором або законом.

З урахуванням викладеного, встановивши, що відповідачем, внаслідок відсутності належним чином виконання умов кредитного договору були допущені істотні порушення його умов, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку відносно задоволення вимог ПАТ ОСОБА_3 та кредит про розірвання кредитного договору № 1405 від 20 лютого 2006 року.

Згідно ст. 551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актами цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

На підставі викладеного, скільки нарахований позивачем розмір неустойки значно перевищує розмір заборгованості за простроченим кредитом, за простроченими відсотками, а також за простроченою комісійною винагородою, районний суд правомірно дійшов висновку про зменшення розміру неустойки до 151759 гривень 63 копійки.

Розподіл судових витрат проведено з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України.

В свою чергу, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, на те підтверджують належними доказами їх неправомірність, оскільки згідно ч. 1ст. 20 ЦК України визначено право особи здійснювати належне їй право на захист на свій розсуд.

Проте, 01 грудня 2010 року АТ Банк ОСОБА_3 та Кредит звернулося з заявою, згідно якої позивач відмовляється від позовної вимоги в частині дострокового розірвання кредитного договору № 1405 від 20 лютого 2006 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України крім прав та обов?язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову.

Відмова від позовних вимог щодо дострокового розірвання кредитного договору між сторонами не порушує нічиїх прав та інтересів, а тому може бути прийнята судом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення в частині задоволення вимоги щодо розірвання договору договір від 20 лютого 2006 року № 1405, укладений між ПАТ ОСОБА_3 та кредит і ОСОБА_2. В іншій частині колегія суддів приходить до виснвоку, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2010 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором судовою колегією не встановлено.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав квитанцію про добровільну сплату ним 80 000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором №1405 від 20.02.2006 року, тому слід зменшити заборгованість за кредитом до 40 888 грн. 88 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 310, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2010 року скасувати в частині розірвання кредитного договору від 20 лютого 2006 року № 1405, укладеного між ПАТ ОСОБА_3 та кредит і ОСОБА_2.

Прийняти відмову Приватного акціонерного товариства Банк ОСОБА_3 та кредит від позовної вимоги в частині дострокового розірвання кредитного договору № 1405 від 20 лютого 2006 року.

Закрити провадження у справі в позовної вимоги про дострокове розірвання кредитного договору № 1405 від 20 лютого 2006 року.

Зменшити заборгованість за кредитом до 40 888 грн. 88 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : ___________С.А. Гальонкін

Судді: ____________ В.І. ОСОБА_4 Абрамов