Романівський районний суд Житомирської області
Справа №2-23/2010 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2010 року

Романівський районний суд Житомирської області в складі: ОСОБА_1

головуючого - судді: Васильчук О.В.

при секретарі : Крижанівській С.І.

з участю:

позивача-відповідача: ОСОБА_2

представника позивача -

-відповідача ОСОБА_3М

відповідача-позивача: ОСОБА_4,

відповідача: ОСОБА_5

Представника відповідача -

Позивача

та відповідача: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Романів цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа - обєднання співвласників багатоповерхового будинку „Биківське про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що рішенням виконкому Дзержинської районної ради №57 від 6 квітня 1989 року, квартиру АДРЕСА_1, була надана ОСОБА_2 на склад сім`ї , а саме: йому, дружині ОСОБА_8 та дочці ОСОБА_9 Шлюб з дружиною позивач розірвав у 1991 році. Посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_4 у 1992 році зареєструвала шлюб з ОСОБА_5,і перейшла проживати до його квартири, а 1998 році відповідачі самовільно вселилися у спірну квартиру і чинять йому перешкоди в користуванні квартирою, просить задовольнити позовні вимоги та визнати відповідачку ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою через вибуття на постійне місце проживання на підставі ст.107 ЖК України та усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом виселення відповідача ОСОБА_5 з даної квартири на підставі ст.116 ЖК України.

ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому зазначила, що ОСОБА_2 з 1996 року не проживає у спірній квартирі, будь-якого інтересу не проявляє до цієї квартири, не сплачує комунальні послуги, оскільки виїхав в смт. Мар`янівку та створив нову сімю де і проживає в даний час. Посилаючись на ці обставини, позивачка-відповідачка просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням на підставі ст.107 ЖК України

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_2 та його представник позов підтримали.

Відповідач -позивач ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_5 та їх представник позов не визнали. Представник третьої особи -обєднаня співвласників багатоповерхового будинку „Биківське в судове засідання не явився.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи прийшов до слідуючого висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 06.04.1989 року позивач-відповідач отримав ордер на квартиру АДРЕСА_2 на підставі рішення Дзержинської районної ради на склад сімї: ОСОБА_2- чоловіка, ОСОБА_8- дружини, ОСОБА_9 - дочки, що підтверджується копією ордера (а.с.5)

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу подружися ОСОБА_9 13 вересня 1991 року розірвали шлюб (а.с.6)

Згідно копії акту від 24.10.-2008 року та довідки виданої Биківською селищною радою ОСОБА_9 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, але майже 10 років не проживає у вказаній квартирі (а.с. 28,29).

Відмовляючи позивачу-відповідачу ОСОБА_9 в задоволенні позову суд виходить із наступного:

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України №2 віл 12.04.1985 року, для визнання особи втратившою право користування житлом з підстави передбаченої ст.107 ЖК України, стороні слід довести факт обрання постійного місця проживання, а не факт не проживання та його термін.

З досліджених в судовому засіданні доказів, які надав позивач-відповідач по справі, а це лише показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які підтвердили, що ОСОБА_4 після розірвання шлюбу із ОСОБА_2 не проживала у квартир №14, що по вулиці Леніна, 19 в смт. Биківка з 1992 року по 1998 рік, коли самовільні заселилася з ОСОБА_5 у спірну квартиру.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивач-відповідач та його; представник обставини по вказаній вимозі не довели та не надали доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_4 вибула з квартири, оскільки обрала інше постійне місце проживання.

Відмовляючи позивачу-відповідачу, щодо вимоги про усунення перешкод; користуванні спірною квартирою шляхом виселення ОСОБА_5 на підставі ст. 116 ЖК України, суд виходив із наступного.

Відповідно до норми статті 116 ЖК України, виселення наймача або члена його сім`ї без надання іншого жилого приміщення мають передувати офіційні заходи запобігала« виникнення такої ситуації або громадського впливу. Йдеться про заходи попередження яких застосовують суди, прокуратура, органи внутрішніх справ, адміністративні комісії виконкомів, або заходи громадського впливу, яких вживають збори мешканців будинку, трудові колективи інші громадські організації за місцем роботи чи проживала відповідачка. У матеріалах справи даних про те, що до відповідача ОСОБА_5 застосовувалися будь-які заходи запобігання чи громадського впливу, відсутні.

Відмовляючи відповідачу-позивачу ОСОБА_4 у зустрічному позові, с керується п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України №2 від 12.04.1985 року, оскільки надані в судовому засіданні стороною докази, а саме відсутність ОСОБА_4 заборгованості по квартирній платі (а.с. 175), показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, підтверджують лише термін - проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі.

Посилання відповідачки-позивачки ОСОБА_4 на те, що згідно копії трудової книжки, ОСОБА_2 в 1996 році був прийнятий на роботу до Мар`янівського склозаводу, уклав трудовий договір на невизначений строк, що є підставою вибуття безпідставним, оскільки позивач-відповідач знайшов лише роботу і їздив проживати в спірну квартиру, оскільки відстань між смт. Биківкою та смт. Мар`янівкою складає, довідки виданої Биківської селищною радою 7 км. (а.с. 201).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. З, 10, 11, 208, 209, 212 -215. 218 ЦПК України, на підставі ст. 107, 116 ЖК України, керуючись п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 „ Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа-об`єднання співвласників багатоповерхового будинку „Биківське про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до Романівського районного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: