Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-15/10
РІШЕННЯ

Іменем України

26 січня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Шинкаря А.О.

при секретарі - Брейкіній Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Хайдаровича, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконкому Броварської міської ради, ОСОБА_5, третя особа: відділ Держкомзему в м. Броварах про визнання незаконними рішення виконкому та державного акту на право власності на землю та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 Хайдаровича, виконкому Броварської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ Держкомзему в м. Броварах про визнання незаконними рішення виконкому та державного акту на право власності на землю, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з названим позовом, посилаючись на те, що рішенням виконкому Броварської міської ради № 125 від 20.03.2002 року ОСОБА_5, який є суміжним землекористувачем через ділянку заїзду до їх домоволодінь, було передано у власність земельну ділянку площею 0,0522 га по вул. Київській, 262-а в м. Бровари для обслуговування житлового будинку, згідно договору купівлі-продажу від 01.04.1992 року.На підставі вказаного рішення виконкому ОСОБА_5 отримав 31.07.2002 року державний акт на право власності на землю.

Позивачі вважають незаконними зазначене рішення та отриманий на його підставі державний акт на право власності на землю, посилаючись на відсутність підстав для передачі ОСОБА_5 у власність земельної ділянки, які передбачені ст. 116 ЗК України, поскільки земельна ділянка не перебувала в його користуванні, так як після купівлі будинку він не звертався до виконкому із заявою про закріплення за ним земельної ділянки і таке рішення виконкомом не приймалось.

Позивачі вважають, що земельна ділянка повинна була надаватись ОСОБА_5 в порядку відведення, передбаченому ч.ч. 6-10 ст. 118 ЗК України, а поскільки зазначену процедуру не дотримано, то рішення про передачу йому земельної ділянки у власність є незаконним.

Також позивачі зазначають, що в технічній документації по виготовленню державного акту на право власності на землю ширина земельної ділянки від літери «А» до літери «Ж» складає 14,59 м., а в плані зовнішніх меж зазначеному в державного акті ця ширина становить 16,40 м., в результаті чого і зменшилась ширина проїзду до їх домоволодінь.

Позивачі вважають, що внаслідок прийняття незаконного рішення про передачу ОСОБА_5 у власність земельної ділянки площею 0,0522 га, зменшився проїзд до їх житла, а тому просять визнати незаконними п. 3.18 рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 125 від 20 березня 2002 року про передачу в приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 522 кв.м. для обслуговування житлового будинку по вул. Київській, 262-а в м. Бровари та виданий 31.07.2002 року на його підставі державний акт на право власності на землю.

У судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги.

Виконком Броварської міської ради позов не визнав та просив розглядати справу у відсутності його представника. У наданих письмових запереченнях зазначив, що земельна ділянка перебувала у користуванні ОСОБА_5 відповідно до ст. 30 ЗК України (1992р.), а тому передача її у власність здійснювалась без виготовлення проекту відведення, у порядку, передбаченому ч.ч.1-5 ст. 118 ЗК України (2002 р.). Земельна ділянка ОСОБА_5 передана згідно із схемою розподілу земельних ділянок між будинками №№ 262, 262-а, 262-б та ШНД-693, яка була погоджена відповідними службами в 1999 році, а ширина проїзду зменшилась внаслідок самовільних прибудов, зроблених ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав, предявив зустрічний позов та просив визнати незаконними п.1.1.6 рішення виконкому Броварської міської ради № 427 від 12.11.2002 року, яким ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 253 кв.м. по вул. Київській, 262, для обслуговування частини жилого будинку та господарських будівель та виданий 18.03.2003 року на підставі вказаного рішення державний акт на право приватної власності на землю, а також п.1.1.4 рішення виконкому Броварської міської ради № 423 від 12.11.2002 року, яким внесено зміни в план забудови земельної ділянки та оформлено технічний паспорт ОСОБА_1 на самовільно переобладнане приміщення 3-2 в житлове, побудовану до житлового будинку прибудову розміром 5,55х10,90 м., встановлений металевий гараж розміром 3,30х5,50 м., посилаючись на те, що саме внаслідок самовільних прибудов, зроблених ОСОБА_1, відбулось зменшення проїзду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що основний позов підлягає задоволенню, а в зустрічному позові слід відмовити з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 01.04.1992 року, ДЕУ № 693 продало, а ОСОБА_5 купив житловий будинок з відповідними надвірними будівлями по вул. Київській, 262-а в м. Бровари Київської області.

Відповідно до рішенням виконкому Броварської міської ради № 125 від 20.03.2002 року, ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 0,0522 га по вул. Київській, 262-а в м. Бровари для обслуговування житлового будинку, згідно договору купівлі-продажу від 01.04.1992 року.

31.07.2002 року ОСОБА_5 отримав державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до ст. 30 ЗК України (в редакції 1992 року, яка діяла на момент придбання ОСОБА_5 житлового будинку), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог ст. 23 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 ЗК України (1992 р.), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ст. 23 ЗК України (1992 р.), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Таким чином, після купівлі будинку ОСОБА_5 не набув права користування земельною ділянкою в порядку встановленому діючим на той час законодавством, а тому передача йому у власність земельної ділянки повинна була здійснюватись в порядку відведення, тобто відповідно до вимог ч.ч. 6-10 ст. 118 ЗК України. Поскільки цих вимог закону не дотримано, то суд визнає незаконним п. 3.18 рішення виконкому про передачу ОСОБА_5 у власність земельної ділянки площею 0,0522 га та виданий 31.07.2002 року на підставі цього рішення державний акт на право власності на земельну ділянку.

При цьому суд також враховує, що в технічній документації по виготовленню на імя ОСОБА_5 державного акту на право власності на землю, ширина земельної ділянки від літери «А» до літери «Ж» складає 14,59 м., а в плані зовнішніх меж зазначеному в державного акті ця ширина становить 16,40 м., внаслідок чого зменшилась ширина проїзду.

Наведене підтверджується актом встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки від 05.04.2002 року, актом перенесення в натуру зовнішньої межі земельної ділянки від 10.04.2002 року, державним актом на право власності на землю, виданим ОСОБА_5, горизонтальною зйомкою земельної ділянки по вул. Київській, 262.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Броварської міської ради № 304 від 27.08.2002 року ОСОБА_1 передано в оренду земельну ділянку площею 353 кв.м. по вул. Київській, 262 в м. Бровари для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель терміном на один рік.

Рішенням виконкому Броварської міської ради № 427 від 12.11.2002 року, ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 253 кв.м. по вул. Київській, 262 в м. Бровари для обслуговування частини жилого будинку та господарських будівель

18.03.2003 року на підставі вказаного рішення ОСОБА_1 отримав державний акт на право приватної власності на землю.

Цим же рішенням виконкому внесено зміни в план забудови земельної ділянки та оформлено технічний паспорт ОСОБА_1 на самовільно переобладнане приміщення 3-2 в житлове, побудовану до житлового будинку прибудову розміром 5,55х10,90 м., встановлений металевий гараж розміром 3,30х5,50 м.

Суд вважає, що зазначене рішення прийнято виконкомом відповідно до вимог діючого законодавства, а тому не вбачає підстав для визнання його недійсним.

При цьому суд враховує, що позивачем по зустрічному позову не доведено, що внаслідок прийняття зазначеного рішення ОСОБА_1 була передана у власність частина земельної ділянки за рахунок проїзду.

Беручи до уваги наведене, суд відмовляє ОСОБА_5 у задоволенні зустрічного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 30 ЗК України (1992р.), ст.ст. 116, 118, 152, 155 ЗК України (2001р.), ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Основний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Визнати незаконними:

- п. 3.18 рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 125 від 20 березня 2002 року про передачу в приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 522 кв.м. для обслуговування житлового будинку по вул. Київській, 262-а в м. Бровари;

- державний акт на право приватної власності на землю, виданий 31 липня 2002 року ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому Броварської міської ради № 125 від 20.03.2002 року на земельну ділянку площею 0,0522 га, розташовану в м. Бровари Київської області по вул. Київській, 262-а, надану для обслуговування житлового будинку та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 2584;

ОСОБА_5 в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та поданням після цього апеляційної скарги протягом двадцяти днів.

Суддя: Шинкар А.О.