22.09.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-6053/2010 р. Головуючий в І інстанції
Категорія: 57 ОСОБА_1
Доповідач: Бауль Н.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року вересня місяця 22 дня колегія суддів судової плати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Капітан І.А. Суддів: Бауль Н.М. Вербицької Л.І. при секретарі: Валігурській Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Нижньосірогозькому районі Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду в Нижньосірогозькому районі Херсонської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії,

встановила:

У липні 2010 р. ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області (далі Управління) про поновлення пропущеного строку звернення до суду та зобовязання вчинити певні дії, вказуючи, що має право на правовий статус дітей війни та доплати до пенсії, встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни»від 18 листопада 2004 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2006 року. У 2007-2010 роках відповідач не здійснює зазначеного перерахунку та виплати відповідного підвищення до пенсії.

Просив поновити строк звернення до суду, пропущений з поважних причин, зобов'язати здійснити перерахунок такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості за 2007 рік в сумі 735,30 грн., за 2008 рік 1170,06 грн., за 2009 рік 1837,80 грн., за 2010 рік 837,30 грн., всього у сумі 4792,26 грн.

Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 04 серпня 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано Управління здійснити дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_2 щомісячної державної допомоги як дитині війні у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановлено ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з розрахунку з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 28.07.2010р. за рахунок коштів Державного бюджету України з урахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 04 серпня 2010р. та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність судового рішення, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсіє за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року (в редакції 2004 р.) дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким змінено редакцію ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що Управління повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії за період з 09.07.2007 р. до 31.12.2007 р. та з 22.05.2008р. до 31.12.2008р. у відповідності з приписами норми ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей» в редакції 2004 р.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинилася і будь-які обмеження щодо її застосування не встановлювалися.

Отже, відповідач повинен був діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 р., нарахувати та здійснювати позивачу відповідні доплати за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 01.01.2009р. по 28.07.2010р.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо протиправності бездіяльності відповідача та покладання на нього обовязку провести підвищення пенсії позивачам за вказані періоди.

Зокрема, не заслуговують на увагу посилання на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 р. та відсутність поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для вказаного підвищення пенсії, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України. Розмір же мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору. Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню для виконання покладених на нього обов'язків виходять за межі заявлених вимог. Також не приймаються до уваги доводи апелянта щодо можливого нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки суд не приймав рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджена належними доказам, висновків суду не спростовує та не містить в собі посилання на норми матеріального закону, які заслуговували б на увагу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області відхилити.

Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 04 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

Згідно оригіналу: підпис суддя