Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Городівського О.А.
при секретарі - Ніколаєнко М.В,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку розташованого за адресою м. Миргород вул. Сорочинській 25, виділення їй в натурі частини та визнання права власності на самовільно збудоване майно,
зустрічним позовом ОСОБА_3 визнання права власності в порядку спадкування,
зустрічним позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнання права власності в порядку спадкування,
Первісна позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що будинок № 25 розташованому по вул. Сорочинська в м. Миргород побудовано ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Посвідченням № 221 від 19 лютого 1925 року відділу місцевого господарства ОСОБА_2 районного виконавчого комітету. Дід позивачки ОСОБА_8 помер у 1929 році. Після смерті діда спадкоємцями відповідно до ст.. 418 ЦК УСРР (1922 року) були його дружина ОСОБА_9 та діти: батько позивачки ОСОБА_10 та тітка позивачки ОСОБА_11. Вони успадкували вказаний будинок в рівних частках по 1/3 частині будинку кожен, згідно ст.. 420 ЦК УСРР (1922 року). Але свідоцтв про їх право на спадщину у встановленому законом порядку не оформили.
23 грудня 1953 року померла ОСОБА_9. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину будинку по вул.. Сорочинська, 25. Спадщину після її смерті фактично прийняли її діти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 оскільки і надалі проживали у будинку, здійснювали догляд за ним та підтримували у належному для проживання стані.
28 липня 1972 року помер батько позивачки ОСОБА_10, після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку по вул.. Сорочинська, 25 в м. Миргород. Спадкоємцями першої черги після його смерті, відповідно до ст.. 529 ЦК України (1963 року) були: мати позивачки , дружина померлого, ОСОБА_12; та діти позивачка ОСОБА_1 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_12) ОСОБА_13 ( що підтверджується свідоцтвом про народження), ОСОБА_3; ОСОБА_5, та ОСОБА_4 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_14.
Але фактично після смерті батька ОСОБА_10 спадщину прийняли його дружина ОСОБА_12, позичка та син ОСОБА_3 Інші спадкоємці заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавали і фактично не вступали в управління та користування спадковим майном.
9 квітня 1998 року померла ОСОБА_12Я, мати позивачки. Її частину будинковолодіння по вул.. Сорочинська 25 успадкували позичка разом з братом ОСОБА_3, як спадкоємці першої черги. Позивачка вказує, що вона фактично вступила в управління та володінням майном після смерті матері та й досі користуюся частиною спадкового майна.
Таким чином її доля в спадковому майні складає ? частину будинковолодіння №25 по вул. Сорочинська в м. Миргороді.
В первісній позовній заяві позивачка також просила виділити в натурі її частку у спадковому майні, яким являється будинковолодіння № 25 по вул. Сорочинській, виділивши їй у користування житлову кімнату 24,3 кв. м., а також визнати право власності на самовільно проведені побудови, а саме : коридор площею 6,8 м. кв., сарай та гараж.
В судовому засіданні ОСОБА_1 заявила клопотання про залишення без розгляду частини позовних вимога її позовної заяви, що стосуються виділення в натурі її частки спадкового майна та визнання права власності на самовільно збудовані обєкти. Заява задоволена ухвалою суду від 04 листопада 2010 року.
До судового розгляду ОСОБА_3 подано зустрічну позовну заяву в якій він просить визнати за ним право власності на будинок № 25 по вул. Сорочинській в м. Миргород в порядку спадкування за законом після смерті батьків ОСОБА_10 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 померлої 1998 року.
Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що після смерті діда ОСОБА_8, який помер 1929 році, спадкоємцями відповідно до ст.. 418 ЦК УСРР (1922 року) були його дружина ОСОБА_9, його син ОСОБА_10. Тітка позивача ОСОБА_11, яка являлась донькою померлого діда за домовленістю відмовилась від прийняття спадщини після смерті власника будинку, натомість отримала пожиттєве право користування житловою кімнатою в спірному будинку площею 15,6 кв.м.
Після смерті ОСОБА_9 23 грудня 1953 року відкрилась спадщина на ? частину спірного будинку, яку прийняв, на думку позивача, лише його батько ОСОБА_10, тітка ОСОБА_11 знову за домовленість відмовилась від спадщини.
1972 року помер ОСОБА_10, спадщину після якого прийняли, як вказує ОСОБА_3, він так його мати ОСОБА_12, інші спадкоємці першої черги, діти померлого ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ні в якій формі спадщину не прийняли.
Після смерті матері, ОСОБА_12, прийняв спадщину також тільки ОСОБА_10, так як лише він проживав у спірному будинку.
Враховуючи весь ланцюг спадкувань ОСОБА_10 просив визнати правло власності на спірний будинок лише за ним в повному обсязі в порядку спадкування після смерті матері та батька.
Також судом прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Які просили визнати за ними право власності на 1/2 частину спірного будинку в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_15, який помер 14 травня 2001 року. Він в свою чергу успадкував дану частину будинку, після смерті своєї матері ОСОБА_11 померлої 22 листопада 1986 року. Вона ж успадкувала свою частку після смерті батька ОСОБА_8 померлого 1929 року в розмірі 1/3 та смерті матері ОСОБА_9 1/6 частини.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник, ОСОБА_16, позовну вимогу про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування ? частину спірного будинковолодіння підтримали та просили її задовольнити. Повністю визнали зустрічний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_7 та частково визнали позов ОСОБА_17, лише щодо визнання за ним права власності на ? спірного будинковолодіння в порядку спадкування. В іншій частині позовних вимог просила відмовити.
ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_18 заперечили позовні вимоги ОСОБА_1 мотивуючи, що вона не прийняла спадщину після смерті своїх батьків, так як була прописана в іншому житловому приміщенні. Також заперечили позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мотивуючи, що їхня бабуся ОСОБА_11 не приймала спадщину після смерті своїх батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9.
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнали позовні вимоги ОСОБА_1 та визнали частково позовні вимоги ОСОБА_3 визнавши за ним право власності в порядку спадкування лише на ? частину спірного будинковолодіння.
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась. До суду направила письмові пояснення, в яких підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та частково заперечила позовні вимоги ОСОБА_3
ОСОБА_5 до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не надавав.
Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради визнав позовні вимоги ОСОБА_1П, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та частково визнав позовні вимоги ОСОБА_3, лише в частині визнання за ним права власності в порядку спадкування на ? частину спадкового майна, після смерті батьків.
Заслухавши пояснення учасників процесу, свідчення свідків та вивчивши матеріали справ судом вставлено та не заперечується учасниками справи, що власником спірного будинку № 25 по вул. Сорочинська в м. Миргород являвся ОСОБА_8, що підтверджується посвідченням № 221 від 19 лютого 1925 року відділу місцевого господарства ОСОБА_2 районного виконавчого комітету (а.с. 11).
ОСОБА_8 помер у 1929 році, що не заперечується сторонами.
Стаття 416 ЦК УСРР (1922 року ) допускала спадкування по закону та по заповіту.
Статтею 418 ЦК УСРР (1922 року) визначалося коло осіб призиваємих до спадкування, який обмежувався родичами прямої нисходящої лінії (діти, внуки і правнуки) та живий із подружжя померлого, а також нетрудоспособні і неімущі особи , які фактично находились на повному утриманні померлого не менше ніж один рік до його смерті.
Спадкування за законом має місце у випадках відсутності заповіту (стаття 419).
Стаття 420 ЦК УСРР визначає, що при спадкуванні по закону спадщина ділиться порівну на рівні частини між всіма особами вказаними в ст. 418.
Відповідно до ст.. 429 ЦК УСРР (1922 року) « если присутствующий в месте открытия наследства наследник в течение 3 месяцев со дня принятия мер охранения не заявит подлежащему суду об отказе от наследства он считается принявшим наследство. Находящиеся налицо наследники могут вступить в управление наследственным имуществом, не дожидаясь явки прочих наследников, каковые, своевременно явившись, могут истребовать свою долю наследственного имущества.»
Відповідно до ст.. 435 ЦК УСРР (1922 року) « лица, призванные к наследованию по закону или по завещанию, могут просить у местного народного судьи выдачи свидетельства, подтверждающего их права на наследство».
Враховуючи вищевикладені вимоги чинного на момент смерті ОСОБА_8 законодавства спадкоємцями, які прийняли спадщину в рівних частинах по 1/3 були : дружина померлого ОСОБА_9 та діти померлого : ОСОБА_10 та ОСОБА_11.
Також враховуючи вищевикладені вимоги законодавства після смерті ОСОБА_9, яка померла 23 грудня 1953 року відкрилась спадщина на 1/3 частину спірного будинку, яку успадкували її діти ОСОБА_10 та ОСОБА_11.
Суд не приймає до уваги як належний аргумент ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_11 після смерті своїх батьків проживаючи з ними в одному будинку, не приймала після них спадщину, так як суду не надано доказів того, що вона зверталась до суду з відмовою від спадщини (ст. 429 УК УСРР).
Прийнявши спадщину після смерті батьків у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в них виникло право спільної часткової власності на спірний будинок, по ? його частині.
Після смерті ОСОБА_11 22 листопада 1986 року спадщину прийняв її син ОСОБА_15, який продовжив користуватись частиною спірного будинковолодіння, проживаючи в ньому та сплачуючи комунальні послуги.
Після смерті ОСОБА_15 14 травня 2001 року спадщину прийняли його діти ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які користувались частиною спірного будинку та сплачували комунальні послуги. Відповідно ст. 549 ЦК України (1963 року).
ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку по вул. Сорочинська, 25 в м. Миргород. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_10, відповідно до ст.. 529 ЦК України (1963 року) були: його дружина, ОСОБА_12 ( що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу); та діти ОСОБА_1 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_12) ОСОБА_13 ( що підтверджується свідоцтвом про народження), ОСОБА_3; ОСОБА_5, та ОСОБА_4 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_14.
Але фактично після смерті ОСОБА_10 спадщину прийняли його дружина ОСОБА_12, ОСОБА_1 та ОСОБА_3П по 1/6 частини спірного будинку. Інші спадкоємці заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавали і фактично не вступали в управління та користування спадковим майном.
Незважаючи на те, що позивачка ОСОБА_1 не була зареєстрована на момент смерті батька у спірному будинку, вона вступила в спадщину відповідно ст. 549 ЦК України (1963 р), так як продовжувала користуватись садибою, обробляючи частину земельної ділянки біля хати та здійснила за власні кошти будівництво погрібу, добудову окремого входу до кімнати, де проживала її мати ОСОБА_12, та її газифікацію, побудову гаража (1994 рік). Жодний із інших спадкоємців, які проживали в будинку (ОСОБА_19, ОСОБА_7 та ОСОБА_6М.) не заперечували проти дій ОСОБА_1 визнаючи її право на частину спадщини.
9 квітня 1998 року померла ОСОБА_20, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КЕ № 062440 від 9.04.1998 року. Її частину будинковолодіння по вул.. Сорочинська 25 успадкували ОСОБА_1 разом з братом ОСОБА_3, як спадкоємці першої черги, які фактично вступила в управління та володінням майном після смерті матері та й досі користуюся частиною спадкового майна, інші діти проживаючи окремо в користування та управління майном не вступили, що й не заперечують.
Таким чином доля ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в спадковому майні, що являє собою спірний будинок, складає по ? частині будинковолодіння №25 по вул. Сорочинська в м. Миргороді.
Враховуючи вищевикладене первісний позов ОСОБА_1 підлягає до повного задоволення, шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті батьків на ? частину спірного будинку, а зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті батьків на ? частину спірного будинку.
Зустрічний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також підлягає до задоволення в повному обсязі шляхом визнання за ними права власності в порядку спадкування після смерті батька на ? частину спірного будинку.
Ураховуючи, що на земельній ділянці на якій розташований спірний будинок ОСОБА_1 так і іншими спадкоємцями проведено самовільні побудови та добудови до будинку, суд вважає, за необхідне в резулятивній частині рішення про визнання права власності в порядку спадкування за позивачами, зазначити, що дане право визнається за ними, без урахування самовільних побудов.
Також при розподілі судових витрат суд не стягує їх з відповідача ОСОБА_2 міської ради, так як позовні вимоги первісної позовної заяви та зустрічної позовної заяви не ставились до даного відповідача, представник якого вірно визнав позовні вимоги, які були задоволені судом.
Не підлягають стягнення судові витрати з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 так як дані спадкоємці не претендують та не претендували на спірне спадкове майно, позовні вимоги до них не предявлялись.
Враховуючи, що первісний позов ОСОБА_1 був задоволений повністю, відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на її користь підлягають стягненню судові витрати по 137 грн. 33 коп. з кожного. (ІТЗ 120 грн + судовий збір 292 грн : 3 = 137,33 грн. )
Зустрічний позов ОСОБА_3 був задоволений частково на 1/4 його позовних вимог, тому відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на його користь підлягають стягненню судові витрати по 107 грн. 40 коп. . з кожного (ІТЗ 120 грн + судовий збір 1168 грн. : 4 : 3 = 107,4 грн. )
Позов ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був задоволений повністю, відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_1П ОСОБА_3 на їх користь підлягають стягненню судові витрати по 352 грн. 16 коп. . з кожного (ІТЗ 120 грн + судовий збір 584,33 грн : 2 = 352,13 грн. )
Керуючись ст.ст.234, 235, 256-259 ЦПК України, суд
Первісну позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування на ? часту житлового будинку № 25 розташованого по вул. Сорочинська в. м Миргород по закону після смерті батька ОСОБА_10 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та матері ОСОБА_12, померлої 1998 року, без урахування самовільних побудов .
Задовольнити частково зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_3 , право власності в порядку спадкування на ? часту житлового будинку № 25 розташованого по вул. Сорочинська в. м Миргород по закону після смерті батька ОСОБА_10 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та матері ОСОБА_12 померлої 1998 року без урахування самовільних побудов.
Позовну заяву ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_6 та ОСОБА_7, право власності в порядку спадкування на 1/2 часту житлового будинку № 25 розташованого по вул. Сорочинська в. м Миргород по закону після смерті батьків, без урахування самовільних побудов.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 137 грн. 33 коп. понесених судових витрат з кожного.
Стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 107 грн. 40 коп понесених судових витрат з кожного.
Стягнути на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з ОСОБА_1 та ОСОБА_3, по 352 грн. 16 коп. понесених судових витрат з кожного.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Миргородського міськрайонного суду О.А. Городівський