Справа №22-ц-736/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Сумської області у складі:

головуючого ОСОБА_1,

суддів - Попруги С .В., КриворотенкаВ.І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому

районі Сумської області

на постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 19 січня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області про визнання протиправними дій та зобовзання провести перерахунок державної та додаткової пенсії, -

встановила:

Постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 19 січня 2010 року

позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області щодо нарахування ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах, менших від мінімальних, гарантованих ч.4 ст. 54 та ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та непроведення перерахунку призначеної йому пенсії з 15 червня 2007 року по 31 грудня 2009 року, за виключенням періоду з 01 січня 2008 року до 22 травня 2008 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в порядку, передбаченому ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області провести перерахунок ОСОБА_2, інваліду II групи, державної та додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачених ч,4 ст.54 та ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та в порядку, передбаченому ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - з 15 червня 2007 року, за виключенням періоду з 01 січня 2008 року до 22 травня 2008 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та належить до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. При цьому він є інвалідом II групи по захворюванню, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою (а.с. 6,7,8).

ОСОБА_2 з 22 грудня 1998 року була призначена пенсія по III групі інвалідності загального захворювання відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 16 червня 2004 року позивачу перераховано пенсію по інвалідності, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, інваліду III групи.

Відповідно до довідки МСЕК 035052 від 12 червня 2007 року ОСОБА_2 було встановлено II групу інвалідності з втратою працездатності 60% і з цього часу він отримує пенсію по інвалідності другої групи, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС І категорії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 8,16).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен здійснити нарахування та виплату пенсій позивачу виходячи з їх розмірів, встановлених Зіконом України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796- XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Відповідно до частини першої статті 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильського катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Однак, як убачається з наданих відповідачем довідок про нарахування ОСОБА_2 з 12.06.07 р. по 31.12.09 р., за виключенням періоду з 1.01.08 р. по 22.05.08 р., додаткової пенсії (а.с. 19) і державної пенсії (а.с. 20) відповідач не проводив перерахунку отриманої позивачем пенсії у розмірі та порядку, встановленому вказаними нормами Закону.

За таких обставин правильними та такими, що відповідають Закону № 796-ХІІ, є висновки суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України (254к/96-ВР), закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні

розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону № 796-ХІІ, а не Постанови КМУ, на підставі яких здійснювалось обчислення та підвищення пенсії, які до того ж істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Також місцевий суд правильно не взяв до уваги посилання відповідача на частину пяту статті 54 Закону № 796-ХІІ, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закон) , в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене правильним є висновок суду першої інстанції щодо не взяття до уваги положень частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'якове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям зо втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» буди внесені зміни до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», внаслідок чого право на пенсійне забезпечення постраждалих від аварії осіб було значно звужене.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни, що були внесені до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

З урахуванням того, що в період з 1 січня по 22 травня 2008 року дія статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»була призупинена, місцевий суд правомірно зобов'язав УПФУ в Кролевецькому районі Сумської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 22 травня 2008 року.

Вищевикладені висновки суду узгоджується з матеріалами справи та відповідають вимогам матеріального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про відмову у задоволенні позову через порушення позивачем строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують і не містять посилань на такі порушення норм матеріального чи процесуального права, що б могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду.

За вищевикладених обставин, оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для її зМІНИ чи скасування відсутні, у звязку з чим апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області відхилити.

Постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 19 січня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді