Справа №22-ц-1951/10 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючої - Сибільової Л.О.,

Суддів - Дубровної В.В., Хвостика С.Г.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Сумському районі

на постанову Сумського районного суду Сумської області від 20 листопада 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до .правління Пенсійного фонду України в Сумському районі про зобов'язання нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни та поновлення пропущеного строку для звернення до суду,

встанови л а:

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що йому як дитині війни у

2006-2007 роках не виплачувалась щомісячна державна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, а з 2008 року виплачувалась в розмірі меншому, чим передбачено законом. Просив зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому вказану соціальну допомогу за 2007-2009 роки у сумі 3741 грн. 70 коп. та поновити строк для звернення до суду.

Оскаржуваною постановою суду позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Сумському районі протиправною.

Зобов'язано вказане управління перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року-в розмірі 703,87 грн., за 2008 рік з 22 травня 2008 по 31 грудня 2008 року - в розмірі 715,23 грн. та за період з 01 січня 2009 року по 31 жовтня 2009 року -в розмірі 996 грн., що разом за 2007-2009 роки складає 2415,10 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Сумському районі, посилаючись на порушення судом матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову суду від 20 листопада 2009 року та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», має статус дитини війни.

Відповідно до статті 6 вказаного Закону в редакції від 18 листопада 2004 року, яка діяла до прийняття Закону України « Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 7 Закону «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» нарахуванням статті 111 вказаного Закону дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було призупинена на 2007 рік.

Статтею 111 Закону «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсі щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії відповідно до статті 6 Закону «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України, пункт 12 статті 71 та стаття 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в новій редакції, згідно якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення п. 41 розділу 2 Закону «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Зазначені рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані Неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним СУДОМ рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України та дат ухвалення рішень Конституційним Судом України, колегія суддів погоджується з висновками суду про наявність у відповідача обов'язку нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закот України «Про соціальний захист дітей війни», у вказані в рішенні періоди в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішень щодо неконституційності п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та п/п 2 п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», втратили чинність, застосуванню не підлягали, а в 2009 році Законом не було встановлено обмежень щодо застосувань Закону «Про соціальний захист дітей війни». Отже, нарахування та виплата у вказані періоди дітям війни підвищення або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсі повинно здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Доводи скарги про те, що розмір державної соціальної допомоги, що виплачується дітям війни, врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих громадян», не можна взяти до уваги, оскільки згідно з ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни, соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно правовими актами, і Закон має вищу юридичну силу ніж Постанова Уряду.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного Положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення щодо призначення, донарахувань перерахунок пенсії приймаються його територіальними органами за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачеві, передбаченої законом, покладається на відповідача, і є вірним висновок суду про те, що його бездіяльність щодо нездійснення підвищення пенсії за постанові періоди є протиправною.

Судом першої інстанції правильно не були взяті до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та фінансування спірних виплат.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни є мінімальна пенсія за віком. На час виникнення правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. Вказівка у ч. 3 ст. 28 вказаного Закону про застосування мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначені цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком.

Управління Пенсійного фонду України як орган державної влади не може посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання покладених на нього зобов'язань, встановлених ст. 46 Конституції України та законами України. Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на той час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Крім того, питання фінансування цих виплат не є предметом даного спору і виходить за межі заявлених вимог.

Згідно ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нарахування пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ч.6 Прикінцевих положень вказаного Закону, до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Згідно ж з ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на підставі якого призначено пенсію позивачу, суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Отже, доводи відповідача про те, що позивач пропустив річний строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України, є необгрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять даних, які б були підставою для зміни чи скасування постанови.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 313-515 ЦПК України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року, колегія суддів

у хвали л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сумському районі відхилити, а постанову районного суду Сумської області від 23 листопада 2009 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді