РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-233/2010 рік

02 грудня 2010 року Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі: головуючого судді Вирста М.М.

при секретарі: Фещак Г.М.

за участю позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козова справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 17 березня 1993 року, який був зареєстрований у Козлівській селищній раді, Козівського району, за актовим записом № 03.

Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей, а саме син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилаючись на обставини, які склалися у сім'ї позивачка просить шлюб розірвати.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити і розірвати шлюб із відповідачем ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає необхідним позов задоволити виходячи із наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають у шлюбі із 17 березня 1993 року, який був зареєстрований у Козлівській селищній раді, Козівського району, за актовим записом № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-ИД № 476649.

Від даного шлюбу в них народилася двоє дітей, а саме син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що між сторонами склалися умови при яких збереження сім'ї неможливе, сторони миритися не бажають, спільно не проживають, їхній шлюб існує формально, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що сім'я розпалася повністю і заявлені вимоги слід задоволити.

Спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини та поділу спільного майна немає.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення.

Після розірвання шлюбу неповнолітнього сина суд залишає проживати із матірю.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За клопотанням позивачки ОСОБА_1 їй слід залишити прізвище, яким вона іменується після державної реєстрації шлюбу, що розривається, тобто ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Також, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки державне мито в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113, 115 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 17 березня 1993 року у Козлівській селищній раді, Козівського району, Тернопільської області, за актовим записом № 03.

Неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати із матірю.

ОСОБА_1 залишити прізвище, яким вона іменується після державної реєстрації шлюбу, що розривається, тобто ОСОБА_1.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Тернопільської області через Козівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно