РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючого судді Буцяка З.І.

суддів Собіни І.М., Хилевича С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду в м. Рівному справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29 травня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області про зобов»язання провести нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії, -

встановила:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 29 травня 2009 року зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період із 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 710 грн. 91 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач указує, що ним виконано функції по виплаті дітям війни у 2007 році надбавки до пенсії в повному обсязі, а підстав для визнання дій та бездіяльності протиправною у суду першої інстанції не було. Просить оскаржувану постанову скасувати та відмовити позивачу у позові. Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач знаходиться на обліку у відповідача і згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання від відповідача надбавки до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

При цьому місцевий суд обгрунтовано врахував, що рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України, п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону "Про Державний бюджет України на 2007 рік", якими було зупинено у 2007 році дію ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни" та врахував, що рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 № 10-пр 2008 визнано неконституційними зміни до ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України " від 28 грудня 2007 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З урахуванням зазначеного місцевий суд прийшов до вірного висновку, що з моменту визнання неконституційними законів, які зупиняли дію ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни" і до кінця року, тобто з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року відповідач був зобов'язаний нараховувати та виплачувати надбавку до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни".

Окрім того, колегія суддів прийшла до висновку , що місцевий суд відповідно до ч.7 ст. 9 КАС застосував аналогію закону і примінив до спірних правовідносин мінімальний розмір пенсії за віком визначений в статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

У той же час колегія суддів вважає помилковим визначення судом конкретного розміру заборгованого підвищення до пенсії, що підлягає виплаті позивачу.

З огляду па положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю.

Встановивши, що відповідач у справі порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, місцевий суд повинен був визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідача провести нарахуванні та виплату належних позивачу сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення чи виплату їх конкретних розмірів.

Враховуючи вказане, колегія суддів прийшла до висновку, що постанова місцевого суду в частині

Справа № 22а-1 136 Головуючий в суді 1 інст. ОСОБА_2

Категорія № 57 Суддя-доповідач ОСОБА_3

зобов'язання відповідача виплатити позивачу конкретну суму надбавки до пенсії підлягає зміні шляхом виключення із резолютивної частини постанови вказівки на конкретну суму грошових коштів.

В решті судове рішення відповідає вимогам закону, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 304-1, п.2 ч.і ст. 307, ст. 309 , ст. 316 ЦПК України, п.2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України N 1691-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Радивилівському районі Рівненської області задоволити частково.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29 травня 2009 року - змінити,-виключивши із резолютивної частини постанови слова «в сумі 710 грн. 91 коп.».

В решті постанову суду першої інстанції залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно. Воно є остаточним і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий 3.І. ОСОБА_3

Судді: І.М. Собіна

ОСОБА_4