Автозаводський районний суд м.Кременчука
Справа № 2-1463/2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2010 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді - Савичева В.О.

при секретарі Галайді О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в грудні 2009 року звернувся до суду з вищеназваним позовом.

При цьому позивач вказав, що 22.12.2008 року він надав відповідачу ОСОБА_2 кошти у сумі 350 000 грн. строком до 20.01.2009 року. В підтвердження цього відповідачем була власноруч написана розписка, де він зазначав, що дійсно взяв в борг вказану суму і зобов»язується повернути її до 20.01.2009 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути гроші, але у відповідь чув тільки обіцянки.

Просив суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 борг в сумі 350 000 грн., інфляцію в розмірі 27357 грн. 65 коп., три відсотка річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 9090 грн. 72 коп., проценти за користування коштами в розмірі 33 712 грн. 65 коп., сплачене державне мито в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, просив справу розглядати без його участі, на позовних вимогах наполягав.

Представник позивача за дорученням ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що він грошей не отримував.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 22.12.2008 року ОСОБА_1 надав відповідачу ОСОБА_2 кошти у сумі 350 000 грн. строком до 20.01.2009 року. В підтвердження цього відповідачем була власноруч написана розписка, де він зазначав, що дійсно взяв в борг вказану суму і зобов»язується повернути її до 20.01.2009 року.

Вищенаведений факт підтверджений письмово оформленою розпискою від 22.12.2008 року в присутності свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

Станом на 30.11.2009 року позивачу борг не повернуто.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що сторони позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 досягли згоди зі всіх істотних умов договору позики.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості

речей.

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник позичені грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором, позичальнику у повному обсязі не повернув, тому вимога про стягнення боргу підлягає до задоволення.

Враховуючи наведені і встановлені факти, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

У відповідності до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач в судовому засіданні в обґрунтування своїх заперечень не надав належних та достовірних доказів.

Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд вважає необхідним задовольнити позов ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь боргу в сумі 350 000 грн., інфляцію в розмірі 27357 грн. 65 коп., три відсотка річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 9090 грн. 72 коп.

Крім того, суд вважає необхідним на підставі вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 повернення сплаченого держмита в сумі 1700 грн. та 120 грн. витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 процентів за користування коштами в розмірі 33 712 грн. 65 коп. не підлягають задоволенню, оскільки зазначені вимоги сторонами при укладанні договору не були досягнуті.

Керуючись ст.ст. 625, 638, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 10,14, 57-59, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 22.12.2008 року в розмірі 350000 грн., інфляцію в розмірі 27357 грн. 65 коп., три відсотка річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 9090грн. 72 коп., за сплачене державне мито в сумі 1700грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

СУДДЯ: