АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - ТИМЧУКЛ.А. суддів - МАРТЄВА С.Ю., ЧІЧІЛЯ В.А. при секретарі - РЕНКЕВИЧМ.Д.

розглянула провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ¦ Сергійовича на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2010 року

у справі за позовом Акціонерного банку «Київська Русь в особі Відділення «Полтавська регіональна дирекція Акціонерного банку «Київська Русь» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за

кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача Апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2010 року позов Акціонерного банку «Київська Русь в особі Відділення «Полтавська регіональна дирекція Акціонерного танку «Київська Русь» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за

кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь АБ «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором № 842-05-08-2 від 26.03.2008 року у розмірі 28 244,40 грн. , з яких 17 456,75 грн. - основна заборгованість по кредиту , 6153,39 грн. заборгованість за несплаченими відсотками, 1708,57 грн. - штраф за простроченням погашення відсотків, 2925,69 грн. - штраф за простроченням погашення кредиту. Вирішено питання щодо судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушено питання про скасування рішення з підстав невірного застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважав, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.І ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 березня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №842- 05-08-2, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 25 000 грн. терміном до 26.03.2011 року з оплатою за процентною ставкою 25% річних.

Крім того, 26.03.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого останні взяли на себе зобовязання перед АБ «Київська Русь» у тому ж обсязі, що і ОСОБА_3 в солідарному порядку, зокрема, за повернення основної суми боргу, процентів, та неустойки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншйх вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач свої зобовязання за вищезазначеним договором виконав належним чином, надавши відповідачу ОСОБА_3, кредит в сумі 25 000 грн.

Проте, відповідач за вищевказаним договором зобовязання не виконує, загальна сума заборгованості станом на 25.06.2010 року перед банком складає 28244,40 грн.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України, встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і

з

поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, з огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до вірного висновку щодо задоволення позовних вимог АБ «Київська Русь», та стягнення коштів з боржника та поручителів в солідарному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт зокрема посилається на порушення судом норм процесуального права, що призвело до того, він, як відповідач у справі не зміг надати пояснення щодо предмету спору, обґрунтувати свої заперечення проти позову.

Зазначені доводи не заслуговують на увагу суду, оскільки з матеріалів справи, а саме, з журналу судового засідання, вбачається, що і судовий розгляд справи було проведено відповідно до правил, визначених главою 4 ЦПК України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 був присутній в судовому засіданні 21.10.2010 року мав можливість надавати свої пояснення, та не заперечував проти задоволення позову.

Виходячи із вищевикладеного, та положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, рішення місцевого суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307 п.1 ч. 1, 308, 315, 317, 319 ЦПК

України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий у справі:

Судді:

З оригіналом згідно: