АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-6202/10* Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Гальонкіна С.А.

Суддів: Корнієнка В.І., Шабовської В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці, Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного Управління МВС України в Полтавській області про визнання протиправними дій, стягнення недорахованих і невиплачених розмірів додаткової пенсії у звязку з ушкодженням здоров»я ,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 лютого 2010 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці, Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного Управління МВС України в Полтавській області задоволено частково.

Визнано протиправною відмову головного Управління МВС України в Полтавській області у проведенні нарахування додаткової пенсії у звязку з ушкодженням здоров»я ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком встановленої на час виплат за період з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2006 року та з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Зобовязано Головне Управління МВС України в Полтавській області донарахуватита здійснити дії по виплаті щомісячної додаткової пенсії у звязку з ушкодженням здоров»я ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком встановленої на час виплат за період з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2006 року та з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З постановою суду не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та подало на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, як незаконну та прийняти нову постанову, в якій відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, за адміністративними позовами, у яких апеляційні та касаційні скарги чи подання, подані до набрання чинності цим Законом до відповідних адміністративних судів в адміністративних справах, передбачених пунктом З частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, і за якими провадження не відкрито, розгляд проводиться у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і не заперечується сторонами, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України і пенсія йому як колишньому співробітнику органів внутрішніх справ призначена у травні 1996 року.

Відповідно посвідчення серії А № 0013833 від 25 березня 1993 року позивач ОСОБА_2 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії.

Позивач перебував на обліку у відповідача - Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з травня 1996 року по грудень 2006 року включно і одержував пенсію як пенсіонер органів внутрішніх справ та йому призначалася і виплачувалася додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за вказаний період.

Відповідно ст.. 99 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та Постанови КМУ № 1522 від 02 листопада 2006 року «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсії деяким категоріям громадян» з 01 січня 2007 року функції з призначення і виплати пенсії військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу органів МВС передані до органів пенсійного фонду України.

З січня 2007 по день розгляду справи позивач перебуває на обліку, як пенсіонер - колишній співробітник органів внутрішніх справ Головного Управління пенсійного фонду України в Полтавській області.

Відповідно ст.. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровяю , особам, віднесеним до категорії 2,3,4 в такому розмірі: для осіб віднесених до 2 категорії, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, призначається у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, для осіб віднесених до 3 категорії, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, призначається у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, особам, що віднесені до 4 категорії - 15 % мінімальної пенсії за віком.

Однак відповідачі всупереч вимогам ст.. 51 цього Закону проводили нарахування і здійснювали виплати позивачеві додаткової пенсії як особі віднесеної до другої категорії - ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС відповідно у період з січня 2002 року по грудень 2006 року та з січня 2006 року по грудень 2007 року у розмірах визначених Постановою КМ України №1 від 03 січня 2002 року «Про підвищення розміру пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету».

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта ( закону ), який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

Постановою КМУ №1 від 03 січня 2002 року «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету» передбачається, що розрахунок пенсій, призначених відповідно ч. 4 ст. 54 вказаного Закону здійснюється, виходячи з розміру розрахункової величини - 19, 91 грн. Частиною 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, визначений цією статтею, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно цього Закону.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України, а саме ч. 2 ст. 46.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку задовольняючи позов частково та визнавши протиправною відмову головного управління МВС України в Полтавській області у проведенні нарахування додаткової пенсії у звязку з ушкодженням здоров»я позивачу відповідно до вимог ст.. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобовязавши головне управління МВС України в Полтавській області донарахувати та здійснити дії по виплаті щомісячної додаткової пенсії у звязку з ушкодженням здоров»я позивачу.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.303,п.1 ч.1 ст.307,ст.ст.308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - відхилити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 лютого 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України .

Головуючий суддя (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1