Миронівський районний суд Київської області
Справа №2-959
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2010 року Миронівський районний суд Київської області

в складі:головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі- Овчаренко В. С.

з участю представника позивача-Заріцького В. В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівці цивільну справу за позовом Державної податкової інспекції у Миронівському районі до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину

встановив:

У жовтні 2010 року позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що відповідач, будучи директором СФГ «Світлана» згідно наказу № 1 від 04.01.2002 року, тобто являючись службовою особою господарства, здійснюючи фінансово - господарську діяльність з приводу купівлі - продажу зернових культур в період з 01.10.2005 року по 31.12.2006 року, які не підтвердженні відповідними фінансово-господарськими документами, з метою ухилення від сплати податків шляхом завищення податкового кредиту з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства, умисно, в порушення п. 7.4.5. Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 року, що призвело до заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість, які підлягають сплаті до бюджету в сумі 373 628 грн. та п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» № 283/97-ВР від 22.05.1997 року, завищено суму валових витрат, що призвело до заниження нарахування податку на прибуток підприємств, який підлягає сплаті до бюджету в сумі 121051,50 грн., ухилився від сплати податків у великих розмірах, що виразились у внесенні неправдивих відомостей до податкових декларацій з податку на додану вартість, а саме:

за жовтень 2005 року в сумі 47 996 грн., за листопад 2005 року в сумі 7 631 грн., за грудень 2005 року в сумі 25 874 грн., за січень 2006 року в сумі 19 609 грн., за лютий 2006 року в сумі 28 351 грн., за березень 2006 року в сумі 25 929 грн., за квітень 2006 року в сумі 11 177 грн., за травень 2006 року в сумі 4 106 грн., за червень 2006 року в сумі 35 263 грн., за липень 2006 року в сумі 43 824 грн., за серпень 2006 року в сумі 27 451 грн., за вересень 2006 року в сумі 38 117 грн., за жовтень 2006 року в сумі 28 906 грн, за листопад 2006 року в сумі 29 394 грн.,за грудень 2006року в сумі 32 228грн., на загальну суму 405 856 грн. та декларації з податку на прибуток підприємства:

за 4-й квартал 2005 року в сумі 121 051,50 грн. ,та за 2006рік в сумі 306 578,25грн.,на загальну суму 481629,75 грн., що підтверджено висновком судово - економічної експертизи № 11045 від 30.01.2009 року.

Таким чином ОСОБА_2 ухилився від сплати податків у великих розмірах на загальну суму 887485,75 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 В позовні вимоги підтримав, просить іх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин,про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до висновку,що позов задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач,будучи директором СФГ «Світлана» згідно наказу № 1 від 04.01.2002 року, тобто являючись службовою особою господарства, здійснюючи фінансово - господарську діяльність з приводу купівлі - продажу зернових культур в період з 01.10.2005 року по 31.12.2006 року, які не підтвердженні відповідними фінансово-господарськими документами, з метою ухилення від сплати податків шляхом завищення податкового кредиту з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства, умисно, в порушення п. 7.4.5. Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 року, що призвело до заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість, які підлягають сплаті до бюджету в сумі 373 628 грн. та п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» № 283/97- ВР від 22.05.1997 року, завищено суму валових витрат, що призвело до заниження нарахування податку на прибуток підприємств, який підлягає сплаті до бюджету в сумі 121051,50 грн., ухилився від сплати податків у великих розмірах, що виразились у внесенні неправдивих відомостей до податкових декларацій з податку на додану вартість, а саме: за жовтень 2005 року в сумі 47 996 грн., за листопад 2005 року в сумі 7 631 грн., за грудень 2005 року в сумі 25 874 грн., за січень 2006 року в сумі 19 609 грн., за лютий 2006 року в сумі 28 351 грн., за березень 2006 року в сумі 25 929 грн., за квітень 2006 року в сумі 11 177 грн., за травень 2006 року в сумі 4 106 грн., за червень 2006 року в сумі 35 263 грн., за липень 2006 року в сумі 43 824 грн., за серпень 2006 року в сумі 27 451 грн., за вересень 2006 року в сумі 38 117 грн., за жовтень 2006 року в сумі 28 906 грн, за листопад 2006 року в сумі 29 394 грн.,за грудень 2006року в сумі 32 228грн., на загальну суму 405 856 грн. та декларації з податку на прибуток підприємства:

за 4-й квартал 2005 року в сумі 121 051,50 грн. ,та за 2006рік в сумі 306 578,25грн.,на загальну суму 481629,75 грн., що підтверджено висновком судово - економічної експертизи № 11045 від 30.01.2009 року.

ОСОБА_2 ухилився від сплати податків на загальну суму 887485,75 грн.

Вироком Миронівського районного суду від 01.09.2009року ОСОБА_2М засуджений за ст.ст.212ч2,366ч2,70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права обіймати посади,повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративино-господарських обовязків строком на три роки.

На підставі ст. 1 п.е Закону України Про амністію від 12.12.2008року ОСОБА_2М звільнений від призначених основного та додаткового покарань.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода,завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою,яка її завдала.

Згідно ч.4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди,завданої фізичною особою,залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача грунтуються на вимогах діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на відповідача слід покласти судові витрати у справі.

На підставі ст. ст. 1166,1193ч4 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,11,60,209,212-215 ЦПК України,суд

Вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 Миколайовчиа у дохід держави у особі Державної податкової інспекції у Миронівському районі 887485 грн. 75коп.

Стягнути з ОСОБА_2 1700грн. судового збору в дохід держави та 120грн витрат на ІТЗ розгляду справи на користь ТУДСА України в Київській області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд в 10 денний строк з дня його проголошення

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя В.М.Пархоменко