Справа №22-ц-4816 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Сибільової Л.О.,

суддів - Дубровної В.В., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 листопада 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей за минулий час,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 листопада 2010 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, яка підтримала скаргу з мотивів, в ній викладених, відповідача, який заперечує проти скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач, звернувшись у травні 2010 року до суду з вказаним позовом, мотивувала вимоги тим, що з липня 2000 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей. З 2008 року з відповідачем проживають окремо, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. На підставі рішення суду від 8 вересня 2009 року з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання дітей в сумі 1250 грн. на кожного щомісячно, починаючи з 1 березня 2009 року. В період з 01 вересня 2008 року по 31 лютого 2009 року відповідач ухилявся від надання їй матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча вона вживала заходів до отримання від нього аліментів.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей по 1250 гр. на кожного за минулий період з 01 вересня 2008 року по 31 лютого 2009 року.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачкою того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача за минулий час і не могла їх одержати у звязку з його ухиленням від їх сплати, а також послався на те, що відповідач надавав певну допомогу на утримання дітей за спірний період.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 27 липня 2000 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітніх дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 вересня 2009 року з відповідача стягнені на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1250 грн. на кожного щомісячно, починаючи з 1 березня 2009 року.

Частина 1 ст. 180 СК України передбачає обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ст. 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

При вирішенні справи суд повно та всебічно дослідив надані сторонами докази, дав їм обєктивну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення аліментів за минулий час, який передував зверненню позивачки з першим позовом до суду про стягнення аліментів.

Посилання позивачки на те, що суд першої інстанції не в повній мірі зясував, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача за минулий час, до першого звернення її з позовом до суду, та не врахував покази свідків з цього приводу її матері, рідних тітки та сестри, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом спірного періоду відповідач добровільно надавав позивачці певну матеріальну допомогу на утримання дітей, чого вона не спростовує. Доказом цьому є надані відповідачем квитанції поштових переказів на загальну суму 3636 гр., що спростовує її доводи про те, що вона не одержувала від нього кошти на утримання дітей в звязку з його ухиленням від їх сплати.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, та відповідні їм правовідносини, висновки суду відповідають вказаним обставинам, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 листопада 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді