АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі

головуючої судді Акопян В.І.

суддів Лобова О.А., Петренка В.М.

при секретарі Зеленській О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» на рішення Оьсгябрського районного суду м.Полтави від ЗО липня 2010 року в справі за позовом КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» звернулося до суду із вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів 830 грн. 63 коп. заборгованості за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що позивач надає відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкової території, але відповідачі не оплачують їх вартість, в звязку з чим за період з 01 липня 2008 року по 01 січня 2010 року утворилася заборгованість у сумі 830 грн. 63 коп.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від ЗО липня 2010 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі КП «Житлово-експлуатаційна організація №2», посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права,

просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд неправильно оцінив надані сторонами доказами, а тому дійшов хибного висновку про недоведеність позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.І п.2 ст.307, ч.І п.4 ст.309 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті заявлених вимог в разі виявлення неправильного застосування судом норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 2002 року є власником квартири АДРЕСА_1.

У вказаній квартирі крім її власника проживають члени його сім'ї - дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Будинок, у якому розташована квартира ОСОБА_2, знаходиться на балансі КП «ЖЕО №2».

Письмовий договір про надання відповідачам послуг з утримання будинку та прибудинкової території між сторонами не укладений.

З липня 2008 року відповідачі не сплачують КП «ЖЕО№2» вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт надання послуг відповідачам.

З таким висновком колегія суддів погодитися не може, оскільки він зроблений з порушенням вимог ст.212, ст.213 ЦПК України.

Так, правовідносини в сфері надання населенню житлово-комунальних послуг регулюються спеціальними нормативними актами, зокрема ст.162 ЖК України, ЗУ Про житлово-комунальні послуги, постановами КМУ №1168 від 26.10.1997 року, №939 від 22.06.1998 року, наказами Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №59 від 04.08.1997 року, Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 214 від 03.09.1999 року, Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 150 від 10.08.2004 року.

Зі змісту наведених нормативних актів вбачається, що обовязок споживачів щодо сплати послуг з утримання будинків та прибудинкових територій (квартирної плати) не ставиться в залежність від надання цих послуг належної якості та в повному обсязі.

Разом з тим, споживачі мають право у встановленому законом порядку на відшкодування шкоди, завданої послугами неналежної якості, на зменшення плати за послуги неналежної якості або не в повному обсязі.

Порядок вирішення претензій споживача щодо якості та повноти наданих комунальних послуг встановлений статтею 18 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги».

Згідно зазначеної норми закону у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порущ^нь тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необгрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Реалізація передбаченого п.6 ч.І ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» право споживача несплачувати вартість житлово-комунальних послуг за період їх фактичної відсутності поставлена законом у залежність від виконання процедур, встановлених Кабінетом Міністрів України

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі у встановленому законом порядку не висували претензій КП «ЖЕО №2» щодо повноти та якосткотриманих послуг, вимоги про зменшення розміру плати за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в звязку з їх неналежною якістю та неповнотою не висували.

Доводи відповідачів про фактичну відсутність послуг з утримання будинку і прибудинкової території, а також про те, що відповідачі за власний кошт здійснюють роботи з утримання будинку не обґрунтовані належними доказами.

Разом з тим, надані КП «ЖЕО №2» докази (а.с.21-45) спростовують твердження позивачів щодо надання послуг неналежної якості та не в повному обсязі.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості за надані послуги є обґрунтованими.

За змістом ст.156 ЖК України член сімї власника квартири зобовязаний брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, проте порядок і ступінь участі мають визначатися між власником та членом його сімї, у разі відсутності домовленості спори між ними вирішуються судом.

Суду не надано доказів про наявність домовленості між власником квартири та членом його сімї(дружини) щодо порядку та ступеня участі в

утриманні квартири. За таких обставин відсутні підстави для стягнення заборгованості у солідарному порядку з обох відповідачів.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову, а саме про стягнення суми заборгованості з власника квартири - ОСОБА_2

Судові витрати слід розподілити відповідно до ч.І, ч.З ст.88 ЦГЖ України.

Керуючись ст.ЗОЗ, ч.І п.2 ст.307, ч.І п.4 ст.309 ст.316, ст.319 ЦГЖ України, колегія суддів,

В ИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від ЗО липня 2010 року скасувати.

Позов КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_2 на користь КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» 830 грн. 63 коп. заборгованості за комунальні послуги, а також ЗО грн. витрат на ІТЗ.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави 51 грн. державного мита.

У задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В.І. Акопян

Судді: О.А. Лобов

ОСОБА_5