Справа №22-ц-443/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
16 грудня 2010 року м.Суми
колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:
головуючого - Маслова В.О.,
суддів - Лузан Л.В., Сибільової Л.О.,
з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.
розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2, подану через його представника ОСОБА_3, про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватні нотаріуси Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8,
про визнання договорів купівлі-продажу недійсними і повернення нерухомого майна,
в с т а н о в и л а :
Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 13 жовтня 2010 року апеляційна скарга ОСОБА_2, подана через його представника ОСОБА_3, задоволена частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми Сумської області від 13 січня 2010 року у даній справі було скасоване і ухвалене нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Визнаний недійсним договір купівлі-продажу, укладений 23 лютого 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 642, відповідно до якого ОСОБА_2 продав ОСОБА_4 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 за 13 000 (тринадцять) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 13 000 грн. в рахунок повернення суми, отриманої за договором купівлі-продажу, укладеним 23 лютого 2007, зареєстрованим в реєстрі за № 642.

Визнаний частково недійсним договір купівлі-продажу, укладений 13 квітня 2007 року посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 1175, в частині продажу ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_10 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 6 291, 33 грн. в рахунок повернення суми, отриманої за договором купівлі-продажу, укладеним 13 квітня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1175.

Анульовано в реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Поновлено реєстрацію прав власності на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 203 грн. 84 коп.- повернення витрат по сплаті судового збору і 120 грн.- повернення сплачених витрат на ІТЗ.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 101 грн. 92 коп.- повернення витрат по сплаті судового збору і 60 грн.- повернення сплачених витрат на ІТЗ.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено у звязку з їх необгрунтованістю.

01 листопада 2010 року до Апеляційного суду Сумської області надійшла заява ОСОБА_2, подана через його представника ОСОБА_3, про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2, ОСОБА_5 не зявились, проте в судовому засіданні їх інтереси представляли їх представники за дорученням, а саме, ОСОБА_3М.( т.1 ас.26, 217, т.2 ас.1), ОСОБА_11 (т.1 ас. 251). Названі представники висловили думку про можливість розгляду справи у відсутності сторін, інтереси яких вони представляють.

ОСОБА_5, а також треті особи у справі приватні нотаріуси Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8 належним чином сповіщені про час і місце судового засідання, про що свідчать розписки про вручення їм повісток .

ОСОБА_4 судова повістка була надіслана за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно положень ч.5 ст. 74 ЦПК України про те, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, колегія суддів виходить з того, що судовий виклик вручений ОСОБА_4 належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_2 просив суд визнати недійсним договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23 лютого 2007 року, від 13 квітня 2007 року та від 29 травня 2007 року та повернути йому квартиру ( ас. 2, 77, 151).

Ухвалюючи рішення у даній справі Апеляційний суд Сумської області, поряд з іншим, виходив з того, що ОСОБА_2 також заявляв позов про повернення йому квартири.

Як зазначено у мотивувальній частині рішення, при вирішенні даного позову колегія суддів керувалась обставинами, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, а не посиланнями позивача на певну норму закону, яку суд може змінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

При ухваленні свого рішення від 13 жовтня 2010 року колегія суддів виходила з того, що названий віндикаційний позов підлягає задоволенню на підставі вимог п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, відповідно до якого якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Рішенням від 13 жовтня 2010 року у даній справі Апеляційний суд Сумської області встановив, що спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_2 внаслідок укладення ним угод, які є недійсними.

Крім того колегія суддів виходила з того, що на час укладення 29 травня 2007 року договору купівлі-продажу, за яким ОСОБА_6 купив спірну квартиру, існувала ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 травня 2007 року, якою була «накладена заборона на проведення дій, що направлені на перехід права власності або користування, а також на закладення в залог чи іншим чином направлених на відчуження квартири АДРЕСА_2» (т.1 ас. 28, 39, 38, 30, 27).

У звязку з наведеними мотивами колегія суддів у рішенні від 13 жовтня 2010 року прийшла до висновку про те, що ОСОБА_6 необхідно зобовязати повернути ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, про що зазначила у мотивувальній частині свого рішення, в той же час з цього приводу рішення не ухвалила.

За наведених обставин заява про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає задоволенню.

Керуючись п.п.1, 2 ч.1 ст.220 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Заяву ОСОБА_2, подану через його представника ОСОБА_3, задовольнити і ухвалити додаткове рішення.

Зобовязати ОСОБА_6 повернути ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили додатковим рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -