Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2-210/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2010 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: позивачаОСОБА_3
відповідачівОСОБА_3
ОСОБА_4
третьої особиОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Комсомольську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 звернувся до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 188700 грн. боргу та понесені судові витрати в сумі 17120 грн. (а.с.3).

Ухвалою суду від 07.12.2009 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_7 (а.с.18).

Після уточнення позовних вимог ОСОБА_6 остаточно просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь борг у сумі 177244,80 грн., понесені судові в розмірі 1820 грн. та 9000 грн. витрат на правову допомогу (а.с.25).

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 30.09.2008 р. його брат - відповідач ОСОБА_3 взяв у нього в борг грошову суму в розмірі 22200 доларів США, що на дату надання позики становило 111000 грн., строком на один рік. 30 вересня 2009 року відповідач відмовився повернути борг в сумі 22200 доларів США, заявивши, що поверне його пізніше в розмірі 111000 грн., а не в доларах США.

В судовому засіданні позивач наполягаючи на задоволенні позову пояснив, що на прохання відповідача дав йому в борг 22200 доларів США для придбання автомобіля. Договір позики було укладено у письмовій формі в місці Дніпропетровську, де позивач передав відповідачу у присутності двох свідків обумовленні кошти у національній валюті України. Факт передачі грошей було оформлено відповідною розпискою.

Третя особа ОСОБА_5 /дружина позивача/ в судовому засіданні підтвердила, що за її згодою позивач ОСОБА_6 передав відповідачу у борг зазначену суму.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково і не заперечуючи факту отримання від позивача позики, заявив, що згідно відповідного договору та розписки він отримав позику у національній валюті України і тому вимоги позивача про стягнення боргу з урахуванням курсової різниці долару США до гривні є необґрунтованими.

Будучи належно повідомленою про час та місце розгляду справи, співвідповідач ОСОБА_4 /дружина відповідача/ до залу суду не зявилася, її представник в судовому засіданні заперечуючи проти задоволення позову пояснив, що в період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 грошей від позивача не отримували і придбали згаданий автомобіль за спільні кошти подружжя, частину яких отримали на весіллі в якості подарунків. Вважає, що приєднаний до матеріалів справи договір позики є удаваним, ОСОБА_4 згоди на отримання цієї позики не надавала і необхідності для її отримання у подружжя не було. В інтересах сім»ї вказані кошти не використовувалися.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов ОСОБА_6 є обґрунтованим і підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.ст.526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною 3 статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було підписано договір безвідсоткової позики від 30.09.2008 року. Відповідно до умов згаданого договору та розписки до нього відповідач отримав від позивача в борг 111000 грн. строком на один рік, тобто до 30.09.2009 року (а.с.5,6).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили, що були присутні при отриманні відповідачем від позивача грошових коштів у борг.

За змістом ст.ст.10, 60 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання співвідповідачкою ОСОБА_4 письмової згоди на отримання згаданої позики та того, що отримані від позивача кошти були використані в інтересах сім»ї і використовувалися на її потреби.

Твердження представника позивача на те, що згадані обставини встановленні рішенням Комсомольського міського суду від 09.03.2010 року за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя не відповідають дійсності.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_4 половини боргу за договором позики, судових витрат та понесених ним витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_3 не заперечує факту отримання від позивача у борг 111000 грн., суд вважає, що з нього на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню згадана сума боргу, понесені судові витрати та витрати на правову допомогу.

Вимога позивача про збільшення суми боргу з урахуванням збільшення курсу долару США по відношенню до національної валюти України задоволенню не підлягають, так як не ґрунтуються на умовах договору позики та вимогах чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, а саме сплату державного мита в розмірі, передбаченому п.п. «а» п.1 ст. 3 Декрету КМУ «Про державне мито», та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи необхідно покласти на відповідача.

При зверненні з позовною заявою до суду позивач сплачено судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 1700 грн. та 120 грн. відповідно, які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.526, 527, 625, 1046 ЦК України, ст.65 СК України, ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики в розмірі 111000 грн. та судові витрати в розмірі 1820 грн.

В частині стягнення заборгованості за договором позики та судових витрат з ОСОБА_7 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: В.В.Крикливий