Охтирський міськрайонний суд Сумської області
Справа № 2-2142
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 жовтня 2010 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

при секретарі ЯВТУШЕНКО О.С.

з участю осіб, які беруть участь у справі: позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Оберіг», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості по аліментах та пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей

в с т а н о в и в:

03.08.2010 року позивачка звернулася до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 01.12.2009 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі по 300,00 гривень щомісячно на утримання спільних дітей синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними повноліття, починаючи стягувати з 30.09.2009 року. Позивачка вказувала, що весь цей час одноособово несе витрати на утримання спільних дітей, а відповідач аліменти не сплачує, порушуючи визначений ст.. 180 СК України батьківський обов»язок. Посилаючись на те, що відповідач ігнорує вимоги державного виконавця, який здійснює примусове виконання рішення суду про стягнення на її користь аліментів з відповідача, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах за минулі 10 місяців в сумі 6000,00 грн., неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 4000,00 грн., для забезпечення виконання рішення суду накласти арешт на автомобіль-сідловий тягач ДАФ ТЕ 95 028-99 СА, власником якого є відповідач.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах в сумі 7200,00 грн. та пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 2166,00 грн., також пояснила, що до 29.04.2010 року проживала з відповідачем однією сім»єю, а потім з дітьми залишила відповідача і стала проживати на найманій квартирі нарізно.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що стягнуті за рішенням суду аліменти не підлягають стягненню повторно; для покладення відповідальності відповідача щодо сплати пені за несвоєчасну сплату аліментів відсутня вина відповідача; для забезпечення виконання рішення суду відсутні підстави.

Суд, вивчивши надані сторонами докази та матеріали справи, вислухавши їх доводи і заперечення, дійшов висновку про виникнення між сторонами спору з обумовленого ст. 196 СК України права стягувача аліментів на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Судом встановлено, що рішенням (заочним) Охтирського міськрайонного суду від 01.12.2009 року по цивільній справі № 2-2040/2009 року на користь позивачки з відповідача стягнуто аліменти в розмірі по 300,00 грн. на кожну дитину на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними повноліття, починаючи стягувати з 30.09.2009 року /а.с. 8/.

З листа відділу ДВС Охтирського МРУЮ від 23.07.2010 р. /а.с. 8/ вбачається, що виконавчий лист за сказаним рішенням суду надійшов на виконання 19.04.2010 року.

З довідки-розрахунку від 19.10.2010 року вбачається, що за відповідачем утворилася заборгованість по аліментах за період з 30.09.2009 року по 01.10.2010 року в сумі 7220,00 грн.

Розмір заборгованості по аліментах сторонами не оспорюється.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах за минулі місяці, суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони заявлені безпідставно.

Висновок суду ґрунтується на тому, що рішення Охтирського міськрайонного суду від 01.12.2009 року по цивільній справі № 2-2040/2009 року, яким на користь позивачки з відповідача стягнуті аліменти, набрало законної сили, перебуває в стадії примусового виконання у відділі ДВС Охтирського МРУЮ, проводяться виконавчі дії державним виконавцем, а повторне стягнення заборгованості по аліментах не передбачено чинним законодавством.

Ст. 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір аліментів може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.06 р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, - передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, в звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом враховано доводи представника відповідача та надані ним докази про те, що відповідач протягом тривалого часу не отримує доходу від підприємницької діяльності, а під час розгляду справи захворів.

Однак такі обставини не можуть бути враховані як доказ відсутності вини відповідача, оскільки ним не надано доказів, які б свідчили про його намагання надати утримання спільним з позивачкою дітям, наявність будь-яких непереборних перешкод для цього або для працевлаштування, чи протипоказання за станом здоров»я тощо.

При визначенні розміру відповідальності відповідача за прострочення сплати аліментів судом враховані визнані сторонами обставини про те, що з 30.09.2009 року по 28.04.2010 року позивачка, відповідач та їх діти проживали разом однією сім»єю в квартирі, яка належить відповідачеві. Відповідач в той час не працював, не мав доходу, а позивачка отримувала заробітну плату за місцем роботи на посаді вчителя. Наведені обставини визнані сторонами, не оспорюються, а тому суд не вбачає підстав для стягнення пені за прострочку сплати аліментів у цей період.

Перевіривши наданий позивачкою розрахунок, суд вважає, що він відповідає вимогам закону, однак, в судовому засіданні 21.10.2010 року позивачка припустилася арифметичної помилки при визначенні суми неустойки за прострочення сплати аліментів.

Таким чином суд визнав, що відповідач не надав доказів, які б свідчили, що у період з 29.04.2010 року по 30.09.2010 року заборгованість по аліментах на утримання дітей утворилась з незалежних від нього причин, а тому суд визнав наявними визначені законом підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у цей період за наступним розрахунком.

Судом враховано, що у вересні 2010 року відповідач сплатив позивачці в рахунок погашення заборгованості по аліментах 400,00 грн. Оплату аліментів в жовтні 2010 року в сумі 200,00 грн. суд враховує, однак не може покласти в основу приведених нижче розрахунків, оскільки позивачка не заявляла вимоги про стягнення пені за жовтень 2010 року.

Період Сума аліментівЗаборгованість1%Кількість днівСума неустойки
З 30.09.2009 р. по 28.04.2010р. 29-30.04.2010р. 40,004180,00 4220,00 42,20 2 84,40
Травень 2010 р.4220.00+600,004820,0048,20311494,20
Червень 2010 р.4820,00+600,005420,0054,20301626,00
Липень 2010 р.5420,00+600.006020,0060,20311866,20
Серпень 2010 р.6020,00+600.006620,0066,20312052,20
Вересень 2010 р.6620,00+600.00-400.006820,0068,20302046,00

всього: 9169,00 грн.

Щодо приведеного розрахунку судом врахована правова позиція викладена в ухвалі судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04.03.2009 року по справі № 6-23004 ск 08, де зазначено, що при розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення їх виплати слід виходити із суми несплачених аліментів за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 196 ч. 2 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Зваживши на указані приписи закону, суд дійшов висновку, що позивачка протягом не надала доказів своїм запереченням на доводи представника відповідача щодо складного матеріального становища.

За наведених обставин на підставі ст. 196 ч. 2 СК України суд визнав наявними підстави для зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, до 4000,00 грн.

Вимоги про забезпечення позову не підлягають задоволенню, оскільки це питання з підстав, наведених позивачкою, вже вирішувалося судом і їй було відмовлено.

Висновки суду не спростовані сторонами належними доказами.

Питання про судові витрати по справі має бути вирішено відповідно до приписів ст. 79-81, 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 184, 192, 196 СК України, Постановою Пленуму Верховного суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 р. № 3, керуючись ст. ст. 6, 10, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 4000.00 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 51.00 (п»ятдесят одна) гривня 00 копійок та 120,00 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_7

Повний текст рішення суду виготовлений 27.10.2010 року