Апеляційний суд Кіровоградської області
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Бубличенко В.П.

суддів - Фомічова С.Є.

ОСОБА_1

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Кіровограді, про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 24 лютого 2010 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 24 лютого 2010 року позов ОСОБА_2 до державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Кіровограді, про відшкодування моральної шкоди в розмірі 80000 грн., завданої внаслідок професійного захворювання, задоволено частково. Суд стягнув на користь позивачки з відповідача у відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

У апеляційній скарзі ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. Посилається на неправильне застосування судом норм норма матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника Фонду ОСОБА_4, який не заперечував ні проти рішення суду, ні проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для його скасування немає.

При вирішенні справи суд дійшов правильного висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія ст.237-1 КЗпП України, згідно з якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що на даний час немає правових норм, які б передбачали обовязок роботодавця, умови та порядок відшкодування шкоди, заподіяної працівнику професійним захворюванням.

Згідно з п.5 Рішення Конституційного ОСОБА_1 України № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року у справі про страхові виплати, право громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди, яке вони отримували за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, не порушено в зв'язку із внесенням змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Також не можна погодитися з доводами відповідача щодо порушення судом вимог ст.237-1 КЗпП.

З матеріалів справи, зокрема, акту розслідування хронічного професійного захворювання від 10 жовтня 2009 року, вбачається, що позивачка отримала професійне захворювання внаслідок фізичного навантаження, вимушеної робочої пози, несприятливого мікроклімату (а.с.5).

Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачка втратила 50% професійної працездатності, постійно відчуває фізичний біль, обмежена в русі та можливості фізичних навантажень, вимушена постійно докладати додаткових зусиль для спілкування з оточуючими, організації свого побуту, через необхідність постійного лікування втратила сталі життєві звязки, які тривалий час формувались.

За таких обставин у суду були підстави для висновку, що порушення законних прав позивачки на безпечні умови праці призвели до моральних страждань.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Рішення суду в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди відповідає зазначеним положенням.

Доводи апеляційної скарги не спростують висновків суду, тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 24 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може

бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного ОСОБА_1 України протягом двох місяців.

Головуюча (підпис)

Судді (підписи)