Апеляційний суд Черкаської області
Головуючий по 1 інстанції
ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
Справа № 22 ц - 3996/2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2010 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Храпка В.Д.

суддів Нерушак Л.В., Качана О.В.

при секретарі Шульзі Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в Христинівському районі Черкаської області на

постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 10 липня 2009 року по

справі за адміністративними позовами ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,

ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18

ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22

ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,

ОСОБА_26, ОСОБА_27 , ОСОБА_28

ОСОБА_29, ОСОБА_30 , ОСОБА_31

Афанасійовича, ОСОБА_32, ОСОБА_33 , ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49 , ОСОБА_50, ОСОБА_51 , ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54 , ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57 , ОСОБА_58, ОСОБА_59 до Управління Пенсійного фонду України в Христинівському районі Черкаської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни» ,-

встановила:

Позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Христинівському районі Черкаської області, в якому просять суд визнати відмову щодо виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком протиправною, зобов'язати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за 2006-2008 роки в сумі 3891 грн. 90 коп. та зобов'язати відповідача нарахувати щомісячну держаіну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в подальшому при нарахуванні пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказували, що вони відповідно до ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» № 2195 від 18 листопада 2004 року є дітьми війни. У відповідності до ст. 6 вказаного Закону їм повинна виплачуватись щомісячна пенсія з підвищенням на 30 % мінімальної пенсії за віком. За період 2006-2008 року така пенсія їм не нараховувалась та не виплачувалась. З цих підстав вони вважають дії відповідача неправомірними, просили суд зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити на їх користь недоплачену їм "як дітям війни щомісячну державну пенсію з врахуванням її підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком, за 2006-2008 роки в сумі 3891 грн. 90 коп..

Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 10 липня 2009 року позов задоволено частково.

Відновлено позивачам пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в

Христинівському районі Черкаської області щодо нарахування та невиплати щомісячної

державної соціальної допомоги ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,

ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,

ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,

ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26

Миколайовичу, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_30

ОСОБА_60, ОСОБА_31, ОСОБА_61,

ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,

ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38,

ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_62,

ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44

Феодосійовичу, ОСОБА_45 Михадлівйі, ОСОБА_46, ОСОБА_47

Микитовичу, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50

ОСОБА_63, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53

ОСОБА_64, ОСОБА_54 , ОСОБА_55,

ОСОБА_56, ОСОБА_57 , ОСОБА_58,

ОСОБА_59.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Христинівському районі

Черкаської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Захаровичу, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15

Мефодійовичу, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18

ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22

ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,

ОСОБА_26, ОСОБА_27 , ОСОБА_28, ОСОБА_30 , ОСОБА_31, ОСОБА_61, ОСОБА_33 , ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_65, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49 , ОСОБА_50, ОСОБА_51 , ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57 , ОСОБА_58, ОСОБА_59 з підвищенням їм розміру як дітям війни на 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» і ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно за виключенням виплаченого підвищення до пенсії за вказаний період.

В іншій частині позовних вимог позивачам відмовити.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Христинівському районі Черкаської області просить постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 10 липня 2009 року скасувати як незаконну, так як судом першої інстанції неповно та не об'єктивно з'ясовано обставини із порушенням норм матеріального та процесуального права, які мають значення для справи та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірності його бездіяльності, яка полягає у не нарахуванні позивачам підвищення до пенсії за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивачів мають бути задоволені в межах річного строку давності з дня звернення з позовом. На ряду з викладеним, суд вважав доцільним зобов'язати відповідача провести позивачам відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, однак повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки в частині зобов'язання Пенсійного фонду провести виплати за 2007 рік, суд не правильно застосував норми процесуального і матеріального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. 4 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання Пенсійного фонду провести виплати за 2007 рік змінює із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивачі звернулися до суду з позовами 12 травня 2009 року.

При цьому позивачі прорили суд поновити їхнє порушене право за період з 2006 року по 2008 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі отримують пенсію за віком та відносяться до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції від 18 листопада 2004 року, чинній в 2009 р.) дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» КM України надано право у 2008 році встановлювати розмір соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачує встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2008 році дітям війни підвищення до пенсії повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що Управління Пенсійного фонду як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону № 2195-IV і здійснити позивачам відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило противоправну бездіяльність.

Суд першої інстанції правомірно не застосував ст. 6 Закону №2195-IV в редакції Закону від 28 грудня 2007 року №107-VI про виплату до пенсії підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Згідно із рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у редакції цього Закону від 18 листопада 2004 року №2195-IV, поновили свою дію з 22 травня 2008 року.

Не можна взяти до уваги посилання в апеляційній скарзі на інші нормативно-правові акти. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону № 2195-IV державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню Пенсійного фонду для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходить за межі заявлених вимог і судом не розглядалося.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів Пенсійного фонду України оскільки, суд не ухвалював рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Суд першої інстанції не застосував»положення ч. 2 ст. 99 КАС України, відповідно до якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та положення ч. 1 ст. 100 КАС України, згідно до якої пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із її сторін. Однак суд першої інстанції поновив позивачам їхнє право звернення до суду з вказаними позовами та зобов'язав відповідача провести виплати за 2007 рік. Колегія суддів вважає, що районний суд не звернув увагу на те, що законодавство передбачає задоволення позовних вимог лише в межах річного строку звернення до суду.

На ряду з викладеним судова колегія вважає, що не підлягають до задоволення вимоги про здійснення виплати з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Частиною 2 ст. 2 КАС України, в порядку якого заявлявся позов та розглядався спір, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним f неупередженим судом.

Отже закон визначає, що предметом спору можуть бути існуючі рішення, вчинені дії чи бездіяльність, а не ті які, за певних обставин можуть бути вчинені в майбутньому, відновленню підлягає вже порушене право, а не те яке може бути порушене в майбутньому. Таким чином, якщо право позивача буде порушено, чи з боку відповідача матиме місце бездіяльність і відмова у здійсненні виплат, вони матимуть право на відповідне звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Частиною 2 ст. 11 даного Кодексу, яка регламентує змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі та якою керувався суд, виходячи за межі позовних вимог, визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Викладене свідчить про те, що суд повинен вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), суд не може ініціювати провадження, бо це суперечило б засадам здійснення правосуддя.

Суд зобов'язаний вийти за межі вимог у випадку, якщо спосіб захисту, який пропонує позивач, є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів.

Тому колегія суддів вважає обгрунтованим рішення районного суду в частині відмови задоволення позовних вимог щодо здійснення в подальшому виплат щомісячної соціальної допомоги дітям війни.

В зв'язку з вищевикладеним колегія вважає за правильне змінити початкову дату періоду зобов'язання відповідача виплачувати позивачам перерахунок пенсії з 22 травня 2008 року на 27 серпня 2008 року, тобто застосувати річний термін давності звернення позивачів до суду та вказати період визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Христинівському районі Черкаської області з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, так як районний суд не зазначив період, протягом якого потрібно визнати дії неправомірними.

Судова колегія вважає, що інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Христинівському районі Черкаської області задоволити частково.

Постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 10 липня 2009 року по справі за адміністративними позовами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_66, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27 , ОСОБА_28

ОСОБА_13, ОСОБА_30 , ОСОБА_31, ОСОБА_61, ОСОБА_33 , ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45. ОСОБА_46, ОСОБА_67, ОСОБА_48. ОСОБА_49 , ОСОБА_50, ОСОБА_51 , ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54 , ОСОБА_55, ОСОБА_56. ОСОБА_57 , ОСОБА_58, ОСОБА_59 до Управління Пенсійного фонду України в Христинівському районі Черкаської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни» змінити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Христинівському районі Черкаської області про виплату щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року неправомірними.

Вказати з резолютивній частині постанови період зобов'язання Пенсійного фонду України в Христинівському районі Черкаської області здійснювати виплату у розмірі, передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни», вказавши його з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В решті постанову залишити без змін.

Рішення набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржене до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.

Головуючий

Судді