Справа № 2-398/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2010 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Тімонової В.М.,

при секретарі Вербицькій Т.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Балаклійського підприємства теплових мереж до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2010 року БПТМ звернулось до суду із позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за користуваннятепловою енергією в сумі 340,36 грн.

В попереднє судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій просив залишити позов без розгляду, справу розглянути без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити, оскільки особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України в разі подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст 207, 210 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Балаклійського підприємства теплових мереж до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією - з алишити без розгляду.

Розяснити позивачу, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 5- денний строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 10- ти днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя

№2-3981/10

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2010 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Тімонової В.М.,

при секретарі Василенко О.І.,

позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

19.07.2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати незаконними дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області; зобовязати відповідача здійснити йому перерахунок і виплату додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до вимог ст.ст 51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 26.07.2008 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та додаткову пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до ст.ст. 51, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи». Згідно ст. 51 вищезазначеного закону він з 06.07.2008 року має право на отримання додаткової пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Незважаючи на викладені вимоги діючого законодавства відповідач здійснював виплату додаткої пенсії в меншому розмірі, чим порушив його права, гарантовані Конституцією та законами України.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення за змістом яких позовні вимоги не визнав, просив розглянути справу без участі представника ОСОБА_4 Пенсійного фонду у Балаклійському районі Харківської області.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що позивач дійсно перебуває на обліку в ОСОБА_4 та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та додаткову пенсії згідно ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи», як ліквідатор аварії на Чорнобильскій АЕС 1986 року 2 категорії.

При призначенні та виплати додаткової пенсії Пенсійний фонд застосував норми Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» № 1 від 03.01.2002 року, якою встановлено, що призначення та перерахунок додаткової пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» провадиться входячи із розміру 19,91 грн.

Починаючи з 01.01.2008 року призначення та виплата додаткової пенсії ліквідаторам аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії здійснювалось з урахуванням змін, внесених до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Новою редакцією ст. 51 вищезазначеного Закону встановлено, що особам, віднесеним до 2 категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Після прийняття рішення Конституційним Судом України щодо неконституційності змін, внесених до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 22.05.2008 року призначення та виплата позивачу додаткової пенсії здійснювалось згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою передбачено, що особам віднесеним до 2 категорії виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, розмір додаткової пенсії, яку отримує позивач, відповідає чинному законодавству. В ідповідач не погоджується із позивачем стосовно застосування для розрахунку додаткової пенсії величини мінімальної пенсії за віком, оскільки в силу ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосвується виключно для розмірів пенсій, призначених згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи наявність відповідних заяв від позивача та представника відповідача суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є учасником ліквідації насдіків аварії на Чорнобильскій АЕС, віднесений до 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 249828 від 05.12.1998 року ( а.с. 5 )

Позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області з 26.07.2008 року.

Позивач одержує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоровю, на підставі ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року.

Судом встановлено, що додаткова пенсія позивачу ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області призначена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року, де розрахункова величина мінімального розміру пенсії за віком визначена в розмірі 19,91 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06.06.1996 року особам, віднесеним до категої ІІ, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм для обчислення додаткової пенсії, особам, щодо яких встановлено звязок Чорнобильською катастрофою, визначено мнімальну пенсію за віком.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 05.10.2006 року встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мініміму.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

За змістом абзацу 3 ст. 1 цього Закону державні соціальні гарантії це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в Законі «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, є певним стандартом, у порівнянні з яким визначаються розміри інших видів соціальних виплат та допомоги.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 27.12.2008 року було внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до нової редакції вищезазначеного Закону з 01.01.2008 року вихідним критерієм для розрахунку щомісячної додатковоїпенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою визначено прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно нової редакції ст. 51 цього ж закону встановлено, що о собам, віднесеним до категорії 2, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі - 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 р. від 22.05.2008 року зміни внесені Законом України «Про Державний України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» до ст. 51 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 26.07.2008 року позивач мав право на отриманання додаткової пенсії, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Тобто мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок додаткової пенсії, зазначеної в ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» у 2010 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність встановлено в таких розмірах: з 1 січня - 695 гривень, з1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень.

Таким чином, позивачу з 26.07.2008 року розмір додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів прожиткового мінімуму.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Балаклійському районі, відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу додаткової пенсії керувався постановами Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», та № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Відповідно до ч.1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності правового акту закону України або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який маєвищу юридичну силу. ( ч.4 ст. 8 ЦПК України )

Як вбачається із довідки ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області розмір додаткової пенсії, яку отримував позивач з 06.07.2008 року, не відповідає Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, відповідачем було порушено законне право позивача на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в належному розмірі.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Надання законодавцем права Кабінету Міністрів України визначати порядок обчислення додаткової пенсії не означає, що останній може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим законом та іншими законами, якими встановлений розмір мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України, принципу пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, у звязку з чим Закони України мають вищу юридичну силу, суд вважає, що при вирішенні даного спору, підлягає застосуванню саме ст. 51 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції, яка діє після прийняття рішень Конституційним Судом України, з урахуванням вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка визначає мінімальну пенсію за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а не вищезазначені постанови Кабінету Міністрів України, на підставі яких позивачу здійснювалось нарахування та виплата додаткової пенсії.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про незаконність дій ОСОБА_4 пенсійного фонду України у Балаклійському районі у Харківській області щодо нарахування і виплати позивачу додаткової пенсії у розмірі нижчому, ніж це передбачено діючим законодавством.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч.2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному чи іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наявність спеціальних законодавчих актів, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, для захисту прав ОСОБА_3 суд вважає за необхідне прийняти рішення про зобовязання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 26 липня 2008 року і до зміни порядку визначення розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до законодавства.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не може погодитися з розрахунком, проведеним відповідачем щодо обчислення позивачу додаткової пенсії та з посиланнями відповідача на те, що застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суперечить вимогам частини 3 цієї статті, згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 тієї ж статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання додаткової пенсії, передбаченої ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Що стосується позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача, то суд не вбачає підстав для задоволення зазначених вимог, оскільки позивач не вказав, які саме дії відповідача він просить визнати незаконними.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 46, ч.2 ст.152 Конституції України, ст.ст. 51 ,67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року, ст.ст. 28, 87 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 26.12.2007 року, Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 р. від 22.05.2008 року ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» від 30.04.2010 року, ст.1 ЦК України, ст.ст.1, 4, 8, 10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в Балаклійському районі Харківської області провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату додаткової пенсії відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум з 26 липня 2008 року і до зміни порядку визначення розміру додаткової пенсії особам, віднесеним до ІІ категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до законодавства.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Балаклійськиий районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ