Справа № 2-304/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2010 року Рівненський міський суд

в особі головуючого судді Головчака М.М.,

при секретарі Редько К.О.,

а участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним,

встановив:

21.09.2010 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Рівненської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини по заповіту від 30.12.2010 року, складеного в Хмелівській сільській раді Березнівського району Рівненської області.

Ухвалою суду в якості належного відповідача залучено ОСОБА_2

12.10.2010 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов в інтересах ОСОБА_2 про визнання заповіту ОСОБА_4 від 30.12.2009 року на імя ОСОБА_3 нікчемним, скасувати реєстрацію в спадковому реєстрі заповіту від 30.12.2009 року ОСОБА_4

Зустрічний позов об»єднаний в одне провадження із позовом ОСОБА_3

Ухвалою суду від 23.12.2010 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишений без розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав. Пояснив,що 13.03.2010 року помер ОСОБА_4 Спадкоємцем першої черги після його смерті є ОСОБА_2,який 23.03.2010 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При оформленні спадщини стало відомо про наявність заповіту,складеного 30.12.2009 року від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 Вважає вказаний заповіт нікчемним і таким,що підлягає скасуванню з наступних підстав. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Хмелівської сільської ради,що не входить до його компетенції. По стану здоров»я ОСОБА_4 не міг посвідчити заповіт не по місцю свого проживання,він був інвалідом ІІ групи,фізично не мав можливості рухатись. Було порушено вимогу закону про власноручний запис заповідача,секретарем сільської ради порушено обов»язкову вимогу про присутність свідків при посвідченні заповіту, посвідчувальний запис не відповідає вимогам закону, неправильно визначено назву населеного пункту, неналежно проведена реєстрація у спадковому реєстрі. Покликаючись на викладені обставини,просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача,дослідивши матеріали справи, допитавши свідка,суд приходить до висновку,що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, 30.12.2009 року ОСОБА_4 заповів все майно,що буде належати на день його смерті,де б воно не знаходилось і з чого не складалось,а також все те, на що він за законом буде мати право, ОСОБА_3. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Хмелівської сільської ради ОСОБА_5

13.03.2010 року ОСОБА_4 помер,що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 097330,зареєстрованим у відділі РАЦС Рівненського міського управління юстиції.

23.03.2010 року син померлого - ОСОБА_2 написав приватному нотаріусу Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_6 заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1247 ЦК передбачено загальні вимоги до форми заповіту, які стосуються як випадків посвідчення заповіту нотаріусом, так і іншими особами, яким законом надано такі повноваження. Названі у цій статті вимоги є мінімально необхідними, і їх недотримання є підставою для встановлення заповіту нікчемним згідно з ч.1 ст.1257 ЦК України. Вказана стаття визначає, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця і часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього кодексу.

Згідно із ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Як вбачається із ст.37 Закону України «Про нотаріат», на вчинення деяких нотаріальних дій, у тому числі й посвідчення заповіту, уповноважуються посадові, службові особи органу місцевого самоврядування. При посвідченні заповітів такі особи мають керуватися Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5 (зі змінами).

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування», яка визначає повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо забезпечення законності, правопорядку, охорони прав і законних інтересів громадян, до делегованих повноважень виконавчих комітетів сільських рад відноситься, зокрема, вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Згідно з пунктом 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5 (зі змінами), нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної ради покладено вчинення цих дій.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Частина 1 статті 219 ЦК України встановлює нікчемність одностороннього правочину у разі недодержання вимоги закону про його нотаріальне посвідчення. Аналогічну норму містить ч. 1 ст. 1257 цього кодексу, згідно з якою заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» суд розглядає спори про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Так як згідно з вимогами ст. 1254 ЦК України у разі встановлення нікчемності вказаного заповіту дія попереднього заповіту не відновлюється, то спадкування має здійснюватися за законом.

Згідно з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5 (зі змінами), відомості про посвідчення посадовими особами заповітів підлягають обовязковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, передбаченому Положенням про Спадковий реєстр.

Як пояснила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, вона працювала секретарем Хмелівської сільської ради Березнівського району. 30.12.2009 року оскаржуваного заповіту не складала та не посвідчувала, в журналі реєстрації нотаріальних дій за 2009 рік Хмелівської сільської ради запис про складання такого заповіту відсутній, підпис в посвідчувальному написі заповіту не її. За реєстрацією вказаного заповіту в спадковому реєстрі вона не зверталася. При цьому повідомила, що 30.12.2009 року працювала секретарем Хмелівської сільської ради Березнівського району, була на робочому місці і ніхто інший, крім неї, скласти та зареєструвати заповіт не міг та не мав права.

Як вбачається з оглянутого судом журналу реєстрації нотаріальних дій Хмелівської сільської ради Березнівського р-ну за 2009 рік запису від 30.12.2009 року про складання заповіту спадкодавцем ОСОБА_4 на імя ОСОБА_3 та його реєстрація відсутні.

Судом оглянута довідка виконкому Хмелівської сільської ради Березнівського району Рівненської області від 12.10.2010 року, в якій стверджується, що дійсно заповіт на імя ОСОБА_3 секретарем виконкому зазначеної ради не складався та не посвідчувався, в журналі реєстрації не значиться.

Стаття 216 ЦК України визначає, що будь-якою заінтересованою особою може бути предявлена вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Суд дослідивши всі докази в їх сукупності приходить до висновку про визнання заповіту,укладеного 30.12.2009 року від імені ОСОБА_4 на ім»я ОСОБА_3 нікчемним, а тому вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та скасувати реєстрацію вказаного заповіту у Спадковому реєстрі.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 215, 216,1247,1251 ЦК України, керуючись 208, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним задовольнити.

Заповіт від 30.12.2009 року ОСОБА_4,складений секретарем Хмелівської сільської ради Березнівського району Рівненської області на ім»я ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,визнати нікчемним.

Скасувати реєстрацію в спадковому реєстрі заповіту від 30.12.2009 року ОСОБА_4,складений секретарем Хмелівської сільської ради Березнівського району Рівненської області на ім»я ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи,які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду М.М.Головчак