АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів: Одинака О.О., Сулятицької М.М.

секретар ЄфтеньєвО.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ГанніВасилівні, ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області про визнання бездіяльності незаконною та зобов»язання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Кельменецькому районі Чернівецької області на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2010

року,

встановила:

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2010 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено повністю.

Визнано бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, підвищення до пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 28 липня 2010 року неправомірною.

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області нарахувати та виплатити позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 Микор* Миколайовичу, ОСОБА_8, ОСОБА_5, підвищенні до пенсії у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням виплаченого їм відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 підвищення починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по день ухвалення даного рішення суду - 28 липня 2010 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України Кельменецькому районі Чернівецької області просить скасувати рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що суд першої інстанції не повністю з'ясував обставини, що мають значення для справи і виніс рішення з грубим порушенням, застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» не було закладено видатки на здійснення виплат згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Після постановлення Рішенню Конституційного Суду України №6-рп від 09.07.2007 року в законодавстві не визначено, які органи повинні виплачувати підвищення пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку і яким чином обчислювати вказаний розмір підвищення та яку застосовувати мінімальну пенсію для визначення розміру підвищення.

Зазначає, що починаючи з 22.05.2008 року єдиним нормативним актом, який регулює виплату підвищення пенсії «дітям війни» є постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, яка і застосовується органом Пенсійного фонду України при визначенні розміру підвищення до пенсії «дітям війни». ^

Задовольняючи позовні вимоги позивачів, суд першої інстанції^ зобов'язує державний орган здійснювати щомісячну виплату коштів, яких немає в бюджеті держави і не зазначає джерел, з яких ці кошти орган Пенсійного фонду України повинен взяти. Виплати щомісячної допомоги проводилися позивачам в межах видатків, визначених Законом «Про державний бюджет» на відповідний рік, а тому дії управління були правомірними та відповідали ст.95 Конституції України.

Колегія суддів перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у .

суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі є дітьми війни згідно Закону України „Про соціальний захист дітей війни", знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі та отримують пенсію за віком. Мають право на отримання державної соціальної підтримки, а саме :підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Законами України «Про Державний бюджет на 2006, 2007, 2008 роки» зупинялась дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 по справі № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) пункт 12 статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року по справі №10-рп/2008 зміни, внесені п.41 розділу II Закону України від 28.12.2007 року №107-VI в статтю 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" визнано такими, що не відповідають конституції (є неконституційними).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Вищевказані рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України і мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Законами України „Про державний бюджет України на 2009 та 2010 роки" не зупинялась дія ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

З урахуванням викладеного колегія судців вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по час ухвалення рішення спірні правовідносини регулюються відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 18.11.2004 року, якою встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Т^кож судом першої інстанції правильно не були взяті до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни". Відповідно до ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Частиною першою ст.2 Закону України „Про прожитковий мінімум" визначено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. Таким чином , при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист" дітей війни" застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, Положення про Пенсійний фонд України, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах обов'язок по нарахуванню і виплаті доплати до пенсії, яка передбачена Законом України „Про соціальний захист дітей війни", покладений на органи Пенсійного фонду України, які мають можливість відкоригувати конкретний розмір підвищення до пенсії позивачам з урахуванням уже отриманих сум такої соціальної допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що обставини по справі встановлені повно, на підставі належних та допустимих доказів, яким судом дана належна оцінка і до встановлених таким чином спірних правовідносин суд правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Посилання на відсутність коштів у Державному бюджеті для покриття зазначених виплат не свідчить про відсутність у позивача права на їх отримання у відповідності до законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення.

Керуючись ст.ст. 209,218,307,308 ЦПК України, колегія суддів

ухвал ил а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Кельменецькому районі Чернівецької області відхилити.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді