Справа № 2-5757/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2010 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (дошлюбне Граніченко)С.Ф. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.08.1987 року виконавчим комітетом Сафянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №16, мотивуючи тим, що вони з вересня 2010 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що відповідач допускає подружню невірність, в результаті чого між ними виникають постійні сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути в його відсутність.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши позивачку, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 24.08.1987 року, від шлюбу мають доньку Юлію, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ЖД №064982 від 22.11.2006 року (повторне) серії І-ЖД №093660 від 14.11.1996 року. Сторони з вересня 2010 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що відповідач допускає подружню невірність, в результаті чого між ними виникають постійні сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного.

Спір щодо розподілу спільного майна буде вирішуватись окремо. Неповнолітній син ОСОБА_3 залишається проживати з матірю, питання щодо стягнення аліментів на його утримання буде вирішуватись окремо.

Ч. 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову відповідачу розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212,213-215 ЦПК України, ст.ст.110,112 СК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 24.08.1987 року виконавчим комітетом Сафянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №16 розірвати.

Після розірвання шлюбу за ОСОБА_1 залишити прізвище «Яворська».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя