Вугледарський міський суд Донецької області
м. Вугледар 18 червня 2010 р.
Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючої - судді Биліни Т.І., при секретарі Соколовій Л.М., за участю, позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2., представника відповідача ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вугледарі цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл зобовязань по кредитам між подружжям, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл зобовязань по кредитам між подружжям.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем з 7 травня 2004 року по 15.12.2008 року знаходились у шлюбі, але фактично шлюбні стосунки були припинені з вересня 2008 року. Під час сумісного проживання на вимогу відповідача та її матері - ОСОБА_4, позивач неодноразово укладав кредитні договори з банківськими установами, а саме:
-з ВАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_3» на суму 4500грн., сума заборгованості на момент припинення шлюбних стосунків дорівнює 2981,27грн.;
-з «Приватбанком» на суму приблизно 6000грн., сума заборгованості дорівнює 4570,74грн.;
-з ТО В «Комерційний банк «Дельта» на суму 5841,00грн.;
Отримані в банківських установах грошові кошти він передавав відповідачу та її матері, які витрачали їх у своїй підприємницькій діяльності. Так як відповідач та її матір зобовязання по кредитним договорам не виконували, банківські установи звернулись до судів, з позовними вимогами до нього про стягнення заборгованості, в наслідок зазначеного він має заборгованість перед банківськими установами в сумі 23 954 грн. 05 коп. Позивач вважає, що з відповідача, на його користь, повинна бути стягнута грошова компенсація у розмірі 1/2 частки від усіх зобовязань по кредитним договорам у сумі 11 977 грн. 02 коп.
Під час розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь ще 775 грн.78 коп. - половину боргу який дорівнював 1551,56грн. за кредитним договором з КБ «Приватбанк» по картрахунку 7777 0300 0039 2038 на момент припинення шлюбних стосунків.
У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_6, діюча на підставі клопотання позивача підтримали позовні вимоги та дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Суду пояснили, що з позивача на підставі рішень суду стягуються грошові кошти на користь:
-ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» м. Донецьк в сумі 3447,53грн.
-ЗАТ «Райффайзенбанк» в сумі 3062,27грн.
-ЗАТ «Райффайзенбанк» в сумі 2981,27грн.
Позивач та його представник просили суд стягнути з відповідача половину боргу який склався на момент припинення шлюбних відносин по кредитним зобовязанням, які виникли в наслідок укладення кредитних договорів з банківськими установами за згодою та пропозицією відповідача.
Відповідач та її представник ОСОБА_3, діючий на підставі угоди, позовні вимоги не визнали у повному обсязі та заперечували проти їх задоволення. Відповідач не згодна, що усі кошти, отримані за кредитними договорами, були витрачені на розвиток бізнесу, так як вони витрачались на інші потреби сімї, а саме під час шлюбних стосунків позивач хворів, підтвердженням чого є визначення йому 25% стійкої втрати працездатності, крім витрат на лікування необхідно було виділяти грошові кошти на утримання дитини від першого шлюбу, оплачувати комунальні послуги, утримувати дитину, яка народилася в шлюбі, вона в свою чергу не мала можливості працювати, так як здійснювала догляд за малолітньою дитиною. Їм частково матеріально допомагала її матір ОСОБА_4, яка здійснює підприємницьку діяльність. Коли дитина підросла, вона також за згодою з позивачем зареєструвалася приватним підприємцем, позивач матеріально забезпечуючи розвиток її приватної діяльності цікавився ходом справ, вона та її матір допомагали йому погашати кредитні зобовязання. Представник відповідача зазначив, якщо позивач вважає, що всі кошти, отримані ним за кредитними угодами, використані не в інтересах сімї, а на ведення підприємницької діяльності відповідача та її матері, то він повинен був звернутися до суду з позовом до відповідача та її матері про стягнення збитків, які виникли в наслідок неналежного виконання зобовязань по цивільно-правовим відносинам, які нормами Сімейного кодексу України не регулюються. У звязку із вищезазначеним відповідач та її представник ОСОБА_3 просили відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, суд розглядає справу на підставі доказів, наданих сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень.
В судовому засіданні встановлено, що з 7 травня 2004 року по 15.12.2008 року ОСОБА_1 знаходився у шлюбі з ОСОБА_2 Від цього шлюбу вони мають дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Під час шлюбу позивачем були укладені кредитні договори та отримані по ним грошові кошти, а саме:
1)по кредитному договору № 014/11-132/161 від 21.04.2006 р. з ВАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_3» отримано 4500 грн. Рішенням Вугледарського міського суду від 09.10.2008 р. з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_4 солідарно, стягнута заборгованість в розмірі 2 981 грн. 27 коп. Згідно платіжної квитанції № 04R244723 від 12.02.2009 року від імені ОСОБА_1 сплачено 3396 грн. в рахунок виконання зазначеного договору та частково виконання іншого договору укладеного ОСОБА_1 з ВАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_3» по якому у відповідності до рішення Вугледарського міського суду від 20.10.2008 року з позивача було стягнуто 3062,27грн.(а.с.9, 20, 26)
-пл. квитанція № 2167.238.2 від 12.03.2009 р. - 500 грн. (платник ОСОБА_4М.);
Усього після припинення шлюбних стосунків сплачено 2 500 грн. з яких 1000,00грн. позивачем та 1500,00грн. - матірю відповідача ОСОБА_4
(а.с.11-13, 57-60,62,71)
3)по кредитному договору з АКБ «ТАС-Комерцбанк» (ВАТ «Сведбанк») за № 0403/1006/58-761 від 25.10.2006 р. отримано 15 000 грн. Заборгованість станом на 01.09.2008 р. дорівнює - 4983 грн.61 коп. Погашення кредиту, згідно з наданими суду платіжними документами, проводилось наступним чином:
- пл. квитанція № 15 від 07.09.2007 р. - 2000 грн.;
- пл.. квитанція № 221 від 03.08.2007 р. - 600 грн.
- пл. квитанція № 138 від 20.09.2007 р. - 600 грн.;
- пл. квитанція № 255 від 19.10.2007 р. - 620 грн.;
- пл. квитанція № 71 від 20.11.2007 р. - 300 грн.;
- пл. квитанція № 143 від 23.01.2008 р. - 600 грн.;
- пл. квитанція № 19 від 27.02.2008 р. - 600 грн.;
- пл. квитанція № 117 від 21.03.2008 р. - 600 грн.;
- пл. квитанція № 98 від 23.04.2008 р. - 600 грн.;
- пл. квитанція № 27 від 21.07.2008 р. - 600 грн.;
- пл. квитанція № 140 від 24.06.2008 р. - 600 грн.;
- пл. квитанція № 149 від 26.08.2008 р. - 650 грн.
- пл. квитанція № 68 від 26.09.2008 р. - 600 грн.;
Тобто після припинення шлюбних стосунків позивачем було сплачено 600грн.
(а.с.81,82,24,64-70)
Погашення зазначеної суми, згідно інформації ДВС Вугледарського МУЮ до теперішнього часу не відбулося. (а.с.18, 23, 40, 142)
Погашення кредиту по картрахунку 7777 0300 0039 2038 здійснено:
- пл. квитанція № 105794021 від 30.07.2008 р. - 497,00 грн. (платник ОСОБА_1В.)
- пл. квитанція № 138517855 від 31.01.2009 р. - 840,00 грн. (платник ОСОБА_1В.)
- пл. квитанція № 159285630 від 21.05.2009 р. - 500,00 грн. (платник ОСОБА_1В.)
- пл. квитанція № 169214026 від 15.07.2009 р. - 611,00грн. (платник ОСОБА_1В.)
- пл. квитанція № 177337270 від 27.08.2009 р. - 7,00 грн. (платник ОСОБА_1В.)
Тобто після припинення шлюбних стосунків позивачем було сплачено 1958грн.
Погашення кредиту по картрахунку 4149 6053 1549 2488 здійснено
- пл. квитанція № 56225622 від 20.09.2007 р. - 2000 грн. (платник ОСОБА_1В.);
Позивачем не надано суду переконливих доказів, що кредитні договори в різних банківських установах його примушували укладати відповідач та її матір ОСОБА_4
Позивачем не надано суду переконливих доказів, що грошові кошти витрачалися виключно на розвиток бізнесу відповідача та її матері ОСОБА_4, так як в кредитних договорах укладених:
При вирішенні даного позову судом враховані положення ч. 3 ст. 61 СК України, згідно яких якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.
Статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Вище зазначені положення означають, що дружина та чоловік незалежно від розірвання шлюбу або припинення шлюбних стосунків мають рівні права та обовязки щодо спільно нажитого у шлюбі майна та зобовязань за кредитом.
Відповідно свідоцтву про розірвання шлюбу 1-НО №133670, виданого 15.12.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвали шлюб 15.12.2008 року. Однак, в судовому засіданні встановлено та ніким не спростовано, що фактично шлюбні стосунки припинені з 01.09.2008 року.
Згідно пп. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК України).
Таким чином, в наслідок укладення кредитних договорів боргові зобовязання перед кредитором несуть як чоловік, так і дружина.
Згідно з ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, яки; інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
З урахуванням вище викладеного, по кредитним договорам, укладеним під час шлюбних стосунків, після їх припинення, тобто після 01.09.2008 року, була погашена заборгованість на загальну суму 8454,00 грн.(3396,00 грн. + 2 500,00 грн. + 600,00 грн. - 1958,00 грн.), з якої 6954,00 грн. погасив позивач, та 1500,00 грн. погасила матір відповідача ОСОБА_4 В наслідок зазначеного відповідач винна позивачу 2727,00грн.(6954грн. - 1500грн.): 2.
В задоволенні позовних вимог стосовно розподілу зобовязань по кредитам, які ще не погашені в сумі 9250,02грн. суд вважає необхідним відмовити, так як зазначене питання торкається прав та зобовязань осіб, які не зазначені в позові і які не приймали участь у справі, тобто у відсутності банківських установ з якими укладено кредитні договори і які є стороною договірних правовідносин.
Невизнання відповідачем позову в повному обсязі суд не може прийняти до уваги, так як за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. Крім того згідно пояснень відповідача, наданих в судовому засіданні, грошові кошти отримані в наслідок укладення кредитних договорів, витрачалися на різні спільні потреби подружжя та на бізнес, яким в свою чергу цікавився позивач.
Відповідно ст.61, ч.ч.3, 4 ст. 65, 70 СК України, ст. 544 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито. Постанови Кабінету Міністрів України Про порядок оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ, керуючись ст..ст. 79,81,88, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл зобовязань по кредитам між подружжям, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2727(дві тисячі сімсот двадцять сім)грн. 00коп.
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог стосовно стягнення на його користь 9250,02грн., з вище зазначених причин.
Стягнути з ОСОБА_2 інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 60(шістдесят) гривень та судовий збір на користь держави у сумі 25,50 (двадцять пять)гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 60(шістдесят) гривень та судовий збір на користь держави у сумі 25,50 (двадцять пять)гривень 50 копійок.
Заяву про апеляційне оскарження цього рішення може бути подано до місцевого суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на це рішення може бути подана в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Донецької області через місцевий суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Суддя Биліна Т.І.