Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

22 червня 2010 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жнгановської О.С., Котік Т.С.

за участю секретаря Журавської О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Новоград-Волинському Житомирської області про зобовязання провести нарахування невиплаченої допомоги

за апеляційною скаргою Управління ПФУ в м. Новоград-Волинському

на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 серпня 2009 року, -

встановила:

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 27 серпня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління ПФУ в м. Новоград-Волинському. Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в м. Новоград-Волинському на користь ОСОБА_1 надбавку до пенсії як дитині війни в сумі 442 грн. 19 коп. за період з 02.06.2008 року по 31.12.2008 року. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління ПФУ в м. Новоград-Волинському, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову суду. Зокрема зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України Про соціальний захист дітей війни, здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, тому вони не можуть бути використані на цілі, які не передбачені Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Також, судом неправильно визначено розмір мінімальної пенсії за віком, з якої обчислюється підвищення. Крім того, суд безпідставно не взяв до уваги постанову КМ України від 28.02.2008 року № 530, якою на законодавчому рівні визначено порядок обчислення підвищення до пенсії та його розмір.

Позивачка постанову суду не оскаржувала.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дитиною війни та відповідно до ст. б Закону України "Про соціальний захист дітей війни має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі ЗО % від мінімальної

пенсії за віком /а.с. 5/. Однак, підвищення до пенсії позивачка отримує з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.02.2008 року /а.с.

7-8/.

Пунктом 41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10- рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року спірні правовідносини регулюються ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а тому позивач має право на отримання соціальної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни є мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. Тому, положення ч.З ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. б Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Також слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 Про Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян встановлюється не розмір мінімальної пенсії з якого обчислюється доплата особам, які мають статус дитини війни, а конкретний розмір такої доплати, що суперечить змісту ст. 6 Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 , якою встановлюється розмір такої доплати у відповідності до 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вишу юридичну силу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. З Закону України Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України.

Таким чином, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при визначенні позивачу розміру соціальної допомоги підлягає застосуванню ст. б Закону України Про соціальний захист дітей війни, а не постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р., яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання відповідача на відсутність у державному бюджеті коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Крім того, відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30.04.2002 року № 8-2 /з відповідними змінами/, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах-у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає /здійснює перерахунок/ і виплачує пенсії та інші виплати згідно чинного законодавства. Тому, відповідачем у справах щодо здійснення перерахунку соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, за відповідними позовами є управління Пенсійного фонду України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування постанови суду немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Новоград- Волинському Житомирської області відхилити.

Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 серпня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді