Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа №2-444/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5травня 2010 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дубини Л.А.

при секретарі Кривицькій К.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, КП «ВРЕЖО №7», 3-тя особи Орган опіки і піклування Ленінської райадміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення, визнання недійсним ордеру, зобовязання надати жиле приміщення,

у с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому вказує, що з 1993 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_4, який проживав у службовій квартирі АДРЕСА_1, наданої йому для проживання у звязку з роботою у КП ВРЕЖО №7. Після звільнення ОСОБА_4 з роботи в КП ВРЕЖО №7 і переїзду на інше постійне місце проживання. Вона, позивачка, разом з неповнолітньою донькою залишилася проживати у вказаному жилому приміщенні.

У 2008 керівництвом КП ВРЕЖО №7 їй було запропоновано зайняти кімнату у двокімнатній квартирі АДРЕСА_2, на що вона дала свою згоду, т.я. її було запевнено, що вона зможе зайняти і іншу кімнату у цій квартирі, Але після вселення у квартиру зясувалося, що э власник іншої кімнати у цій квартирі, і таким чином відбулося не покращення житлових умов сімї позивачки, а навпаки, під впливом обману з боку КП ВРЕЖО №7 було порушено її право на проживання у службовому приміщенні.

Позивачка вважає, що ордер отриманий на жиле приміщення квартирі АДРЕСА_2 з наведених підстав має бути визнано недійсним, т.я. крім неї і доньки, у вказану квартиру вселилася і її неповнолітня онука та стара матір.

Оскільки у звязку з відселенням зі службової квартири відбулося погіршення житлових умов позивачки та її родини, то позивачка вважає, що їй має бути надано жиле приміщення .я ке вона займала раніше, тобто - службова квартира АДРЕСА_1.

Позивачка просить суд скасувати рішення в виконком у Запорізької міської ради №454/1 від 23.10.2008, визнати недійсним ордер №521 від 23.101.2008, зобовязати виконком запорізької міської ради надати родині позивачки раніше займане жиле приміщення у службовій квартирі АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник виконкому Запорізької міської ради проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим, а також пояснила суду, що рішення №454/1 від 23.10.2008 було прийнято відповідно до норм діючого законодавства і скасовувати його підстав не має, так само, як не має підстав визнавати недійсним ордер на жиле приміщення, та надавати раніше займане жиле приміщення.

У задоволенні позову просить відмовити.

Представник КП ВРЕЖО№7 проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим, а також пояснила суду, що кімната у квартирі АДРЕСА_2 була надана позивачці з її згоди і на підставі її заяви, крім того, отримуючи рішення виконкому та ордер на жиле приміщення позивач не повідомила житлові органи про скала своєї сімї, зокрема про наявність у складі сімї неповнолітньої дитини.

Представник відповідача рішення №454/1 від 23.10.2008 було прийнято відповідно до норм діючого законодавства і скасовувати його підстав не має, так само, як не має підстав визнавати недійсним ордер на жиле приміщення, та надавати раніше займане жиле приміщення.

У задоволенні позову просить відмовити.

Представник 3-ї особи Органу опіки і піклування Ленінської рай адміністрації просить вирішити спір відповідно до чинного законодавства, враховуючи права і інтереси неповнолітньої дитини

3-ті особи ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень на позов не надали.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_3 є службовим жилим приміщенням і перебуває на балансі КП ВРЕЖО №7.

Вказана квартира була надана ОСОБА_4 у звязку з його роботою у КП ВРЕЖО №7, після звільнення за власним бажанням, останній був знятий з реєстраційного обліку, звільнив квартиру від своїх речей, але у квартирі залишилася проживати разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_5, яка з 1993 року вселилася у вказану квартиру та перебувала з ОСОБА_4 у фактичних шлюбних стосунках.

ОСОБА_1 та її неповнолітня донька ОСОБА_6 були зареєстровані у вказаній квартирі і проживали в ній. До 2008 .

На підставі заяви ОСОБА_1 від 19.08.2008 останній на родину з двох чоловік на підставі рішення виконкому Запорізької ради №454/1 від 23.10.2008 «Про відселення із службового приміщення» позивачці було видано ордер № 521 від 23.10.2009 на заселення у кімнату площею 13.7 кв.м. у квартирі АДРЕСА_4.

Позивач вважає, що дане рішення має бути скасовано, оскільки вона надала свою згоду на відселення із службового приміщення, т.я. бува запевнена адміністрацією КП «ВРЕЖО №7», що зможе зайняти двокімнатну квартиру АДРЕСА_5, а не лише одну кімнату. Але після вселення і здійснення ремонту у вказаній квартирі зясувалося, що вона не зможе займати всю квартиру, т.я. зявився власник на іншу кімнату у цій квартирі.

Позивач доводить перед судом, що саме адміністрація КП ВРЕЖО №7 ввела її в оману, із відселенням із службової квартири відбулося порушення її прав, оскільки у кімнаті площею 13.7 кв.м. проживають - вона і її донька, неповнолітня онука ОСОБА_7 і матір позивачки - ОСОБА_8

Згідно ст.. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З договорів, наданих представником позивача у суді на отримання послуг з газопостачання, користування електричною енергією, акту технічного огляду водогону, а також заяви ОСОБА_1 від 19.08.2008 вбачається, що квартиру АДРЕСА_6 отримала зі своєї згоди і договори укладені на постачання послуг саме у квартиру №49-а.

Отже, позивачу ще до прийняття рішення виконкомом Запорізької міської ради було відомо, що вона вселяється у кімнату площею 13.7 кв.м. у квартирі АДРЕСА_4.

Рішення №454/1 від 23.10.2008 «Про відселення із службового приміщення» прийнято у межах наданих повноважень органу місцевого самоврядування, прийняте у відповідності до норм чинного законодавства, судом не встановлено, що з прийняттям цього відбулося порушення прав позивача, а тому суд не може погодитись з доводами позивача, що місце обман і рішення виконкому Запорізької ради №454/1 від 23.10.2008 «Про відселення із службового приміщення» має бути скасовано.

Всупереч вимогам ст.. 60 ЦПК України згідно якої кожна сторона зобовязана довести і обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач не обгрунтувала і не довела належними і допустимими доказами своїх позовних вимог у цій частині.

Щодо визнання ордеру недійсним, то відповідно до ст.. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у

судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Позивач просить визнати ордер недійсним у звязку порушення порядку і умов надання жилих приміщень неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення.

З такими доводами суд також погодитись не може з наступних підстав.

Так, рішення №454/1 від 23.10.2008 «Про відселення із службового приміщення» про надання жилого приміщення і сам ордер прийнято і видано у порядку установленому законом

Щодо неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, то позивачка вважає, що її ввели в оману разом з тим, з судом вище установлено, що позивач не довела наявності обману у діях адміністрації КП ВРЕЖО №7.

Слід зауважити, що позивач сама ввела в оману житлові органи, т.я не повідомила, що разом з нею проживає н6еовнліня дитина ОСОБА_7

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог в частині скасування рішення №454/1 від 23.10.2008 «Про відселення із службового приміщення» та визнання ордеру недійсним, то вимоги про зобовязання надати раніше займане жиле приміщення є похідними від вимог про скасування рішення і визнання ордеру недійсним, а отже, також є незаконними і необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються за законі, не доведені належними та допустимими доказами, а том у задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.. 10,11,60,212-215 ЦПК України, ст.ст. 16,21 ЦК України, ст.. 59 ЖК України, суд, -

В и р і ш и в :

В і д м о в и т и ОСОБА_1 у задоволенні позову до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, КП «ВРЕЖО №7», 3-тя особи Орган опіки і піклування Ленінської райадміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення, визнання недійсним ордеру, зобовязання надати жиле приміщення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі протягом 10 днів з дня оголошення рішення заяви про апеляційне оскарження, і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або у порядку, визначеному ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: