Комінтернівський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2010 року Комінтернівський районний суд м.Харкова

у складі: головуючого судді Колодяжної І.М.

при секретарі Зубріхіній Ж.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнень, до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання недійсним укладеного 11.02.2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу ? частини квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 08.05.1992 року по 03.03.2001 року він перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 Від шлюбу мають доньку: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу близько трьох років він проживав з відповідачкою ОСОБА_2 однією сімєю. Під час шлюбу 13.07.1999 року ними сумісно була придбана квартира АДРЕСА_1. У лютому 2000 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до нього з приводу оформлення вищевказаної квартири на її імя, мотивуючи тим, що у останньої невелика заробітна плата і необхідно оформити субсидію. 11.02.2000 року в Першій Державній нотаріальній конторі м. Харкова вони оформили всю спірну квартиру на імя відповідачки ОСОБА_2: право власності на ? частину квартири за спільною заявою сторін за відповідачкою ОСОБА_2 в порядку придбання спільного майна подружжям в порядку ст. 22 КпШС України; право власності на іншу ? частину квартири за відповідачкою ОСОБА_2 по договору купівлі-продажу. В цей час він проживав з відповідачкою ОСОБА_2 однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, тому від відповідачки ніяких коштів за договором купівлі-продажу не отримував і не претендував на них, оскільки була домовленість з відповідачкою, що договір купівлі-продажу укладено з метою оформлення субсидії, тобто укладено удаваний правочин, без наміру створення будь-яких правових наслідків.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що позивач запропонував продати частину квартири відповідачці, оскільки йому потрібні були грошові кошти. Для придбання частини квартири відповідачка брала кошти у своєї матері. Частина квартири не була продана з метою оформлення субсидії та сторони не проживали однією сімєю, між ними була домовленість, що позивач може деякий час проживати у спірній квартирі.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з 08.05.1992 року по 03.03.2001 рік ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2.

Під час шлюбу сторонами сумісно була придбана квартира АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу від 30.07.1999 року був оформлений на ОСОБА_1 Таким чином, зазначена квартира являлася спільною сумісною власністю подружжя.

11.02.2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу ? частини квартири АДРЕСА_1, посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий № 7-210.

На підтвердження свого позову ОСОБА_1 посилається на те, що вищевказаний договір укладено без наміру створення будь-яких правових наслідків, т. я. була домовленість з відповідачкою, що договір купівлі-продажу укладено з метою оформлення субсидії.

Зазначені обставини підтвердили допитані судом свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи №2-116/2006 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру та розподіл сумісно нажитого майна та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл квартири, що є сумісною власністю подружжя вбачається, що ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення як отримувач житлових субсидій з 01.02.2001 року.

Відповідно до ст. 58 Цивільного кодексу України (в ред. 1963 року), який діяв на час виникнення спірних відносин, недійсною є угода лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода ).

Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні, обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,10,11,15,30,60,62,75,214-215 ЦПК України, ст. 58 ЦК України (в ред. 1963 року), суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу ? частини квартири АДРЕСА_3, укладений 11.02.2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий № 7-210.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя -