Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 2 20, 2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2010 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі : головуючого судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Рубан Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_2 Аваль про дострокове розірвання договорів на вклади і стягнення грошових сум та за позовом Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_2 Аваль до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів на вклади,-

в с т а н о в и в :

В квітні 2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства „ОСОБА_2 Аваль про дострокове розірвання договорів на вклади і стягнення грошових сум за укладеними договорами / т. 1, а.с. 3 4 /.

Під час перебування справи в провадженні суду найменування банку відповідача змінено на Публічне акціонерне товариство „ОСОБА_2 Аваль ( надалі ПАТ „ОСОБА_2 Аваль ) / т. 2, а.с. 104 105 /.

Ухвалою суду від 25 лютого 2010 року до участі в справі за первинним позовом в якості третьої особи на стороні відповідача залучено ОСОБА_3 колишнього начальника Миргородського відділення відповідача / т. 1, а.с. 248 /.

В червні 2009 року ОСОБА_5 Аваль звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів на вклади, на підставі яких ОСОБА_1 вимагав стягнення грошових сум за своїм позовом / т.2, а.с. 3 8 /.

Ухвалою суду від 16 березня 2010 року обєднано в одне провадження позов ОСОБА_1 до ПАТ „ОСОБА_2 Аваль про дострокове розірвання договорів на вклади і стягнення грошових сум з позовом ПАТ „ОСОБА_2 Аваль до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів на вклади / т.1, а.с. 259 /.

Під час розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 заявлений ним позов підтримав, просив задовольнити його, пояснивши, що 14 травня 2008 року в приміщенні службового кабінету начальника Миргородського відділення відповідача ОСОБА_3 уклав з нею, як представником банку відповідача два договори на вклади у національній валюті та доларах США, передавши згаданому представнику банка грошові кошти як в гривнях, так і в валюті. На підтвердження отриманих від нього за укладеними договорами коштів одержав від згаданої уповноваженої особи відповідні прибуткові касові ордери, які мали необхідні підписи та були скріплені печаткою Миргородського відділення відповідача. З цих підстав не визнає позову відповідача, заявленого до нього і ОСОБА_3, вважаючи ці договори належним чином укладеними. Стверджував, що згодом на підставі умов укладених договорів він звернувся до згаданого відділення з письмовими заявами про повернення всіх сум вкладів, проте в цьому йому було відмовлено, в чому вбачає порушення своїх прав відповідачем банком.

Представник відповідача за первинним позовом і за позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від ПАТ „ОСОБА_2 Аваль ОСОБА_6, який діяв на підставі відповідних довіреностей / т.1, а.с. 20, 21, 180, т. 2, а.с. 81, 103 / позов ОСОБА_1 не визнав, а позов заявлений ПАТ „ОСОБА_2 Аваль підтримав, просив задовольнити його. По суті заявлених позовів пояснив, що договори, на які посилається позивач ОСОБА_1, між банком та цим позивачем фактично не укладалися, не зареєстровані і не обліковуються в установі банку. Договір банківського вкладу має укладатися в письмовій формі і така форма вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено відповідним договором з видачею документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно правовими актами у сфері банківської діяльності чи банківськими правилами. У разі недодержання письмової форми такого договору, він є нікчемним. Крім того, надані позивачем копії відповідних договорів вказують на те, що ці договори не були спрямовані на встановлення взаємних права і обовязків між ним та ПАТ „ОСОБА_2 Аваль. З цих підстав вказані договори слід визнати недійсними та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1.

Третя особа за первинним позовом, вона ж відповідачка за позовом ПАТ „ОСОБА_2 Аваль ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в порядку визначеному ч. 9 ст. 74 ЦПК України / а.с. 159, 161 /, в судове засідання не зявилася повторно, свого ставлення до заявлених позовів не висловила.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а у задоволенні позову ПАТ „ОСОБА_2 Аваль до ОСОБА_3, ОСОБА_1 слід відмовити з наступних обгрунтувань.

Судом встановлено, що 14 травня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та Акціонерним поштово пенсійним банком „Аваль, назва якого згодом була змінена на ПАТ „ОСОБА_2 Аваль, укладено два Договори № 20/02 02/8 та № 20/02 02/9 на вклад Універсальний ( без пролонгації ), за умовами яких ОСОБА_1 передав відповідачу банку терміном на 12 місяців готівкою 11700 доларів США, а згодом ще 1000 доларів США з виплатою 25 % річних, а також передав відповідачу терміном на 12 місяців грошові кошти в загальній сумі 25700 гривень з виплатою 27 % річних / т.1, а.с. 5, 6 /.

Факт передачі позивачем валютно грошових коштів відповідачу на виконання умов вищезгаданих договорів підтверджується прибутковими касовими ордерами та прибутковими валютними ордерами від 14 травня, 24 червня, 01 та 22 серпня 2008 року, оглянутими судом в судовому засіданні / т.1, а.с. 7 9 /.

В березні квітні 2009 року ОСОБА_1 звертався до відповідача та його представництв з заявами про повернення суми вкладів / т.1, а.с. 10 12 /, однак, як вбачається з його пояснень, в задоволенні таких заяв було відмовлено з посиланням на те, що спірні договори не зареєстровані в установі банку та укладені начальником Миргородського відділення відповідача ОСОБА_3 на умовах не передбачених нормативними документами відповідача. Крім того, відповідні рахунки за цими договорами не відкривалися і кошти до банку не надходили.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За змістом ст. 631 ч. 2 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Статтею 638 ч. 1 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу ( депозиту ) одна сторона ( банк ), що прийняла від другої сторони ( вкладника ) або для неї грошову суму ( вклад ), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором.

Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативноправовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Суд вважає, що спірні договори відповідають вимогам згаданих норм, оскільки мають просту письмову форму й містять усі істотні умови, необхідні для договору даного виду, а саме: розмір вкладу, розмір відсотків за користування вкладом, порядок їх нарахування термін дії договору.

Пункт 8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про касові операції у банках України передбачає, що після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція, або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Надані позивачем прибуткові валютні ордери № 1 та № 5 від 14.05.2008 року, прибуткові касові ордери № 5 від 14.05.2008 року, № 4 від 24.06.2008 року, № 9 від 01.08.2008 року, № 3 від 22.08.2008 року / т.1, а.с. 7 9 / відповідають вказаним вимогам Інструкції, а отже вони являються документами які підтверджують внесення грошової суми до банку і письмова форма договорів банківського вкладу є додержаною.

Одночасно з цим спірні договори були підписані від імені банку повноважною особою, ОСОБА_3, оскільки таке повноваження начальника Миргородського відділення Полтавської обласної дирекції ВАТ „ОСОБА_2 Аваль як укладення депозитних договорів від імені банку, передбачено довіреністю, виданою їй 27.12.2006 року / т.1, а.с. 36 /, Процедурою щодо надання повноважень на право підпису від імені „ОСОБА_2 Аваль, затвердженою постановою Правління Банку № П-101/11 від 11 вересня 2006 року / т.1, а.с. 37 41 /, на час укладення договорів остання працювала на посаді начальника Миргородського відділення, згідно наказу №76/1 від 1.11.1999 року / т.1, а.с. 43 / і згідно своєї посадової інструкції забезпечувала якісне обслуговування клієнтів, залучала та обслуговувала багатих, заможних клієнтів, забезпечувала контроль за організацією касової роботи у відділенні, за збереженням готівки, проведення касових операцій / т. 1, а.с. 44 46 /.

Згідно ч. 4 ст. 95 ЦК України керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданою нею довіреності.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно ст. 237 ч. 1 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Статтею 239 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє.

Крім того, за висновками судово почеркознавчої експертизи № 6427 від 30.10.2009 року, які суд визнає вірогідними та такими, що узгоджуються із сукупністю інших доказів, підписи і рукописні записи ( буквені і цифрові ) в Договорах № 20/02 02/8 та № 20/02 02/9 на вклад Універсальний ( без пролонгації ) та в прибуткових валютних ордерах № 1 і № 5 від 14.05.2008 року та прибуткових касових ордерах № 5 від 14.05.2008 року, № 4 від 24.06.2008 року, № 9 від 01.08.2008 року, № 3 від 22.08.2008 року виконані саме ОСОБА_3 / т.1, а.с. 114 127 /.

При таких обставинах суд вважає додержаною письмову форму спірних договорів банківського вкладу, а відтак підстав для задоволення позовних вимог ПАТ „ОСОБА_2 Аваль про визнання їх недійсності не вбачає. З урахуванням викладеного суд вважає необхідним відмовити ПАТ „ОСОБА_2 Аваль у задоволенні його позовних вимог.

Одночасно з цим суд не може прийняти до уваги посилання представника банку відповідача на невідповідність змісту згаданих прибуткових валютних ордерів вимогам Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої Постановою Правління національного банку України від 14 серпня 2003 року №337, оскільки положення вказаної інструкції встановлюють порядок і вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями касових операцій і не встановлюють будь-яких обовязкових правил поведінки для клієнтів банку. У правовідносинах позивача ОСОБА_1 з банком касові операції проводили працівники банку, а не сам позивач, а тому останній і не може бути відповідальним за порушення працівниками банку положень згаданої інструкції та інших внутрішніх банківських нормативних документів. Видані банком ОСОБА_1 прибуткові валютні і касові ордери мають підпис посадової особи, достовірність та повноваження якої засвідчені печаткою банку. Отже ці прибуткові ордери, що були видані банком позивачу, є документами бухгалтерського обліку, складалися банком, і за їх відповідність вимогам нормативних актів несуть відповідальність працівники банку.

З цих же підстав, а також з огляду на те, що відповідно посадової інструкції начальника Миргородського відділення Полтавської обласної дирекції „ОСОБА_2 Аваль ОСОБА_3 / т. 1, а.с. 44 46 / , остання на час укладення спірних договорів мала право на заміщення будь якого працівника банку, в тому числі і касира, а також забезпечувала належний стан організації касової роботи відділення, суд не може прийняти до уваги посилання представника банку на те, що кошти від ОСОБА_1 приймалися не в касі банку і не касиром, як на підставу для визнання спірних договорів недійсними.

Одночасно з цим відповідно до пункту 6.4 кожного із спірних договорів банк відповідач брав на себе зобовязання нести відповідальність за дії службовця, уповноваженого приймати вклади від фізичних осіб ( в даному випадку ОСОБА_3М.), як за свої власні.

Та обставина, що Постановами Правління ВАТ „ОСОБА_2 Аваль №П-79/2 від 27.06.2008 року та АППБ „Аваль №П-78/8 від 03.11.2004 року встановлені порядок, форми типи і види депозитних договорів не має правового значення, тому, що відповідно до ст. 57 Конституції України, кожному громадянину гарантується право знати свої права та обовязки, а тому закони та інші нормативно правові акти, які визначають права та обовязки громадян, повинні бути доведені до відому населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, які визначають права та обовязки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є недійсними. Вказані нормативно-правові акти офіційно не опубліковані і в Єдиний державний реєстр нормативних актів не включені.

Суд не може прийняти до уваги посилання представника банка відповідача на те, що кошти від позивача за зазначеними договорами до каси банку не надходили і рахунки по згаданих депозитних договорах не відкривалися, оскільки ці обставини не спростовують факту передачі позивачем ОСОБА_1 коштів відповідальним працівникам банку, тим більше, що проведення по касі отриманих коштів та відкриття рахунків не могло залежати від волі вкладника. Крім цього, за умовами згаданих договорів ( п. 2.2 ), вказані рахунки зобовязувався відкрити ОСОБА_2, а у виданих вкладнику прибуткових валютних і касових ордерах банком були зазначені і номери згаданих рахунків, які відповідали змісту договорів.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3.2.3. спірних договорів вкладник має право по закінченню строку договору отримувати всі належні йому суми коштів за договором готівкою.

Стаття 1060 ЦК України встановлює що, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умови договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно з положеннями ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається.

Виходячи із аналізу вищенаведеного законодавства, враховуючи факти, встановлені судом, ПАТ „ОСОБА_2 Аваль зобовязаний повернути позивачу, внесені останнім суми вкладів по договорам, а відмова від такого повернення є неправомірною. Тому суд вважає, що вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення зазначених сум вкладів ґрунтується на законі, а отже підлягає до задоволення.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом суд виходить із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наданої начальнику Миргородського відділення Полтавської обласної дирекції ВАТ „ОСОБА_2 Аваль ОСОБА_3 довіреності, її посадової інструкції та „Процедури щодо надання повноважень на право підпису від імені „ОСОБА_2 Аваль, затвердженої Постановою Правління „ОСОБА_2 Аваль №П-101/11 від 11.09.2006 року, та повинна була в своїй діяльності керуватися як діючим законодавством України, так і внутрішніми нормативними документами ПАТ „ОСОБА_2 Аваль.

З письмових заперечень проти позову ПАТ „ОСОБА_2 Аваль вбачається, що рішенням Комітету з управління активами та пасивами ВАТ „ОСОБА_2 Аваль №080425/Р/1 від 25.04.2008 року на дату укладення спірних договорів за депозитними договорами на вклади у ВАТ „ОСОБА_2 Аваль діяли максимальні розміри процентних ставок у доларах США на рівні 9,75% річних, у гривнах 15 % річних / т.1, а.с. 22 30 /.

Даних про те, що начальник Миргородського відділення АТ „ОСОБА_2 Аваль ОСОБА_3 мала повноваження укладати договори по депозитним вкладам з більш високими відсотками судом не встановлено.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що при визначенні відсоткової ставки по спірних депозитних вкладах у доларах США слід виходити з розміру 9,75% річних, а не 25% річних, а по депозитних вкладах у гривнах з розміру 15 % річних, а не 27 % річних, як це зазначено в договорах, оскільки стягнення більших відсотків, ніж офіційно встановив ОСОБА_2, не відповідатиме положенням ст. ст. 5, 44 Закону України „Про банки і банківську діяльність.

Виходячи із меж позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь відсотків по валютних вкладах і вкладах в гривнах за період з 14 травня 2008 року по 14 травня 2009 року (тобто, за період дії договорів), суд вважає необхідним стягнути із ПАТ „ОСОБА_2 Аваль на його користь заборгованих відсотків по вкладах у доларах США в сумі 1238,25 доларів США ( із розрахунку:12700 х 9,75% : 100 % = 1238, 25 доларів США ), а по вкладах у гривнях 3855 гривень ( із розрахунку : 25700 х 15% : 100% = 3855 гривень ).

Оскільки на час розгляду справи закінчилися строки вкладів за спірними договорами, а відтак і закінчилися строки їх дії, обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимоги ОСОБА_1 в частині дострокового розірвання договорів № 20/02 02/8 та № 20/02 02/9 на вклад Універсальний ( без пролонгації ) від 14 травня 2008 року немає. Тому ці позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Понесені позивачем судові витрати по оплаті інформаційно технічного забезпечення розгляду справи, які документально підтверджені / т.1, а.с. 1 /, підлягають до стягнення з відповідача ПАТ „ОСОБА_2 Аваль відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Крім того, з цього відповідача на користь держави слід стягнути 7 ( сім ) гривень 50 копійок в рахунок доплати витрат з інформаційно технічного забезпечення розгляду справи, неповно сплачених позивачем на час подачі позову в суд.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача судового збору та витрат на правову допомогу адвоката до задоволення не підлягають, скільки в супереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України ним документально не доведено факту понесення таких витрат.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 62, 64, 88, 208, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 95, 203, 232, 237, 239, 244, 526, 625, 626, 631, 1058, 1059, 1060, 1061, 1074 ЦК України, пунктами 1.1, 2.1, 2.4.1, , 2.5, 3.1.1, 3.2.1, 3.2.2., 3.2.3, 3.3.2, 4.2, 6.4 Договорів № 20/02 02/8 та № 20/02 02/9 на вклад Універсальний ( без пролонгації ) від 14 травня 2008 року, пунктом 8 глави 2 розділу III Інструкції про касові операції у банках України, ст. 17 Загальної декларації прав людини, ст. ст. 41, 57, 99 Конституції України, суд ,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_2 Аваль ( юридична адреса 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, , МФО 300001 ) на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення депозитних вкладів:

по Договору № 20/02 02/8 на вклад Універсальний ( без пролонгації ) від 14 травня 2008 року 12700 доларів США та 1238, 25 доларів США відсотків по цьому вкладу, а всього стягнути за даним договором 13938 ( тринадцять тисяч девятсот тридцять вісім ) доларів 25 центів США;

по Договору № 20/02 02/9 на вклад Універсальний ( без пролонгації ) від 14 травня 2008 року 25700 гривень та 3855 гривень відсотків по цьому вкладу, а всього стягнути за даним договором 29555 ( двадцять девять тисяч пятсот пятдесят пять ) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_2 Аваль на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодуванням витрат по оплаті інформаційно технічного забезпечення розгляду справи 30 ( тридцять ) гривень та на користь держави в рахунок оплати судового збору 1398 ( одну тисячу триста девяносто вісім) гривень 06 копійок і 7 ( сім ) гривень 50 копійок в рахунок доплати витрат з інформаційно технічного забезпечення розгляду справи, неповно сплачених позивачем на час подачі позову в суд.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_2 Аваль відмовити.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_2 Аваль до ОСОБА_1, ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів № 20/02 02/8 та № 20/02 02/9 на вклад Універсальний ( без пролонгації ) від 14 травня 2008 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_8