Справа №22-ц-4506/10 Суддя-доповідач - Шевченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Шевченка В, А.,

суддів - Білецького О.М., Кононенко О.Ю.,

при секретарі - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 серпня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алькор» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

встановила*

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 серпня 2010 року в задоволення позовів ОСОБА_1П, і ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційних скаргах представник позивачів ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовів.

Колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, згідно з наказами № 3 та № 4 від 28 лютого 2007 року заступника директора ТОВ «Алькор» ОСОБА_1 та касира цього товариства ОСОБА_2 звільнено з роботи з 01 лютого 2007 року за прогули без поважних причин за п. 4 ч. і ст. 40 КЗпП України (а. с. 4, 162, 106).

З позовами про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу представник позивачів від імені ОСОБА_1 звернувся до суду 02 вересня 2008 року, а від імені ОСОБА_2 - 15 грудня 2009 року, тобто з пропуском місячного строку, встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП, який обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У даному ж випадку позивачі, які є подружжям, у день звільнення були відсутні, що підтверджується наданими відповідачем актами (а. с, 104, 124), тому їм за останньою відомою адресою: АДРЕСА_1, надсилалися відповідні поштові повідомлення (а. с. 126, 126а), як передбачено п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року (з наступними змінами).

На цю ж адресу позивачам надсилалися і листи з попередженням про звільнення за прогули та проханням про надання пояснень з приводу відсутності їх на роботі (а. с. 102, 127, 128, 161).

Крім того, з матеріалів кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5

за ч. 1 ст. 366 ЦК України, досліджених як місцевим, так і апеляційним судом, слідує, що ще станом на 02 квітня 2007 року, коли ОСОБА_1 подав заяву до управління СБУ в Сумській області, позивачі були обізнані з наказами про їх звільнення, про що заявник сам зазначав у цій заяві та інших документах.

Поряд з цим у матеріалах перевірки за вказаною заявою, направленою 24 квітня 2007 року на адресу Сумського міжрайонного природоохоронного прокурора, містилися копії трудових книжок позивачів із записами про їхнє звільнення на підставі наказів № 3 та № 4 від 28 лютого 2007 року.

У згаданій заяві місцем свого проживання ОСОБА_1 зазначав саме АДРЕСА_1.

У поясненнях на ім'я Сумського міжрайонного природоохоронного прокурора

від 11 квітня 2007 року ОСОБА_1 вказував, що з 01 лютого 2007 року його було звільнено з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП. Після цього він на правах засновника ознайомився з документами про діяльність підприємства з 1999 року до часу його звільнення.

З протоколів допиту ОСОБА_1ГІ. як свідка від 08 травня 2007 року та потерпілого від 11 липня 2007 року теж слідує те, що позивачі вже на той час знали про своє звільнення з роботи за прогули.

Про факт їхнього звільнення йдеться і в постановах про порушення кримінальної справи від 20 квітня і 03 травня 2007 року.

За таких обставин та при відсутності доказів про те, що позивачі з обєктивних непереборних обставин були позбавлені можливості своєчасно звернутися за захистом своїх прав щодо поновлення на роботі, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні їхніх позовів у зв'язку з пропуском ними строку звернення до суду без поважних причин.

З урахуванням наведеного підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, ст. ст. 314, 315 ЦПК України, колегія

ухвалила:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 серпня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до компетентного суду в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -