Бережанський районний суд Тернопільської області
7 жовтня 2010 року Бережанський районний суд Тернопільської області
головуючої - судці Данилів О.М.
при секретарі Уляшевій М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 (д.п. ОСОБА_2) ОСОБА_3 до Лапшинської сільської ради Бережанського району про визнання права власності на спадкове майно,-
Позивачка, вказуючи, що після смерті її батька ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді 1/6 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель, що розміщені в с.Лапшин Бережанського району Тернопільської області на вул. Бережанській, 26, і хоч вона згідно заповіту є спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність її батькові вищевказаної частини будинковолодіння, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.
В судовому засіданні позивачка уточнила та розширила свої позовні вимоги, просить визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька, а також після її матері та чоловіка, яким належало по 1/6 частині зазначеного вище будинковолодіння.
Треті особи на стороні позивачки без заявления самостійних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, представили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, із позовом своєї матері згідні, вважають її позовні вимоги підставними, не заперечують проти їх задоволення, на спадкове майно, що залишилося після смерті батька, не претендують.
Представник Лапшинської сільської ради розширені позовні вимоги позивачки вважає підставними, а тому заперечень щодо їх задоволення не має.
Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивачки, представника Лапшинської сільської ради, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.
У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від ЗО травня 2008 року спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP.
Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки чоловік позивачки помер ЗО вересня 1996 року, а її матір -6 квітня 1997 року, то даний спір слід вирішувати, керуючись чинним на той час законодавством, а саме цивільним Кодексом Української PCP. Що ж стосується спадкового майна, належного батькові позивачки, то дані правовідносини регулюються нині діючим Цивільним кодексом України, так як батько позивачки ОСОБА_2 помер 10 травня 2008 року
Згідно ст. ст. 524, 529, 548 ЦК Української PCP спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого; для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; а згідно ст. 549 ЦК Української PCP визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
У відповідності із ст. ст. 1217, 1220, 1223, ч. З ст. 1268 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, не заявив про відмову від неї.
Судом встановлено, що позивачка на день відкриття спадщини проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Цей двір відносився до суспільної групи колгоспного двору, членами якого були: батьки позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_6, сама позивачка, її чоловік ОСОБА_7 та їх двоє дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_8, і їм усім на праві спільної сумісної власності належало по 1/6 частині буди н ко во л од і пня.
Цей факт підтверджується показами позивачки, представника Лапшинської сільської ради, технічним паспортом на садибний житловий будинок, виданим 20 лютого 2009 року Бережанським обласним міжрайонним бюро технічної інвентаризації і довідкою Лапшинської сільської ради Бережанського району за №34 від 16 січня 2009 року.
Судом також встановлено, що позивачка по день смерті спадкодавців постійно проживала з ними однією сім"єю, вони разом вели спільне господарство.
Даний факт підтверджується поясненнями позивачки та представника Лапшинської сільської ради і оглянутою у судовому засіданні будинковою книгою, з якої видно, що позивачка офіційно зареєстрована та постійно проживає у зазначеному будинковолодінні.
Із свідоцтва про смерть видно, що чоловік позивачки ОСОБА_7 помер 30 вересня 1996 року, її матір ОСОБА_6 - 6 квітня 1997 року, а батько ОСОБА_2 - 10 травня 2008 року.
Після смерті спадкодавців відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді 3/6 частин житлового будинку із належними йому частинами надвірних будівель, що знаходяться в с.Лапшин Бережанського району Тернопільської області на вул. Бережанській, М> 26.
Судом також встановлено, що позивачка після смерті спадкодавців прийняла спадщину, оскільки вона проживала разом з ними однією сім»єю, опікувалася ними, а після їх смерті далі залишилася проживати у цьому ж житловому будинку, в якому проживала з ними до їх смерті і здійснювала догляд за будинковолодінням, обробляла земельну ділянку, розпорядилася належними спадкодавцям речами повсякденного вжитку.
Із заповіту, що мається в справі (а.с. 10) видко, що батько позивачки ОСОБА_2 все належне йому майно заповів своїй дочці - позивачці ОСОБА_9.
Таким чином, поокільки в судовому засіданні доведено, що позивачка, будучи спадкоємцем спадкового майна після смерті спадкодавців як по закону, так і по заповіту, фактично прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючих документів про належність її матері, батькові та чоловікові вищевказаних частин будинковолодіння. не мала можливості переоформити належне їм майно на себе, а тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері, батька та чоловіка.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 213, 215 ЦГІК України, ст. 524, 529, 548,549 ЦК Української PCP, ст. ст. 1217, 1220, 1223, ч. З ст. 1268 ЦК України, суд,-
Уточнені позовні вимоги ОСОБА_9 ( д.п. ОСОБА_2) ОСОБА_3 задоволити.
Визнати за ОСОБА_9 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_7, який помер 30 вересня 1996 року, на 1/6 частину житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель, що розташовані на вул. Бережанська, 26 в селі Лапшин Бережанського району Тернопільської області.
Визнати за ОСОБА_9 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті її матері ОСОБА_6, яка померла 6 квітня 1997 року, на 1/6 частину житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель, що розташовані на вул. Бережанська, 26 в селі Лапшин Бережанського району Тернопільської області.
Визнати за ОСОБА_9 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_2, який помер 10 травня 2008 року, на 1/6 частину житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель, що розташовані на вул. Бережанська, 26 в селі Лапшин Бережанського району Тернопільської області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти днів після його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_10