Апеляційний суд Івано-Франківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Мелінишин Г.П., Матківського Р.Й.

секретаря Кіндрата В.П.

з участю відповідачки ОСОБА_1 її представника

ОСОБА_2, позивачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 їх представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у проведенні робіт з водопостачання та водовідведення і встановлення земельного сервітуту за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 2 серпня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року ОСОБА_3 і ОСОБА_6 звернулись в суд з указаним позовом, посилаючись на те, що їм та ОСОБА_1 на праві часткової власності належить житловий будинок по вул. Довбуша,5 у м. Івано-Франківську, який реально між ними не поділений. Отримавши необхідний дозвіл та технічну документацію на проведенні робіт з водопостачання та водовідведення належної частини будинку, відповідачка перешкоджає їм у проведенні таких робіт, не дотримується положень ст.ст. 91,96 ЗК України щодо правил добросусідства і одноосібно приватизувала земельну ділянку призначену для будівництва та обслуговування вказаного будинку. Крім цього, просили встановити земельний сервітут на час проведення робіт з водопостачання та водовідведення.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 2 серпня 2010 року позов задоволено. Зобовязано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у проведенні робіт з водопостачання та водовідведення до належної їм квартири №2 житлового будинку по вул. Довбуша,5 у м. Івано-Франківську і на час проведення таких робіт встановлено земельний сервітут щодо користування

-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------- Справа №22-ц-4425/2010 Головуюча у 1інст. ОСОБА_7

Категорія 57 Суддя-доповідач ОСОБА_8

земельною ділянкою призначеною для будівництва та обслуговування вказаного будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування оскаржуваного рішення і відмовити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у задоволенні позову, вказуючи на те, що вирішуючи даний спір суд неповно зясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, тому ухвалив помилкове рішення. На думку апелянта, суд не повідомляв її про час і місце розгляду справи, розглянув справу у її відсутності у наслідок чого допустив порушення ст.169 ЦПК України. Крім цього, судом не враховано, що позивачі не звертались до неї щодо користування земельною ділянкою і в добровільному порядку це питання не вирішували і встановлюючи земельний сервітут суд вийшов за межі позовних вимог, так як позивачі не просили встановлювати сервітут на право проїзду чи проходу через земельну ділянку призначену для обслуговування житлового будинку.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просить їх задовольнити.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 заперечили доводи апеляційної скарги і вважають рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають з установлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і зобовязуючи ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у проведенні робіт з водопостачання та водовідведення до належної їм квартири №2 житлового будинку по вул. Довбуша,5 у м. Івано-Франківську і на час проведення таких робіт встановлюючи земельний сервітут щодо користування земельною ділянкою призначеною для будівництва та обслуговування вказаного будинку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі з дозволу КП «Івано-Франківськвотехпром», погодженого з ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» в особі Івано-Франківської регіональної філії мають намір провести водопостачання та водовідведення. Однак, відповідачка перешкоджає їм у проведенні таких робіт на належній їй земельній ділянці порушуючи при цьому правила добросусідства.

Проте, такий висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Переобладнання або перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, згідно зі ст. 152 ЖК провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради депутатів.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями передбачено, що переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів та лоджій власниками квартир, наймачами й орендарями може проводитися лише з метою поліпшення благоустрою квартири за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку.

За змістом зазначених норм закону, власник квартири може здійснювати в ній ремонт або зміни, тобто перепланування і переобладнання. Здійснення змін у квартирі проводиться при наявності проектів та з дозволу виконкому відповідної місцевої ради депутатів.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3С, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 на праві часткової власності належить триквартирний житловий будинок по вул. Довбуша,5 у м. Івано-Франківську і позивачі бажають провести роботи з водопостачання та водовідведення до належної їм квартири №2 у цьому будинку.

Судом установлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 як передбачено ст.ст.10,11 ЦПК України не подали суду доказів про наявність проекту без обмеження інтересів інших громадян та дозволу виконавчого комітету Івано-Фрвнківської міської ради на проведення змін у квартирі №2житлового будинку по вул. Довбуша,5 у м. Івано-Франківську повязаних з проведенням робіт з водопостачання та водовідведення належної їм квартири.

У звязку з цим, суд відхиляє поданий позивачами у підтвердження позову проект зовнішньої мережі водопостачання і каналізації житлового АДРЕСА_1 на вул. Довбуша у м. Івано-Франківську, так як зазначений доказ не підтверджує наявності проектів та дозволу виконкому відповідної місцевої ради для проведення змін у квартирі.

Також не можна погодитись із рішенням суду першої інстанції щодо встановлення земельного сервітуту з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Частинами 1, 2 ст. 100 ЗК України визначено, що власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 402 ЦК України земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Судом установлено, що позивачі не звертались до відповідачки з приводу встановлення сервітуту та про його умови. Зазначені обставини підтверджуються відсутністю у матеріалах справи доказів з цих обстави.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір суд першої інстанції неповно зясував обставини, які мають значення для справи. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав встановлених п.1ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Івано-Франківського міського суду від 2 серпня 2010 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у проведенні робіт з водопостачання та водовідведення квартири №2 житлового будинку по вул. Довбуша,5 у м. Івано-Франківську і на час проведення таких робіт встановлення земельного сервітуту щодо користування земельною ділянкою призначеною для будівництва та обслуговування будинку - відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Верховного Суду України з часу набрання законної сили.

ОСОБА_9 ОСОБА_8

Судді: Г.П. Мелінишин

ОСОБА_10