Справа №22-ц-3199/10 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючої Сибільової Л.О.

суддів Дубровної В.В., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації

на постанову Сумського районного суду Сумської області від 10 березня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства праці та соціальної політики України, управління праці та соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації, третя особа: головне управління Державного казначейства України в Сумській області, про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання до перерахунку, нарахування та виплати заборгованості по державній допомозі по догляду за дитиною за період з липня по грудень 2007 року,

в с т а н о в и л а :

Постановою Сумського районного суду від 10 березня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу по догляду за дитиною.

Зобовязано управління праці та соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною з розміру, встановленого ч.1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» в редакції станом на 9 липня 2007 року за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши матеріали справи в межах заявленого позову і апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивачка має сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Сумської райдержадміністрації і отримувала у 2007 році допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах, які встановлено Постановою Кабінету Міністрів України № 13 від 11 січня 2007 року «Деякі питання призначення і виплати допомоги сімям з дітьми».

Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21 листопада 1992 року відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Статтею 1 вказаного закону встановлено, що громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України, порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Вказаний закон є спеціальним законом, що регулює правовідносини, пов'язані з призначення та виплатою державної допомоги на неповнолітніх дітей.

Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені статтею 14 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Відповідно до статті 56 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року № 489-V допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» на 2007 рік зупинено дію ст. 15 Закону «Про державну допомогу сімям з дітьми», статті 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням",

Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статті 56, 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року N 489-V, зокрема, положення п. 12 ст. 71 цього Закону, яким зупинено дію статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Враховуючи наведене, суд дійшов вірного висновку про те, що відповідач зобовязаний провести виплату сум допомоги до досягнення дитиною трьох років з 09 липня 2007 року, виходячи з розрахунку розміру вказаної допомоги на підставі ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007, тобто призначити позивачці допомогу в розмірі, встановленому законом на рівні прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304-1, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації відхилити, а постанову Сумського районного суду Сумської області від 10 березня 2009 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді