Справа № 2-145/10/0442
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2010 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Скрипченко Д.М. при секретарі - Левкович Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, виселення та стягнення моральної шкоди; та зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спірне приміщення.

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, та виселення - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також стягнення з них моральної шкоди , мотивуючи наступним:

позивачу у справі на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, а саме: цех по переробці та зберіганню сільськогосподарської продукції, що знаходиться за адресою: смт.Томаківка по вул.Садовій 69 а, Дніпропетровської області.

Відповідачі у справі мешкають за адресою: смт.Томаківка по вул.Садовій 69, Дніпропетровської області та межують з належним позивачу нежитловим приміщенням.

Тривалий час, - з липня 2005 року, тобто більше ніж 4,5 років відповідачі у справі незаконно займають частину нежитлового приміщення площею 17,6 кв. м. (позначених 2-3 в технічному паспорті), проживають в ній та відмовляються її звільняти.

Даний факт підтверджується актом конкретного користування будівлями та спорудами від 01.02.2010 року, складеним техніком ОКП «Томаківське бюро технічної інвентаризації».

Крім того, відповідачі всіляко перешкоджають позивачу користуватися належним йому нежитловим приміщенням для роботи, обмежуючи йому та його працівникам доступ до нього.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, оскільки відповідачі відмовляються добровільно звільнити зазначену частину належного позивачу нежитлового приміщення, він змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду.

Позивач надав суду доповнення до позовної заяви, в якому зазначено, що відповідачі , відмовляючись у добровільному порядку задовольнити законні вимоги позивача про звільнення належної йому частини нежитлового приміщення, заподіяли позивачу також моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, занепокоєнні та неврозності, що виникли в результаті порушення права власності позивача.

Позивач до цього часу не може в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатись належним йому нерухомим майном та використовувати його за призначенням. Це призвело до психологічних переживань, погіршення , як самопочуття, так і стосунків з рідними та оточуючими його людьми.

Крім того, позивач змушений звертатись зі скаргами до різних істанцій на неправомірні дії відповідачів.

Зазначена психотравмуюча ситуація склалася з вини відповідачів та продовжується тривалий час, у зв»язку з чим позивач вважає, що йому заподіяна моральна шкода на загальну суму 6000 грн., по 3000 грн., з кожного з відповідачів.

В судовому засіданні представник позивача прохає суду винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні частиною належної ОСОБА_1 нежитлового приміщення площею 17,6 кв. метра, позначений в технічному паспорті 2-3, розташованого за адресою: смт.Томаківка по вул.Садова 69а Дніпропетровської області, шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вказаного вище

приміщення та заборонити їм чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні вищезгаданим приміщенням.

Також стягнути з відповідачів у справі моральну шкоду у розмірі по 3000 (три тисячі) гривень, з кожного.

Відповідачі проти позову позивача заперечують, надавши суду зустрічну позовну заяву про зизнання права власності на спірне приміщення, в якій зазначено, що вони проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, у приміщенні колишньої початкової школи з 1973 року, що підтверджується записом у домовій книзі. У них у власності знаходиться квартира загальною площею згідно технічної характеристики - 86,8 кв. метри, а також у користуванні спірна кімната площею - 17,6 кв. метри.

З моменту заселення відповідачів, вони користуються спірною кімнатою, а колишній власник - сільська рада, не заявляла своїх прав на дану кімнату. Крім того, приблизно 20 років тому, власником , тобто сільською радою було закладено вхід до спірної кімнати. Таким чином, власник сам зизнав, що спірна кімната йому не потрібна.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважають, що у ОСОБА_1, тобто позивача по первісному позову, взагалі відсутнє право звернення до суду з позовом до них, оскільки вони не порушували його права. Його право порушила сільська рада, продавши кімнату ОСОБА_4 після закінчення строку набувальної давності, хоч і раніше фактично передала їм її у користування.

Отже, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхній представник, у зустрічному позові прохають суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі та визнати право власності на спірну кімнату, посилаючись на ст.344 ЦК України - внаслідок набувальної давності, так як вони користуються спірною кімнатою з 1984 року.

Залучена в якості третьої особи: ОСОБА_5 показала суду, що вона є землевпорядником Томаківської селищної ради.

За зверненням Томаківського БТІ, вона у складі комісії, виходили на місце, де проживають ОСОБА_3, тобто відповідачі у справі та майно позивача. Однак, ОСОБА_3 впустили в домоволодіння лише працівників міліції.

Комісія ж, оглянув з надвору, та маючи при собі поетажний план спірної будівлі встановила, що сім»я ОСОБА_3 займає у спірній будівлі одну кімнату , яка належить позивачу.

Свідки: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 показали суду, що ОСОБА_8 , є їхньою племінницею. З 1973 року вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Спірною кімнатою користується давно.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що йому відомо про те, що ОСОБА_3 користується належним йому приміщенням. Чув скандали з боку ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що ОСОБА_4 знає 6 років. Років 5 назад він приходив до ОСОБА_4 в кабінет де він працює. В кабінеті були закладені двері, він сказав , що за ними його приміщення, але йому не дають ними користуватися.

Суд, розглянувши матеріали справи , заслухавши представника позивача, відповідачів та їхнього представника, третю особу та свідків, вважає за необхідне позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, виселення та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково, з наступних підстав.

Суд вважає встановленим той факт, що з квітня 2009 року позивач законно володіє наленжним йому майном, що складається з частини колишньої школи за адресою: вул.Садова 69 а в смт.Томаківка Дніпропетровської області, у тому числі і коридором 2-3 площею 17,6 кв. метри згідно поетажного плану технічного паспорту будівлі.

Даний факт підтверджується копію договору купівлі-продажу нежитлового приміщення , який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, витягом з Державного реєстру правочинів , згідно якого набувачем будинку №69 а по вул.Садовій в смт.Томаківка Дніпропетровської області є ОСОБА_1 та технічним паспортом на будівлю, актом конкретного користування будівлею від 01.02.2010 року.

Позивач є добросовісним набувачем і його прав на спірну кімнату до цього часу ніхто не оспорював.

У позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спірне приміщення, суд вважає за необхідне відмовити, з наступних підстав.

Посиланя ж відповідачів у зустрічній позовній заяві та в судовому засіданні, що вони теж мають право на спірну кімнату, посилаючись на ст.344 ЦК України на набувальну давність, не відповідає вимогам закону, так як згідно до перехідних положень діючого Цивільного кодексу України пункту 8 правила ст.344 ЦК України мають діяти тільки з 2011 року, а отже, відповідачі немають права на визнання права власності на спірну кімнату у такому порядку.

Також, відповідачі до Томаківської селищної ради Дніпропетровської області та Томаківського районного суду з адміністративним позовом з питання незаконного відчуження спірної кімнати не зверталися.

Суд, не виходячі за межі позовних вимог позивача та відповідачів, вважає, що вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди завищенні, хоча моральна шкода й має місце , так як відповідачі довгий час користуються майном позивача, порушуючи права ОСОБА_1, як власника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,5,7,60,212-215 ЦПК України, ст.ст. 317,321,386,387,1167 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, виселення та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні частиною належної ОСОБА_1 нежитлового приміщення (17,6 кв. метра), позначений в технічному паспорті 2-3, та розташованого за адресою: смт.Томаківка по вул.Садова 69а Дніпропетровської області, шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вказаного вище приміщення та заборонити їм чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні вищезгаданим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1000 грн., з кожного.

У позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спірне приміщення - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд.

Суддя: ОСОБА_11