Справа №22-ц-4931/10 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Маслова В.О.,

суддів - Лузан Л.В., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 листопада 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим по вул. Рокосовського, 85 в м. Конотопі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції положень ст. ст. 10, 131 ЦПК України щодо змагальності сторін та порядку подання доказів суду, а також на невірну оцінку судом доказів в справі, зокрема, показань свідків щодо її проживання в спірному будинку та створення відповідачем перешкод їй у користуванні жилим приміщенням.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, яка підтримала скаргу з мотивів, в ній викладених, представника позивача, який заперечує проти скарги та вважає рішення суду вірним, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач у липні 2010 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу належить житловий будинок, розташований по вул. Рокосовського, №85 в м. Конотопі Сумської області. Крім нього в будинку зареєстровані його дружина ОСОБА_3, син ОСОБА_4 та колишня дружина сина відповідач ОСОБА_1 У 2004 році шлюб між його сином та ОСОБА_1 розірвано, а в 2005 році відповідач виїхала з будинку на постійне місце проживання до належної їй квартири в м. Конотопі, де проживає до теперішнього часу. Відповідачку неодноразово просили знятися з реєстрації в його будинку, але вона відмовляється це робити.

Просив визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Конотоп, вул. Рокосовського, 85, та стягнути понесені судові витрати.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 більше року не проживала в будинку, належному позивачеві, без поважних причин.

Цей висновок суду узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що житловий будинок № 85 по вул. Рокосовського в м. Конотопі Сумської області належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 7 серпня 1984 року. За вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_3, їх син ОСОБА_4 та колишня дружина сина - відповідач ОСОБА_1 (остання з 22 лютого 1991 року). Син позивача ОСОБА_4 та відповідач зареєстрували шлюб 20 грудня 1990 року, мають доньку Сніжану, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5, 6, 9, 11-15).

У 2004 році шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано, і 6 лютого 2004 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про розірвання шлюбу (а. с. 16).

ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 7 листопада 2003 року належить квартира АДРЕСА_1, де вона проживає з 2005 року (а.с.9).

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що відповідач не довела в судовому засіданні тих обставин, на які вона посилалась, заперечуючи проти позову.

Зокрема, в справі відсутні переконливі докази тому, що позивач чи інші члени його сімї якимось чином створювали перешкоди відповідачеві у проживанні в спірному будинку. За захистом свого права на проживання в будинку, починаючи з 2005 року, у встановленому законом порядку вона до суду не зверталась, а її посилання на матеріали перевірок в 2006 році її скарги з приводу неналежної поведінки її колишнього чоловіка сина позивача як на доказ тому, що він виганяв її з будинку батька, є безпідставними.

Посилання відповідача на те, що довідка з місця проживання є необєктивною та свідчить про зацікавленість свідків голови квартального комітету та його заступника, які дали показання, що не відповідають дійсності, спростовуються матеріалами справи. Посилання на те, що голова квартального комітету в лютому 2009 року дав довідку про те, що вона там проживає станом на цей час та дав характеристику, є безпідставними, оскільки в вказаних довідках іде мова про реєстрацію за цією адресою та відсутністю скарг на членів сімї ОСОБА_1 (а.с.41- 44).

Показанням свідків, в тому числі допитаних за клопотанням відповідача, на які вона посилається в апеляційній скарзі, суд дав обєктивну оцінку та прийшов до вірного висновку про те, що вони переконливо не підтвердили, що вона постійно проживала в будинку позивача до квітня 2010 року і саме з цього часу їй створили перешкоди для проживання там..

В той же час з матеріалів перевірки працівниками органів внутрішніх справ в 2006 році її скарг на поведінку колишнього чоловіка та іншої особи, вбачається, що вже в цьому році вони проживали окремо, в тому числі вона в належній їй квартирі АДРЕСА_2, про що свідчать її заяви та письмове пояснення, в якому вона посилалась на те, що має іншого чоловіка станом на лютий 2006 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд порушив вимоги процесуального права щодо змагальності сторін, є необґрунтованими, оскільки суд, відповідно до положень ст. ст. 10 ч. 4, 130, 213 ч.3 ЦПК України, вжив заходів до повного і всебічного зясування обставин справи та постановлення обґрунтованого рішення, в тому числі допитав і свідків, про допит яких відповідач також просила в ході розгляду справи.

Крім того, сама відповідач не спростувала належним чином, в тому числі і показаннями допитаних з її боку свідків, обставин, встановлених в результаті дослідження вказаних доказів, щодо того, що вона станом на 2006 рік проживала в належній їй квартирі, та не надала переконливих доказів тому, що після цього часу поверталась на постійне місце проживання до будинку позивача, на що вона посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, позивач довів факт не проживання відповідача в належному йому будинку більше року, а поважність причин такого непроживання відповідач не довела.

Посилання відповідача на те, що вона та колишній чоловік за свої спільні кошти розбудовували спірне домоволодіння, не спростовують висновків суду в даній справі, оскільки спору з приводу права власності суд не розглядав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали об'єктивну оцінку.

Рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 листопада 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді