Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2010 р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Бойчука І.В., Мелінишин Г.П.

секретаря Балагури М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Калуші про визнання відмови у виплаті щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків як дитині війни неправомірною, зобов»язання провести щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за 2006-2008 роки з апеляційною скаргою виконуючої обов»язки начальника правління Пенсійного фонду України в місті Калуші на постанову Калуського міськрайонного суду від 7 квітня 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

В лютому 2010 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Калуші, щоб постановити рішення яким визнати відмову у виплаті щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків як дитині війни неправомірною та зобов»язати провести щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2006 року по 2008 роки.

Заявлені вимоги позивачка обґрунтувала тим, що відповідач безпідставно відмовляє їй у виплаті підвищення до пенсії як дитині війни щомісяця в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» посилаючись на

_______________________________________________________________________________ Справа № 22ц- 1092 /2010 р. Головуючий у 1 інстанції Мигович О.М.

Категорія 57 Суддя-доповідач ОСОБА_2

обмеження цих виплат Законом про Держбюджет на відповідні роки. Відповідачем не враховано, що рішеннями Конституційного Суду України зазначені Закони про скасування соціальних пільг визнані неконституційними.

Постановою Калуського міськрайонного суду від 7 квітня 2010 року позов задоволено частково, зобов»язано провести виплату за період з 9.07.2007 року до 31. 12. 2007 року , з 22. 05. 2008 року до 31. 12. 2008 року.

На дану постанову начальник управління Пенсійного фонду України в місті Калуші подала апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В скарзі апелянт зазначає, що рішення судом ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 та 22. 05. 2008 років визнано такими що не відповідає Конституції норми ЗУ «Про державний бюджет України» на 2007- 2008 роки якими зупинено дію ст.6 Закону «Про соціальний захист дітей війни» , однак Верховною ОСОБА_2 рішень, щодо врегулювання норм які були визнанні неконституційними не приймалося.

Судом не взято до уваги те, що абзац 1 частини 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнодержавне пенсійне страхування» передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність. Зазначена норма передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій призначених за цим Законом, а для підвищення пенсії позивачці як дитині війни необхідно вирішувати шляхом внесення змін до Закону «Про соціальний захист дітей війни».

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає.

Суд першої інстанції встановив, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо захисту порушеного права на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Оскільки позивачка відноситься до кола осіб, які мають право на отримання даного підвищення до пенсії, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неправомірність дій відповідача, який згідно із Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою Пенсійного фонду України від 30.04. 2002 року здійснює перерахунок підвищення до пенсії.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті ст. 6 «Про соціальний захист дітей війни» в редакції 2004 року поновили свою дію у 2007 році з 9. 07. 2007 року, у 2008 році з 22. 05. 2008 року на підставі рішень Конституційного Суду України якими зупинення ст.6 Закону та викладення її в новій редакції визнано неконституційними від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року ОСОБА_1 має право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, тому суд першої інстанції зобов»язав здійснити щомісячну виплату підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за відповідний період з урахуванням виплачених сум.

Відсутність конкретного механізму фінансування витрат, пов»язаних із забезпеченням даного виду соціального захисту осіб, не може бути підставою для позбавлення позивача на отримання зазначеної допомоги, реалізація якої є обов»язком держави, тому посилання апелянта на відсутність коштів та достатньо врегульованого порядку не може бути взята до уваги.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги його законності не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 304-1, 307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу начальника управління Пенсійного фонду України в місті Калуші відхилити.

Постанову Калуського міськрайонного суду від 7 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_3