АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-1356/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2010 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Деревянка О.Г.

суддів - Красвітної Т.П., Осіяна О.М.

при секретарі - Горобець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2009 року та додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2009 року

за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної філії Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» про стягнення заробітної плати за час невиплати розрахунку при звільненні, а також затримання заробітної плати, зміну підстав звільнення, моральної шкоди -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду із первинним позовом до Дніпропетровської обласної філії Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» про стягнення заробітної плати за час невиплати розрахунку при звільненні, а також затримання заробітної плати, про зміну підстав звільнення, стягнення моральної шкоди. Згідно уточнених позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що з 02 вересня 2004 року працювала у відповідача на посаді начальника Новомосковського відділення ДОФ АКБ «Укрсоцбанк».

31 липня 2007 року написала заяву про звільнення за власним бажання з 20.08.2007 року, яка була прийнята та зареєстрована відповідачем, але наказом № 596-п від 05 вересня 2007 року її було звільнено за п. 4 ст. 40 КЗпП України, «у звязку з відсутністю на робочому місці з 20 серпня по теперішній час», (а.с.61)

Вважаючи звільнення за прогул незаконним, позивачка просила суд змінити формулювання звільнення на звільнення за власним бажання, стягнути на її користь заробітну плату затриману та невиплачену при звільненні у розмірі 7791 грн., моральну шкоду 50 000 грн., витрати, що повязані з її звільненням у сумі 1699 грн.45 коп., та витрати на правову допомогу 500 грн..

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2009 року ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 27 листопада 2009 року з ОСОБА_2 на користь держави стягнуто витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 7,50 грн. та судовий збір 51 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить апеляційний суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, про задоволення позову, посилаючись на те, що суд неповно зясував обставини справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи.

Перевіривши матеріали заяви, законність та обгрунтованість рішення суду в межах Доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судців вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що її звільнення здійснено відповідачем у відповідності з діючим законодавством, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Із матеріалами справи вбачається, що наказом № 141-п від 02.09.2004 року ОСОБА_2 прийнята на посаду начальника Новомосковського відділення Дніпропетровського обласної філії АКБ «Укрсоцбанк».

Наказом № 596-п від 05 вересня 2007 року ОСОБА_2 звільнена роботи згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул). ( а.с.39)

Наказом № 678-п від 17 жовтня 2007 року відповідачем скасовано наказ № 596-п від 05 вересня 2007 року, та цим же наказом звільнено ОСОБА_2 за ст. 38 КЗпП України, а саме за власним бажанням, при цьому зазначивши, що це звільнення з 20.08.2007 року, (а.с.39)

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 отримала трудову книжку у відповідача 11 вересня 2007 року.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.. 116 КЗпП України. В частині другій цієї статті зазначено, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України за № 58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованої Мінюстом України за. № 110 від 17.08.1993 року, власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необхідним, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови позивачці у задоволенні позовних вимог щодо виплати середнього заробітку у звязку з затримкою видачі трудової книжки, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу скасувати. Постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Оскільки відповідач затримав видачу позивачці трудової книжки, з відповідача на підставі ч. 4 ст. 235 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, що складає 1728 грн.54коп., виходячи з середньоденного заробітку позивачки 78,57 грн. та 22 дня затримки (22 х 78,57 грн.= 1728,54 грн.).

Несвоєчасне отримання позивачкою при звільненні трудової книжки порушило її законні права, призвели до втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, чим спричинено моральні страждання, тому враховуючи обставини справи колегія суддів вважає необхідним відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди у розмірі 500 грн. На користь позивачки з відповідача підлягає стягненню виграти на правову допомогу у розмірі 500 грн. (а.с.7)

За таких обставин, колегія судців вважає необхідним скасувати додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2009 року, яким з позивачки стягнуто на користь держави судові втрати.

Питання щодо внесення виправлень до судового рішення, відповідно до вимог ст.. 219 ЦПК України суд може вирішити з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі шляхом постанови ухвали, тому підстави для ухвалення додаткового рішення з цього питання відсутні.

З Дніпропетровської обласної філії Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на користь держави підлягає стягненню судовий збір 51 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.

В іншій частині висновки суду достатньо, обгрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін та свідків, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, в решті рішення суду від 23 вересня 2009 року колегія суддів вважає необхідним залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303,307, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2009 року в частині відмови ОСОБА_2 у стягнення середнього заробітку у звязку з утриманням видачі трудової книжки, моральної шкоди скасувати.

Додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2009 року скасувати в повному обсязі.

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення середнього заробітку у звязку з утриманням видачі трудової книжки, моральної шкоди, правової допомоги задовольнити частково.

Стягнути з Дніпропетровської обласної філії Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки 1728 грн. 54 коп., моральну шкоду 500 грн., витрати на правову допомогу 500 грн., а всього 2728 грн.54 коп.

Стягнути з Дніпропетровської обласної філії Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на користь держави судовий збір 51 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.

В решті рішення суду від 23 вересня 2009 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді