Справа №22-ц-3894/10 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Жмаки В.Г.,

суддів - Сибільової Л.О., Дубровної В.В.

з участю секретаря судового засідання Федини Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26 липня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до міського голови м. Тростянець ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 26 липня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті її позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки, яка підтримала скаргу з мотивів, в ній викладених, відповідача, який заперечує проти скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 у квітні 2010 року звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що влітку 2006 року на підставі рішення загальних зборів мешканців будинку та рішення Тростянецької міської ради був відключений від централізованого опалення будинок по вул. Горького, 53 в м. Тростянець, в якому вона проживає в належній їй квартирі № 34. У звязку зі скрутним матеріальним становищем вона, інвалід 1 групи, не змогла установити в квартирі індивідуальне опалення та газовий лічильник, що позбавило її можливості в повному обсязі користуватись житлом, призвело до перевитрат електроенергії. Вона неодноразово зверталась до міської ради і міського голови м. Тростянець ОСОБА_2 з проханням допомогти у підключенні газу до її квартири, але їй неодноразово було відмовлено, лише виділено 250 гр. на встановлення газового лічильника.

Відсутність тепла в квартирі призвело до того, що через сирість на стінах зіпсувалися шпалери та значно погіршилось її здоровя.

Просила стягнути з міського голови м. Тростянець ОСОБА_2 на її користь 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної душевними стражданнями, яких зазнала через значне погіршення її самопочуття та пошкодження її майна.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала доказів тому, що внаслідок неправомірних рішень, дій чи бездіяльності відповідача їй була заподіяна моральна шкода.

Цей висновок суду узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23 квітня 2003 року належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 та будинок по вул. Набережній, 8 в м. Тростянець. Зареєстрована вона в будинку по вул. Набережній, 21-а.

Рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 21 червня 2006 року № 630 згідно рішення загальних зборів мешканців будинку від 25 травня 2006 року ухвалено відключити будинок по вул. Горького, 53 від централізованого опалення та надано дозвіл на влаштування індивідуального газового опалення квартир.

9 жовтня 2006 року позивачка звернулась до Тростянецької міськради з заявою про надання дозволу на облаштування у її квартирі індивідуального опалення, і такий дозвіл їй було надано рішенням виконкому №974 від 18 жовтня 2006 року.

02 жовтня 2006 року позивачка зверталась до міського голови ОСОБА_2 із заявою про надання допомоги на улаштування індивідуального опалення у звязку із її скрутним майновим станом, і їй була надана 21 листопада 2006 року матеріальна допомога в сумі 250 грн.

20 листопада 2006 року ОСОБА_1 зверталась до міського голови з заявою про проведення індивідуального опалення до належної їй на праві власності квартири за рахунок міської ради. 13 грудня 2006 року їй була надана відповідь про відсутність на це коштів в міському бюджеті.

26 січня 2007 року позивачці було рекомендовано для вирішення питання газопостачання до квартири укласти договір з підрядною організацією на виконання робіт по встановленню газового лічильника.

27 серпня, 24 вересня та 8 жовтня 2007 року позивачка зверталась до міського голови з заявами про допомогу у встановленні газового лічильника, підключення газової плити до газопостачання, з приводу чого їй були надані відповіді про відсутність у міської ради коштів у 2007 році на надання матеріальної допомоги.

Позивачка не оспорювала відключення її квартири від газопостачання. Її квартиру було підключено до газопостачання у липні 2008 року.

В засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не спростувала того, що в належній їй квартирі АДРЕСА_2 проживає інша особа, квартира обладнана індивідуальним опаленням за її кошти, вона проживає за іншою адресою - по вул. Горького, 37, що підтверджується і змістом її особистих заяв до міської ради (а.с.95- 99).

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Докази тому, що відповідач допустив незаконні рішення, дії чи бездіяльність відносно позивачки і цим порушив її права чи заподіяв моральну шкоду, в справі відсутні.

Зокрема, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що відсутня вина відповідача у несвоєчасному підключенні газопостачання до квартири позивачки.

Вказане рішення суду узгоджується і з положеннями ст. ст. 319, 322 ЦК України щодо зобовязання власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, та щодо того, що власність зобовязує.

Відсутні у справі і докази тому, що відносно позивачки відповідачем були порушені вимоги Закону України «Про звернення громадян».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач знущався над нею, зверхньо та байдуже ставився до неї, не грунтуються на доказах в справі. Суд зробив вірний висновок про відсутність підстав вважати поведінку відповідача протиправною та незаконною.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Обставини, на які посилається позивачка, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали об'єктивну оцінку.

Рішення суду першої інстанції узгоджується з доказами, наявними у справі, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26 липня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді