Автозаводський районний суд м.Кременчука
Справа № 2- 1576/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2010 року

Автозаводський районний суд м. Кременчука, Полтавської області в складі:

головуючого судді Савічева В.О.

при секретарі Галайді О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного банку «Трансбанк» про дострокове розірвання договору депозитного вкладу та стягнення суми вкладу,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного комерційного банку «Трансбанк» про дострокове розірвання договору депозитного вкладу та стягнення суми вкладу.

В своїй позовній заяві вказував, що 26.09.2008 року за № 0143 між ним та Акціонерним комерційним банком «Трансбанк» був укладений депозитний договір, за умовами якого він прийняв на себе зобов'язання передати на банківський вклад з 26.09.2008 року до 28.03.2009 року суму у розмірі 102 000 гривень.

05.12.2008 року за №0143 між позивачем та Акціонерним комерційним банком «Трансбанк» був укладений депозитний договір, згідно якого ОСОБА_1 на депозитний рахунок Акціонерного комерційного банку «Трансбанк» було внесено суму 5000 грн., згідно якого термін дії договору закінчується 7 березня 2009 року.

07.04.2009 року депозитні договори № 0143 на суму 102 000 грн. та №0143 на суму 5000 грн. було пролонговано на термін з 07 квітня 2009 року до 07 вересня 2009 року.

По закінченню терміну дії договорів посилаючись на те, що в нього у зв'язку з певними життєвими обставинами виникла гостра потреба в грошових коштах позивач звернувся до банку з проханням повернути кошти внесені ним на депозитний рахунок та відповідні відсотки, але відповідач умови договору не виконав, суму вкладу не повернув, надавши при цьому листа від 20.10.2009 року № 053/24-24.

Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме: зобов»язати АКБ «Трансбанк» відділення філії АКБ «Трансбанк» повернути вклад за договором № 0143 у розмірі 102 000 гривень та за договором №0143 у розмірі 5 000 гривень з нарахованими відсотками 8466 грн., повернути сплачене держмито 8,50 грн. та витрати на ІТЗ 120 грн., а також стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача АКБ «Трансбанк» в судове засідання повторно не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлений був належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомляв.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 26.09.2008 року за № 0143 між ним та Акціонерним комерційним банком «Трансбанк» був укладений депозитний договір, за умовами якого він прийняв на себе зобов'язання передати на банківський вклад з 26.09.2008 року до 28.03.2009 року суму у розмірі 102 000 гривень.

05.12.2008 року за №0143 між позивачем та Акціонерним комерційним банком «Трансбанк» був укладений депозитний договір, згідно якого ОСОБА_1 на депозитний рахунок Акціонерного комерційного банку «Трансбанк» було внесено суму 5000 грн., згідно якого термін дії договору закінчується 7 березня 2009 року.

07.04.2009 року депозитні договори № 0143 на суму 102 000 грн. та №0143 на суму 5000 грн. було пролонговано на термін з 07 квітня 2009 року до 07 вересня 2009 року.

По закінченню терміну дії договорів посилаючись на те, що в нього у зв'язку з певними життєвими обставинами виникла гостра потреба в грошових коштах позивач звернувся до банку з проханням повернути кошти внесені ним на депозитний рахунок та відповідні відсотки, але відповідач умови договору не виконав, суму вкладу не повернув, надавши при цьому листа від 20.10.2009 року № 053/24-24.

Станом на дату подання цього позову відповідач продовжує користуватися вкладом позивача, а за цих обставин діють умови, передбачені п.2.2.2 Договору, тобто відповідач повинен нараховувати 10 % річних за суму неповернутого вкладу,

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 526 ЦК України визначає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Ч.1 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу, або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строкового вкладу). Ця угода між банком та клієнтом є видом договірних зобовязань і тому за порушення зобовязання однією стороною вона повинна відповідати за нормами ЦК України.

Таким чином, суд вважає, що відповідач неправомірно відмовляє позивачу у поверненні грошових коштів (депозиту), чим грубо порушує її права та законні інтереси, що гарантуються Конституцією України.

Так, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст. 22 Конституції України передбачено, що конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані.

Крім того, розглядаючи спірні правовідносини в площині застосування Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд зважає на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на недопустимість порушення прав людини та мирне володіння належним її майном.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції «Кожна фізична ...особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відмовляючи у поверненні банківського вкладу, відповідач тим самим позбавляє позивача права на мирне володіння своїм майном, тобто втручається у її право власності, при цьому доказів на виправданість такого втручання, зокрема для суспільного інтересу або досягнення легітимної мети відповідачем суду не надано, як, зокрема, і інших обґрунтованих заперечень на позовну заяву.

За таких підстав, суд вважає, що позов в частині стягнення вкладів за депозитними договорами підлягає задоволенню.

В частині вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд вважає необхідним відмовити, оскільки діючим законодавством за обставин викладених в позовній заяві стягнення моральної шкоди не передбачено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 41 Конституції України, ст.ст. 2, 15, 16, 525, 526, 629, 1060 Цивільного кодексу України, 14, 5759, 88, 208, 209, 212 215, 218, 223,224-228,233 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з АКБ «Трансбанк» відділення філії АКБ «Трансбанк» на користь ОСОБА_1 вклад за договором № 0143 у розмірі 102 000 гривень та за договором №0143 у розмірі 5 000 гривень з нарахованими відсотками 8466 грн., повернути сплачене держмито 8,50 грн. та витрати на ІТЗ 120 грн..

Стягнути з Акціонерного комерційного банку «Трансбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 1061,50 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти діб з дня проголошення та апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти діб з дня подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду після розгляду заяви про перегляд заочного рішення, якщо воно не буде скасоване.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження, апеляційної скарги у випадку їх спільного чи окремого неподання або розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області, якщо рішення не скасовано.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом після подання заяви про перегляд рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: