АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 ( 3 ) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Соколан Н.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л. В.

суддів - Соколан Н.О., Михайлів Л. В.

при секретарі Бондарі Ю. А.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ВАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, і просив стягнути з відповідача на його користь 173 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому професійним захворюванням.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 листопада 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_4 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн.

В апеляційній скарзі ВАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права; судом не встановлено наявність та ступінь вини відповідача, адже позивач працював на декількох підприємствах у шкідливих умовах; не враховано, що шкідливі умови праці законодавчо дозволені; помилково застосовані положення ст.ст. 153 та 237' КЗпП України, які не поширюються на спірні правовідносини; не обґрунтовано розмір моральної шкоди; по справі не було проведено медико-соціальної експертизи для встановлення факту отримання позивачем моральної шкоди та не було допитано позивача для визначення розміру такої шкоди; не була застосована позовна давність; суд стягнув завищені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В запереченнях представник позивача просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працював з 09.10.2000 року підземним кріпильщиком, черговим електрослюсарем з ремонту устаткування на шахтах «Октябрська» та «Родина» у відповідача ВАТ«Кривбасзалізрудком», 26.02.209 року був звільнений у звязку з виходом на пенсію.

Висновком МСЕК від 04.07.2007 року йому було первинно встановлено 55 % втрати професійної працездатності та ІІІ група інвалідності, при повтрних переоглядах ступінь втрати працездатності залишився незмінним.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що Актом розслідування хронічного професійного захворювання №8 від 08.06.2007 року (а.с.19-22) встановлено, що винним у виникненні хронічного професійного захворювання позивача є ВАТ «Кривбасзалізрудком», яке допустило порушення ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», що спростовує доводи апеляційної скарги про недоведеність вини підприємства у виникненні професійного захворювання.

Доводи відповідача про незаконність стягнення моральної шкоди на користь позивача є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про відшкодування моральної шкоди ВАТ «Кривбасзалізрудком» відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні без виклику позивача у судове засідання, підтверджений виписними епікризами, відповідно до яких ОСОБА_4 періодично звертався до медичних закладів за допомогою у звязку з отриманим професійним захворюванням. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 04.07.2007 року встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Оскільки актом розслідування нещасного випадку та висновками МСЕК не зазначено, коли саме позивач отримав відповідний процент втрати професійної працездатності, доводи апеляційної скарги щодо неврахування часу роботи позивача у шкідливих умовах на підприємствах відповідача не може бути прийнято до уваги, оскільки не підтверджується доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування позовної давності не ґрунтуються на законі, оскільки строки позовної давності на звернення потерпілого із заявою про відшкодування моральної шкоди законом не передбачені.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд не врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманою позивачем професійного захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що наступили, а також наявність вини позивача у нещасному випадку, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача з 30 000 до 26 000 грн.

Крім того, рішенням суду першої інстанції з позивача були стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн., в той час як згідно п. 10 Порядку оплати витрат з інформаційно-техничного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розміру і Наказу Державної Судової адміністрації України № 78 від 03. 08. 2006 р. «Про механізм перерахування коштів для оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ» по справі про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя слід сплатити витрати в розмірі 15 грн. Тому розмір стягнутих витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді першої інстанції пілягає зменшенню з 37 грн. до 15 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 листопада 2010 року в частині стягнутого розміру моральної шкоди змінити, зменшивши його з 30 000 грн. до 26 000 грн. Зменшити розмір стягнутих витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з 37 грн. до 15 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: