13.10.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-7128/2010 р. Головуючий в І інстанції Категорія: 57 ОСОБА_1
Доповідач: Вадзінський П.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня місяця 13 дня колегія суддів судової плати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Капітан I.A.

Суддів: Колісниченка А.Г.

ОСОБА_2

при секретарі: Валігурській Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 вересня 2010 р. в справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона про спонукання до виконання певних дій,

встановила:

У серпні 2010 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позивач зазначав, що відповідно до Закону України від 18.11.2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» він є дитиною війни. Ст. б зазначеного вище Закону дає йому право на щомісячну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яку він не отримує.

Просив відновити пропущений строк звернення до суду з січня 2006 р., зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона (далі - Управління) виконати нарахування та виплату щомісячної соціальної допомоги за 2006-2009 роки у сумі 5135 грн. та забезпечити її виплату в 2010 р.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 вересня 2010 р. позов ОСОБА_3 задоволено. Зобов'язано відповідача зробити перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_3 на 30% мінімального розміру пенсії за віком за періоди з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р. по 08.09.2010 р.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 вересня 2010 р. та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність судового рішення, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачі отримують пенсію за віком та належать до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. (в редакції 2004 р.) дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким змінено редакцію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялася і будь- які обмеження щодо її застосування не| встановлювалися.

Отже, відповідач повинен був діяти у відповідності з приписами діючої нормі! ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 р., нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р. по 08.09.2010 р.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо

протиправності бездіяльності відповідача та покладення на нього обов'язку провести] підвищення пенсії позивачам за вказані періоди.

Зокрема, не заслуговують на увагу посилання на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008р. та відсутність поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової

величини для вказаного підвищення пенсії, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 3

Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям

війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими

нормативно-правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України.

Розмір же мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими

ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював

інший розмір, немає.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни судом апеляційної інстанції до уваги неї приймаються, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору. Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню для виконання покладених на нього обов'язків виходять за межі заявлених вимог. Також не приймаються до уваги доводи апелянта щодо можливого нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки суд не приймав рішення про проведення виплат з власних джерел| фінансування останнього.

Оскільки суд першої інстанції в резолютивній частині рішення не зазначив розмірі підвищення пенсії та норму закону, відповідно до якої повинно здійснюватись таке підвищення, колегія суддів вважає за необхідне доповнити рішення вказівкою про таке.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджена належними доказами, висновків суду не спростовує та не містить в собі посилання на норми матеріального закону, які заслуговували б на увагу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 вересня 2010 року залишити без змін, доповнивши резолютивну частину після слів «на 30% мінімального розміру пенсії за віком» словами: «з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

Згідно з оригіналом: суддя підпис