ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-554/10
провадження № Б/Н 443
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2010 р.Дарницький районний суд м.Києва в складі cудді Вовка Є.І., при секретарі Сокуренко Н.Г., в приміщенні Дарницького районного суду м.Києва, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Державної акціонерної компанії „Хліб України" про скасування наказу та поновлення на роботі, третя особа ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

2.06.2009р. позивач звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до відповідача, в якому просив:

-скасувати наказ №153-к від 23.04.2009р. про звільнення ОСОБА_2 з посади директора дочірнього підприємства ДАК „Хліб України" „Ічнянське хлібоприймальне підприємство" Чернігівської області;

-поновити ОСОБА_2 на посаді директора дочірнього підприємства ДАК „Хліб України" „Ічнянське хлібоприймальне підприємство" Чернігівської області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач, зокрема, вказав, що 9 грудня 2008 року між ним та відповідачем був укладений контракт №09- 10/206 строком до 9 грудня 2009 року, відповідно до якого він, позивач, працював на посаді директора дочірнього підприємства ДАК „Хліб України" „Ічнянське хлібоприймальне підприємство" Чернігівської області, з якої був незаконно, необгрунтовано та безпідставно, в порушення умов трудового контракту, зокрема п.7.3, та положень Кодексу законів про працю України, звільнений за наказом відповідача №153-к від 23.04.2009р.

Під час судового розгляду справи представник позивача підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов.

У письмових запереченнях відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 46-49). Вказував, що при звільненні позивача не були порушені умови контракту та правові норми, в тому числі ті, які містяться в Кодексі законів про працю України, оскільки позивач був звільнений згідно з рішенням компетентного органу, за негативними наслідками перевірки господарської діяльності вказаного дочірнього підприємства. Не заперечував, що вказаний контракт був укладений між сторонами.

Дослідивши та проаналізувавши наведенні данні, письмові пояснення представника відповідача, а також копії: паспорту позивача; статуту

Державної акціонерної компанії „Хліб України"; контракту на управлінню підприємством від 9 грудня 2008 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем Державною акціонерною компанією„Хліб України"; довідки - акту про перевірку окремих питань фінансово- господарської діяльності на дочірньому підприємстві ДАК „ХлібУкраїни'„Ічнянське хлібоприймальне підприємство" від 30березня 2009 року; листа та наказу відповідача №153-к від 23.04.2009р. про звільнення ОСОБА_2 з посади директора дочірнього підприємства ДАК „Хліб України" „Ічнянське хлібоприймальне підприємство" Чернігівської області, а також всі інші матеріали справи, суд встановив наступні факти:

9 грудня 2008 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем Державною акціонерною компанією „Хліб України" був укладений Контракт на управління підприємством (далі Контракт) строком до 9 грудня 2009 року, відповідно до якого позивач, працював на посаді директора дочірнього підприємства ДАК „Хліб України" „Ічнянське хлібоприймальне підприємство" Чернігівської області, з якої був звільнений до закінчення терміну дії Контракту за наказом відповідача №153-к від 23.04.2009р., з формулюванням - за одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником підприємства відповідно до п.1 ст.41 КЗпП України, на підставі акту про перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності на дочірньому підприємстві ДАК „Хліб України" „Ічнянське хлібоприймальне підприємство" від ЗО березня 2009 року; акт про перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності на дочірньому підприємстві ДАК „Хліб України" „Ічнянське хлібоприймальне підприємство" від ЗО березня 2009 року не містить конкретних даних про одноразове грубе порушення трудових обов'язків ОСОБА_2;

акт про перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності на дочірньому підприємстві ДАК „Хліб України" „Ічнянське хлібоприймальне підприємство" від 30 березня 2009 року, зокрема, містить інформацію про те, що станом на 1.02.2009 року дебіторська заборгованість у порівнянні з початком року зменшилась на 190,4 тис.грн., а кредиторська відповідно зменшилась на 500,4 тис.грн.;

у вказаному Контракті, зокрема, міститься п.7.3, яким передбачені випадки, в яких керівник може бути звільнений з посади, а Контракт розірвано з ініціативи Власника до закінчення терміну його дії, зокрема, у випадку одноразового

грубого порушення Керівником законодавства чи обов'язків передбачених контрактом та Статутом підприємства.

З положень ст.21 Кодексу законів про працю України вбачається, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підлягання у внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

З положень ст.24 Кодексу законів про працю України вбачається, що Трудовий договір укладається в письмовій формі при укладенні контракту. Укладення трудового договору оформляється наказом чи Розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до положень ст.36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору є:

1)угода сторін;

2)закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення;

3)призов або вступ працівника на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу;

4)розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45);

5)переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду;

6)відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці;

7)набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання : випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи;

8)підстави, передбачені контрактом.

Відповідно до положень ст.40 Кодексу законів про працю України, Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

1)змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

2)виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці;

3)систематичного невиконання працівником без поважних, причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення;

4)прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

5)нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності;

6)поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу;

7)появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння;

8)вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить

накладення адміністративного стягнення або застосування громадського впливу.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за згодою, на іншу роботу.

Відповідно до положень ст.41 Кодексу законів про працю України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках:

1)одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами;

1-1) винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати;

2)винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу;

3)вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. .

Жодна з вищенаведених умов дострокового припинення вказаного Контракту, як і будь-яка інша причина яка вказана в п.7.3 вказаного контракту, конкретно та обгрунтовано не була наведена в наказі Державної акціонерної компанії „Хліб України" №153-к від 23.04.2009р. про звільнення ОСОБА_2 з посади директора дочірнього підприємства ДАК „Хліб України" „Ічнянське хлібоприймальне підприємство" Чернігівської області, як не було наведено таких причин і представником відповідача. Більш того, акт про перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності на дочірньому підприємстві ДАК „Хліб України" „Ічнянське хлібоприймальне підприємство" від 30 березня 2009 року, посилання на який огульно зазначено в наказі як підстава звільнення позивача, зокрема, містить і відомості про покращення фінансового стану дочірнього підприємства станом на 1.02.2010 року, що суперечить обгрунтуванню заперечень відповідача проти позову.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до положень ст.43 Конституції України: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст. 233, 235 КЗпП України, пріоритет норм Конституції над нормами всіх інших актів, пріоритет норм спеціальних законів над загальними, а також норм закону над іншими актами, суд вважає, що твердження відповідача щодо законності звільнення позивача на підставі вказаного наказу, який містить огульне посилання на одноразове грубе порушення ним трудових обов'язків, є необгрунтованими, незаконними та безпідставними, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Суд вважає, що відповідно до положень ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі належить стягнути з відповідача у доход держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати наказ №153-к від 23.04.2009р. про звільнення ОСОБА_2 з посади директора дочірнього підприємства ДАК „Хліб України" „Ічнянське хлібоприймальне підприємство" Чернігівської області.

Поновити ОСОБА_2 на посаді директора дочірнього підприємства ДАК „Хліб України" „Ічнянське хлібоприймальне підприємство" Чернігівської області.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 17 грн., витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. стягнути з Державної акціонерної компанії „Хліб України" на користь держави.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ