АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів Кулянди М.І., Галичанського А.Д.

при секретарі Максимюк В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2009 року,

встановила:

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина.

Посилалась на те, що їх спільний син ОСОБА_3 досяг повноліття і є студентом радіотехнологічного відділення Чернівецького політехнічного коледжу денної форми навчання і потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_2 матеріально забезпечений, має постійне джерело доходу.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, до досягнення сином 23 річного віку.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2009 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення ним 23 річного віку, починаючи з 3 серпня 2009 року.

На дане рішення суду ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу на предмет його зміни в частині стягнення аліментів не на користь ОСОБА_1, а на користь повнолітнього сина ОСОБА_3 до закінчення навчання, тобто до 01.07. 2010 року.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача на користь повнолітнього сина у частці від заробітку на період його навчання, але не пізніше досягнення сином віку 23-х років, судом першої інстанції до даних правовідносин вірно застосовано норми матеріального права, які їх регулюють.

Відповідно до вимог ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання І у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що син сторін ОСОБА_2 навчається на радіотехнологічному відділенні Чернівецького політехнічного коледжу денної форми навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги.

За своїм матеріальним становищем ОСОБА_1 не має змоги сама надавати допомогу синові на період навчання.

Відповідач є працездатним, має постійний заробіток, інших повнолітніх дітей на своєму утриманні не має, тому він в змозі також надавати синові допомогу на період його навчання.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року аліменти в звязку з навчанням стягуються на користь дітей.

Вказаного суд першої інстанції не врахував, а зазначив про стягнення аліментів на користь позивачки, а не повнолітнього сина. Тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Колегія суддів вважає, що рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2009 року в частині особи на користь якої стягуються аліменти змінити з ОСОБА_1 на ОСОБА_3

Доводи апелянта про необхідність зміни рішення суду шляхом вказівки на дату закінчення навчання спростовуються ч.2 ст.199 СК України якою передбачено, що право на утримання аліментів припиняється у разі припинення навчання.

Вимога апелянта про необхідність визначення моменту з якого почати стягнення аліментів протирічить ст. 201 СК України, в якій зазначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. 191 СК України, яка передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2009 року в частині особи на користь якої стягуються аліменти змінити з ОСОБА_1 на ОСОБА_3.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно