Розівський районний суд Запорізької області
Справа №2-201
РІШЕННЯ

26 травня 2010 року смт Розівка

Російський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді КушТ.М.,

при секретарі судового засідання Довбні Ю.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в .залі Розівського районного суду Запорізьк області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі частини 3 статті 209 ЦГЖ України в судовому засіданні 26 травня 2010 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

22 березня 2010 року Г'орбачB.C.. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому зазначив, що з травня 2008 року по листопад 2009 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, ОСОБА_4, 01 всресня ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого позивач сплачує відповідачу щомісячно грошові кошти в сумі 1000 грн.. Рішенням Розівського районного суду Запорізької області в 26 червня 2009 року з нього на користь ОСОБА_2 (Г'орбач) 0.0. стягнуто аліменти на її утримання розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення їх спільною дитиною віку трьох років. Між тим. на теперішній час його матеріальний стан змінився в бік погіршення, оскільки з лютого 2010 року він був звільнений з роботи. Разом з тим, перебуваючи у скрутному матеріальному становищи повинен виконувати свої обовязки щодо погашення декількох кредитів. На підставі ст.192 Сімейно кодексу України (далі за текстом - СК України) просив суд зменшити розмір аліментів, які сплачують ним на утрїтання дитини, з 1000 грн. до 250 грн..

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 потримав заявлені вимоги по тих самих підставах, які ним були зазначені в позовній заяві, надавши судові відповідні пояснення. Додатково позивач повідомив що на час розгляду справи він офіційно не працевлаппувався, дане питання ним буде вирішено лише після зменшення розміру аліментів, які він сплачує на утриманий неповнолітньої дитини. Починаючії з часу звільнення з останнього місця роботи, джерелом його доходів є заробітки від виконані різноманітних робіт за наймом, розмір яких на місяцяць приблизно становить 1000 - 1500 грн.. Такі доходи не дозволяють йому належним чином сплачувати аліменти , виконувати кредитні зобовязання, також забезпечувати своє проживання.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідані позов не визнала, посилаючись на те, позивач ОСОБА_3 навмисно звільнився з роботи з метою подальшої несплати аліментів як на утримання їх спільної дитини, так і на її утримання. Разом з тим, наявність зобовязань за кредитними договорами не звільняє позивача від сплата аліментів на утримання дитини та не є підставою для зменшення їх розміру, оскільки утримання дитини до її повноліття с обовязком відповідача. Переважна більшість кредитних зобовязань виникли у позивача ще до часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, решта кредитних зобовязань позивачем набута з метою особистого збагачення та з метою ухилення від сплати аліментів на утримання дитини.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку наявним доказам, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені такі факт та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, шо сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з ухвалою Розівськот районного суду Запорізької області від 15 січня 2009 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 щомісячно, починаючи з квітня 2009 року, у розмірі 1000 грн..

Згідно з рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 26 червня 2009 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення їх спільною дитиною віку трьох років.

Рішення суду набрало законної сили й сторонами у встановленому законом порядку не оскаржуватись.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено зміну розміру аліментів, визначеного, зокрема, за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі, зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них.

Така ж позиція викладена й у п.23 постанови Пленуму Верховною Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

З пояснень сторін і матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював у ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» та 08 лютого 2010 року був звільнений за власним бажанням. На теперішній час офіційно не прапевлаштувався, постійного заробітку не має. Разом з тим джерелом доходів позивача є заробітки від виконання різноманітних робіт за наймом, розмір яких на місяць перебуває в межах 1000 -1500 грн..

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що матеріальне становище платника аліментів позивача ОСОБА_1 змінилося у бік погіршення, а тому розмір аліментів підлягає певному зменшенню.

Задовольняючи вимоги позивача частково, суд враховує наступне.

Посилання позивача на те, що він сплачує аліменти на користь відповідача на її Утримання, здійснює внески за кредитними договорами, як на обставини, що підтверджують зміну йог матеріального становища, є неспроможними.

Так, позивач ОСОБА_1, як платник аліментів, не позбавлений права на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягнуто з нього на користь відповідача ОСОБА_5 на їхї утримання, й своїм правом скористався.

Що стосується сплата аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то згідно зі ст.180 СК України це є обовязком позивача, а їх розмір визначено судовим рішенням, яке набрало законної сили і сторонами у встановленому законом порядку не оскаржувалось.

Не може бути підставою для зменшення розміру аліментів й така обставина, як здійснення позивачем внесків за кредитними договорами, оскільки, переважна більшість кредитних зобовязані виникли у позивача ще до часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, що свідчить про відсутність змін йото матеріального стану. Навіть наявність кредитного зобовязання, яке виникло у позивача після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, не є обставиною, що підтверджує зміну його матеріального становиша. До того ж, за матеріалами справи вбачається, що річний сірок кредитного договору від 13 березня 2009 року закінчився, але позивач не надав відомостей про наявність своєї заборгованості по виплаті кредиту на час розгляду даної справи.

Слід зазначити, шо хоча позивач й офіційно не прадевлаппованнй, проте на даний час отриму є дохід в розмірі 1000 -1500 грн. щомісяця, що дозволяє йому виконувати належним чином свій обовязок щодо утримання дитини до її повноліття шляхом сплати аліментів у зменшеному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.192 СК України, сг.ст.10,11,60,209,212-215,218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі ухвали Розівського районного суду Запорізької області від 15 січня 2009 року з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 Вячеславовнча, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1000 (однієї тисячі) гривень до 700 (семисот) гривень заробітку (доходу).

В задоволенні позову ОСОБА_3 в Іншій частіші, - відмовиш.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції - Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеяяшйкої скарги або шляхом подання в 10-деиний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя: Т.М. Кущ