Крюківський районний суд м.Кременчука
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2010 року Крюківський районний суд міста Кременчука, Полтавської області, в складі:

Головуючого судді - Демиденка І.О.,

При секретарі - Коптяєвій Ю.О.,

За участю представника позивача ПАТ « Приватбанк» - ОСОБА_1,

За участю представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ПАТ КБ « Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на його користь 8883,77 доларів США, штрафу в сумі 6014,89 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а саме автобус пасажирський марки DALMLER, 2001 року випуску, д/н НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на праві власності. Передати предмет застави в заклад ПАТ КБ « Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_4 та надання банку право його продажу конкретному покупцю з правом укладення договору купівлі продажу від імені ОСОБА_4 зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ « Приватбанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати в сумі 1108,13 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, позов підтримав та пояснив, що між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № SAMDN 6499 від 02.11.2007 року на суму 25000 доларів США , зі сплатою 14% річних та з кінцевим строком повернення до 26.10.2010 року. Згідно умов договору, банк надав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 25000 доларів США, а останній, в свою чергу, зобовязувався повернути кредит до 26.10.2010 року шляхом здійснення щомісячних платежів у сумі та в строки визначені графіком погашення кредиту. Однак, ОСОБА_3 графіку погашення кредиту не дотримався та допустив прострочення платежів, внаслідок чого у нього виникла прострочена заборгованість за кредитом. Про зазначену заборгованість він повідомлявся однак борг так і не погасив. В забезпечення зобовязань ОСОБА_3 між ПАТ КБ « Приватбанк» і ОСОБА_4 було укладено договір застави на автомобіль, типу автобус пасажирський, марки DALMLER, 2001 року випуску, д/н НОМЕР_1 та договір застави на належне ОСОБА_4 майно.

Крім цього, з метою забезпечення вищевказаних зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором, було укладено договори поруки № 93823/П1 від 02.11.2007 року із ОСОБА_4,№ 93823/П2 з ОСОБА_5,№ 93823/П3 із ОСОБА_6, відповідно до яких вони зобовязувалась відповідати перед банком за всіма зобовязаннями ОСОБА_3, які випливатимуть із кредитного договору від 02.11.2007 року. У разі порушення боржником зобовязань, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до умов кредитного договору та актів цивільного законодавства, у разі прострочення боржником чергового платежу банк має право звернутися до суду з позовом про дострокове стягнення кредитних коштів. Виходячи з викладеного та беручи до уваги наявність простроченої заборгованості, банк просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку борг за кредитом в сумі 8883,77 доларів США та у звязку з порушенням умов договору - штраф в сумі 6014,89 грн. за рахунок предметів застави. Оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, відповідачі в квітні 2010 року здійснили чергові платежі на погашення боргу в сумі 100 доларів США, 1250 доларів США,295 доларів США, просить стягнути з них заборгованість з урахуванням зазначених платежів за рахунок заставленого майна. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду. При цьому враховуючи те, що звернення стягнення на предмет застави може бути здійснено банком лише при наявності заставленого майна, а боржники зазначене майно в добровільному порядку банку передавати не хочуть, просить вилучити у ОСОБА_4 заставлений автомобіль марки DALMLER, 2001 року випуску, д/н НОМЕР_1, який належить йому на праві власності та звернути на нього стягнення, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі продажу предмету застави від імені заставодавця, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, також просить надати банку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_5,ОСОБА_4 позов не визнали та в його задоволенні просили відмовити на тій підставі, що вони продовжують сплачувати щомісячні платежі та спробують погасити борг найближчим часом. Також зазначили, що до початку економічної кризи та зростання курсу долара США вони своєчасно вносили платежі та здійснювали погашення процентів. Від кредитного договору вони не відмовляються, наявність простроченої заборгованості підтверджують та продовжують здійснювати погашення кредиту, а тому в задоволенні позову просять відмовити.

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідачів ОСОБА_2 позов не визнала та в його задоволенні просила відмовити з наступних підстав. Сума боргу, яку просить стягнути представник позивача визначена без урахування останніх платежів, а саме: 27.04.2010 100 доларів США, 20.04.2010 року 295 доларів США, 29.04.2010 1250 доларів США. Після здійснення зазначених платежів уточнення позовних вимог представник позивача не надав. Що стосується штрафів, нарахованих згідно умов кредитного договору, вважає їх нарахованими безпідставно, оскільки відповідно до п. 6.6. кредитного договору, якщо боржник порушить строки платежів по будь якому із грошових зобовязань передбачених цим договором більше ніж на 120 днів,у звязку з чим банк буде змушений звернутися до суду, позичальник буде зобовязаний виплатити банку штраф у розмірі 250 грн. плюс 5% від ціни позову. Як свідчать, розрахунки заборгованості, на момент звернення до суду з позовом, ОСОБА_3 порушень строків сплати платежів більше ніж на 120 календарних днів не допускав, а тому нарахування штрафу в сумі 6014,89 грн. є безпідставним. Крім того, відповідачі щомісячно вносять платежі для погашення кредиту, що підтверджується випискою по рахунках і найближчим часом мають намір погасити кредитну заборгованість в повному обсязі та закрити кредитний договір. Виходячи з викладеного, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, представника відповідачів ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши представлені докази приходить до висновку, що позов ПАТ КБ « Приватбанк» слід частково задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 02.11.2007 року між ЗАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 93823 CRED на суму 25 000,00 доларів США, зі сплатою 14% річних та строком користування до 26.10.2010 року.

Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року, змінено тип банку з закритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство, внаслідок чого було змінено і найменування банку ПАТ КБ « Приватбанк», що підтверджується статутом ПАТ КБ « Приватбанк» затвердженим загальними зборами акціонерів від 30 квітня 2009 року та погодженим Національним банком України 15 липня 2009 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п.1.1. договору видача кредитних коштів банком здійснюється шляхом їх перерахування на картковий рахунок № 818774.

На виконання зазначеної умови, 02.11.2007 року на підставі договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти « Мікрокредит» на ім»я ОСОБА_3 було відкрито картковий рахунок, на який перераховано 25 000,00 доларів США, що підтверджується випискою з рахунку.

Згідно п.п. 1.1.,1.4,4.13 кредитного договору, ОСОБА_3 зобовязувався повернути кредит, проценти та винагороду у встановлені договором строки, але не пізніше 26.10.2010 року відповідно до графіка погашення кредиту. Погашення кредиту та процентів по вказаному договору,здійснюється шляхом внесення коштів на картковий рахунок.

Зазначеної умови договору ОСОБА_3 не дотримався, внаслідок чого, станом на травень 2009 року у нього виникла прострочена заборгованість по кредиту, що підтверджується довідкою про проведення розрахунків по кредитному договору від 02.11.2007 року за період з 05.12.2007 року по 15.03.2010 року.

Також, зазначений факт підтвердили свідки - ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є спеціалістом по кредитування та безпосередньо обслуговувала зазначений кредит. Прострочена заборгованість виникала у два етапи, так станом на травень 2009 року поточна кредитна заборгованість була погашена, але при настанні наступного, згідно графіку погашення кредиту,платежу сума необхідна для сплати не була внесена в повному обсязі, а тому знову виникла прострочена заборгованість. Наявність простроченої заборгованості також підтверджується графіком погашення кредиту. Так, станом на 05.04.2010 року заборгованість по кредиту поточна має становити 5662,95 доларів США, а згідно виписки, борг становить 8893,05 доларів США. На даний момент ОСОБА_3 в графік погашення кредиту не ввійшов, а тому прострочена заборгованість існує.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що між банком та ПАТ КБ « Приватбанк» було укладено кредитний договір на суму 25 000 доларів США. Коли виникла прострочена заборгованість з відповідачем проводилися бесіди, однак вони ніякого результату не дали. Прострочена заборгованість існує до цього часу, клієнт здійснює погашення боргу малими платежами, що вказує на те, що найближчим часок кошти повернуті не будуть. Крім того, у звязку з несвоєчасним поверненням коштів банк зазнає збитків.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового погашення частини позики, що залишилась та сплати процентів.

На момент звернення ПАТ КБ « Приватбанк» з позовом до суду заборгованість ОСОБА_3 становила 13809,48 доларів США заборгованості за кредитом, 1,16 доларів США - заборгованість по процентам, а всього заборгованість по кредитному договору без урахування штрафних санкцій - 138106,64 доларів США. Згідно уточнених позовних вимог ПАТ КБ « Приватбанк», заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором, яку він просить стягнути становить 8883,77 доларів США, з яких: 8291,86 - поточна заборгованість по кредиту, 31,81 - поточна заборгованість по процентам, 2549,90 - доларів США прострочена заборгованість по кредиту та 10,20 доларів США прострочена заборгованість по процентам. Однак, відповідно до виписки по рахунку обліку кредиту № 8919 наданої за період з 02.11.2007 року по 13.04.2010 року, залишок по кредиту та процентам на 13.04.2010 року становить 8 673,81 долар США, а не 8883,77 доларів США, як зазначає представник позивача. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем на погашення кредиту були внесені наступні суми: 20.04.2010 року 295 доларів США, 27.04.2010 року - 100 доларів США, 29.04.2010 року 1250 доларів США. Зазначені платежі представник позивача в судовому засіданні визнав, і просив стягнути борг з їх врахуванням. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що сума заборгованості ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором № 93823 CRED від 02.11.2007 року становить 7028,81 долар США ( 8673,81 100-1250-295), а тому в цій частині позов ПАТ КБ «Приватбанк» слід задовольнити частково.

Що стосується вимог ПАТ КБ « Приватбанк» в частині стягнення штрафу в сумі 6014,89 грн., суд приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 6.6. кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь якому із грошових зобовязань, передбачених дійсним договором більш ніж на 120 днів, в звязку з чим банк буде змушений звернутися до суду, позичальник зобовязаний виплатити банку штраф в сумі 250 грн. плюс 5% від суми позову. Умовою стягнення зазначеного штрафу є порушення позичальником строків платежів більш ніж на 120 днів, однак як свідчить виписка з рахунку за період з 02.11.2007 року по 13.04.2010 року та довідка про проведені розрахунки по кредитному договору, ОСОБА_9 не порушував строків платежів більше ніж на 120 днів.

Згідно п.2.2.15 позичальник зобовязується відшкодувати банку в повному обсязі витрати за надання правової допомоги юридичних фірм, адвокатів, повязаних з розглядом спорів по даному договору в судах всіх інстанцій.

Зазначені витрати можуть бути відшкодовані якщо вони документально підтвердженні, однак зазначених документів ПАТ КБ « Приватбанк» не надав, а тому зазначену вимогу суд вважає безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом, ОСОБА_9 має борг перед ПАТ КБ « Приватбанк» в сумі 7028,81 доларів США.

На забезпечення його зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено договори поруки № 93823 CRED/П1, № 93823 CRED/П2, № 93823 CRED/П3.

Відповідно до умов договорів та ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що слід стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 7028,81 доларів США.

Крім того банком 02.11.2007 року, на забезпечення зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором, з ОСОБА_4 було укладено договір застави майна та договір застави автотранспорту, що підтверджується відповідними договорами.

Враховуючи суму заборгованості, банк просить звернути стягнення на автотранспорт, а саме: автомобіль марки DALMLER, 2001 року випуску, д/н НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, Закону України « Про заставу» та п.15.8.1 договору застави автотранспорту, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмету застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки та відшкодування збитків.

Згідно ст. 590 ЦК України, у разі часткового виконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається у первісному обсязі.

На підставі п.17.12 договору застави автотранспорту у випадку порушення позичальником зобовязань за кредитним договором, заставодавець зобовязаний передати предмет застави заставодержателю в заклад за актом прийому передачі, що підписується сторонами. Враховуючи те, що зазначені дії відповідачем здійсненні не були, суд приходить до висновку, що слід передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_4 належне йому на праві власності заставлене майно, а саме: автомобіль НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 21 Закону України « Про заставу» та ч.2 п.21 договору застави, заставодержатель має право здійснити продаж предмету застави шляхом укладення договору купівлі продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що слід звернути стягнення предмет застави, а саме: автомобіль НОМЕР_2, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі продажу предмету застави від імені заставодавця, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Керуючись ст.ст. 10,60,79,88, 212 ,213,215, ЦПК України, ст.ст. 526,549,589,590,624,1050,1054 ЦК України, Закону України «Про заставу», суд, -

Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства « Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 7028,81 доларів США, за рахунок предметів застави.

Передати в заклад ПАТ Приватбанку шляхом вилучення у ОСОБА_4 належне йому на праві власності заставлене майно, а саме: автомобіль НОМЕР_2.

Звернути стягнення на предмети застави, а саме: автомобіль НОМЕР_2, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі продажу предмету застави від імені заставодавця, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням Приватбанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ПАТ « Приватбанк» 1108,13 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ « Приватбанк» - відмовити.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ І.О. Демиденко