Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа № 2-1287/2010
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 листопада 2010 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Ітріна М.В.,

при секретарі Андреєвій Ю.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (далі Банк) до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2010 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування свої вимог зазначив, що 30.08.2010 р., при зведенні «вечірньої каси» у касира відділення Банку «Новоодеське», що в м. Нова Одеса Миколаївської області, ОСОБА_2, виявлено недостачу грошових коштів в розмірі 42 340,94 грн.

Мотивуючи тим, що між Банком та ОСОБА_2 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, який вона порушила, винність її дій у заподіянні Банку збитків, шляхом привласнення цих грошей, з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП просили стягнути з відповідача вказану суму збитків та судові витрати у справі.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач заявлені вимоги Банку не визнала та просила в їх задоволенні відмовити, визнаючи наявність недостачі грошових коштів в касі, де працювала касиром, причину якої пояснити не може, але стверджує, що не укладала з позивачем договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність і не привласнювала грошові кошти з каси.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов Банку задоволенню не підлягає з таких підстав.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли працівником, відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

В силу ст. 135-1 КЗпП договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність може бути укладено за наявності одночасно двох умов: посада, яку працівник займає, або робота, яку він виконує, має бути зазначена у Переліку посад і робіт, що заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва (затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. № 477/24); виконання обовязків за посадою, виконання роботи відповідно до професії має бути безпосередньо повязане із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих працівникові цінностей.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2007 р., наказом Миколаївського регіонального управління Банку ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду експерта з 06 березня 2007 року (а. с. 13).

06 березня 2007 р., між Банком та експертом ОСОБА_2 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а. с. 11).

Судом зясовано, що робочим місцем ОСОБА_2 являвся відповідний магазин у м. Нова Одеса, де вона як представник Банку укладала кредитні договори з фізичними особами на отримання споживчих товарів.

З квітня місяця 2008 р. по лютий 2010 р. ОСОБА_2 перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Встановлено, що наказом Миколаївського регіонального управління Банку від 15 лютого 2010 р., ОСОБА_2 переведено на посаду касира-операціоніста відділення Банку «Новоодеське», що розташоване в м. Нова Одеса Миколаївської області (а. с. 15).

Зясовано, що при переведенні на вищезгадану посаду договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з відповідачем не укладався, що не оспорюється представником позивача.

30 серпня 2010 р., при зведенні «вечірньої каси» відділення Банку «Новоодеське», де касиром працювала ОСОБА_2 виявлено недостачу в сумі 42 340,94 грн (а. с. 36).

14 вересня 2010 р. ОСОБА_2 звільнено з роботи в Банку на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП (у звязку з втратою довіри (а. с. 39) .

За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ураховуючи викладене та надані сторонами докази, суд вважає, що ОСОБА_2 перебуваючи з позивачем у трудових відносинах не повинна нести повну індивідуальну матеріальну відповідальність за недостачу грошових коштів, оскільки з нею не укладений відповідний договір.

За такого, вона може нести обмежену матеріальну відповідальність в межах середнього місячного заробітку.

З пояснень ОСОБА_2 суду випливає, що під час розрахунку при звільненні з неї утримано грошові кошти в межах середньої заробітної плати, що позивачем не оспорюється.

Крім цього, за фактом викрадення грошових коштів з відділення Банку «Новоодеське» органами досудового слідства порушено кримінальну справу і на час розгляду цивільної справи жодній особі, в тому числі і ОСОБА_2 обвинувачення не предявлено, що свідчить про те, що її вина у викраденні коштів шляхом їх привласнення не доведена.

Між тим, відповідач суду пояснила, що окрім неї, доступ до її робочого місця і сейфу, де зберігались грошові кошти мала керівник відділення «Новоодеське».

Суд вважає помилковим твердження представника позивача про те, що договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність укладений з експертом ОСОБА_2 розповсюджується і на перебуванні її на посаді касира-операціоніста, оскільки це різні посади як за назвою, так і робочим місцем, а також за характером виконуваних функціональних обовязків.

Суд також не бере до уваги та вважає недостатнім доказом вини відповідача її письмове пояснення на імя керівництва Банку з приводу недостачі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий