Справа № 2-125/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2010 року м. Кілія

ійський районний суд Одеської області в складі головуючого зудді ОСОБА_1 при секретарі Єгоровій Л.І.,з участю представника г.озивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в Кілія цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до "опотан ОСОБА_4 про стягнення вартості безпідставно набутого майна та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду 09.01.2008 року з позовом до ОСОБА_5 про стягнення в порядку ст.620, ч.2 сть.1213 ЦК вартості безпідставно набутого майна в сумі 11656 грн., моральної шкоди в сумі 3000 грн. та судових витрат 795 грн ., всього 15451 грн Вказує, що 02.08.2007 року він продав ОСОБА_5 житловий будинок та земельну ділянку для його обслуговування по вул. Войкова 1 в м.Кілія Одеської області і за умовами нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу до 05.08.2007 року мав звільнити зазначений будинок та передати його покупцю, але 04.08.2007 року, приїхавши за рухомими речами, які зберігались в будинку не зміг їх забрати в зв'язку з відмовою відповідачки у їх видачі. Як зазначає позивач, частка рухомості у вигляді будівельних матеріалів протиправно була використана відповідачкою для власних потреб, меблі прийшли в негідність. Відповідно до товарознавчої експертизи, виконаної 16.08.2007 року експертом ОСОБА_6, вартість майна, опис якого здійснений експертом і яке безпідставно утримує у себе ОСОБА_5 складає 11565 грн.

В підготовчому судовому засіданні позивач факт отримання від ОСОБА_5 будь яких коштів крім зазначених в нотаріально посвідченому договорі купівлі - продажу житлового будинку не визнав. Зазначив, що відповідачка незаконно заволоділа майном його батьків, отриманим ним за спадщиною, чим завдала значної моральної шкоди .

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

ОСОБА_5 позов не визнає, вказує, що в середині липня 2007 року за оголошенням про продаж житлового будинку вона з чоловіком вперше зустрілись з подружжям ОСОБА_3 , які мали намір продати будинок по вул.Войкова № 1 в м.Кілія, набутий позивачем у спадщину

г.ісля смерті батьків. Як вказує відповідачка, за ус:-:::-: п: вартість будинку з всім майном, яке там залишилось

сторонами в розмірі 10 000 доларів США. Також було обумовлено, що протягом 10 днів ОСОБА_7 здійснить поточний ремонт чз":--.;: будинку, вивезе свої речі та дозволить вселення в будинок після оплати завдатку. ОСОБА_5 пояснює, що 23.07.2007 року ОСОБА_7 2.М. отримав завдаток в розмірі 1000 доларів США та з той же день позволив вселитися в будинок, 25.07.2007 року, ОСОБА_7 отримав ще 4 300 доларів США завдатку і між сторонами було укладене письмову угоду щодо сплати решти коштів після оформлення договору у нотаріуса па закінчення ОСОБА_7 ремонту Ч частки будинку. Як вказує відповідачка, 02.08.2007 року договір був підписаний і при нотаріусі нею сплачена решта вартості придбаного майна з розмірі 5000 доларів США ( 25000 грн) та передано ОСОБА_7 ще 300 доларів для сплати останнім податку. 07.08.2010 року ОСОБА_7 приїхав вивозити будівельне сміття, вчинив сварку з її чоловіком і вона заборонила йому з'являтися в належному вже їй житловому будинку. Зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, останній до продажу будинку мав час вивезти необхідні йому речі і вивіз їх, а те, що йому було непотрібно - залишив, при цьому отримав за них відповідні кошти.

ОСОБА_8, допитана в якості свідка за клопотанням позивача пояснила, що після смерті батьків чоловіка вони вирішили продати отриманий в спадщину житловий будинок по вул. Войкова № 1 в м.Кілія, про що дали оголошення в газеті. З пропозицією про купівлю будинку до них звернулись ОСОБА_5 з чоловіком, які, оглянувши будинок погодились на його купівлю з одночасним вселенням за 10.000 доларів США, хоча, як вказує свідок, вони мали намір продати будинок з рухомим майном за 12.000 доларів . Після внесення завдатку ОСОБА_5 з чоловіком вселились в Ч будинку, іншу Ч частку , як пояснює свідок, вона з чоловіком ремонтували та одночасно вивозили негабаритні речі , частку з яких, які їм були не потрібні - продавали. Після того, як договір був оформлений нотаріально ОСОБА_5 відмовилась впускати їх в будинок і велика кількість речей, в тому числі меблі, будівельні матеріали та запчастини залишилась в будинку

ОСОБА_9, допитана в якості свідка за клопотанням позивача пояснила, що багато років прожила по сусідству з батьками позивача, часто бувала в тих вдома і фактично знала всі належні їм речі. Після їх смерті знала, що ОСОБА_7 має намір продати щось з старих меблів і хотіла придбати що не-будь собі в господарство. Також пояснила, що була запрошена ОСОБА_7 в якості свідка при проведенні опису та оцінки майна і сама вказувала, які з речей належали його батькам.

ОСОБА_10, допитаний в якості свідка, за клопотанням позивача пояснив, що був присутній, коли його батьки домовлялись про продаж будинку з ОСОБА_5 При ньому обговорювалось питання щодо дозволу вселення ОСОБА_5 після внесення завдатку та обов'язок ремонту батьками Ч частки будинку та звільнення будинку від речей до підписання договору у нотаріуса. Також свідок

пояснив, що 07.08.2007 року домовився з приятелем щодо транспорту для =;:зезення речей з будинку, після першої ходки, коли був вивезений будівельне сміття та деякі малоцінні речі виникла сварка, після ккої ОСОБА_5 зачинила ворота і заборонила з'являтися на території будинку.

ОСОБА_11, допитаний в якості свідка за

:потанням позивача пояснив, що на прохання свого друга, ОСОБА_12 мав допомогти вивезти речі з проданого будинку по вул.

:кова, після того, як була зроблена перша ходка та автомобіль почали загружати знов, виникла сварка, господарі попросили його виїхати з двору, що він і зробив.

ОСОБА_13, допитаний в якості свідка за клопотанням відповідача пояснив, що влітку 2007 року він з дружиною за оголошенням вирішили придбати будинок по вул. Войкова № 1 в м.Кілія. Оскільки ані він ані дружина не є місцевими мешканцями, домовились придбати будинок разом з меблями та іншими господарськими речами, які не є потрібними власникам. Виплативши завдаток в сумі 1.000 грн . вони через 2 дні вселились в будинок. А ще через 2 дні зін сплатив ОСОБА_7 ще 4.000 доларів за речі, що залишились в будинку. Повна вартість придбаного майна була сплачена ОСОБА_5 при підписані договору у нотаріуса. Як вказує свідок, ніхто не забороняв ОСОБА_7 забирати свої речі до підписання договору, умови якого з боку ОСОБА_5 виконані .

Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони визнають, що 02.08.2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу житлового будинку по вул. Войкова № 1 в м.Кілія Одеської області за умовами якого продавець - ОСОБА_7 зобов»язався до 05.08.2007 року звільнити відчужуваний житловий будинок та передати його ОСОБА_5 та до 11.09.2007 року - знятися з реєстраційного обліку. Також сторони в судовому засіданні визнали, що фактично за придбаний житловий будинок ОСОБА_5 сплачено, а ОСОБА_7 отримано 10.000 доларів США ( 50.000 грн ), в тому числі 5000 доларів ( 25.000 грн.) до підписання договору та 5.000 доларів США ( 25.000 грн) в момент підписання. Сторони також визнають, що після вселення 23.07.2007 року ОСОБА_5 з чоловіком до житлового будинку, ОСОБА_7 поступово звільняли житло від належних їм речей , частка яких згідно опису від 16.08.2010 року залишилась, і як вказує відповідачка, і досі перебуває в будинку.

Відповідно до вимог ст.328 ЦК право власності набувається на

підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право

власності вважається набутим правомірно, якщо інше

прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Сторони не оспорюють нотаріально посвідчений 02.08.2007 року договір купівлі - продажу житлового будинку по вул. Войкова № 1 в м.Кілія , факт сплати його вартості покупцем у сумі 25000 грн. та відповідно до умов договору передачу нерухомого майна у володіння покупця до 05.08.2010 року.

Ст. 509, 525 ЦК визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи державна реєстрація права власності ОСОБА_5 на нерухоме майно відбулась 02.08.2010 року ( витяг про реєстрацію № 4388088) . ОСОБА_7 згідно вимог п.4 укладеного договору купівлі - продажу житлового будинку від 02.08.2010 року, нотаріально посвідченого за реєстровим № 4993, зобов»язався звільнити відчужуваний житловий будинок та передати його покупцю у строк до 05.08.2010 року. Сторони визнають, що ніяких перешкод щодо розпорядження ОСОБА_7 рухомим майном, яке перебувало на території житлового будинку по вул. Войкова № 1 до визначеного в договорі терміну звільнення житлового будинку з боку ОСОБА_5 не було, тому підстав для визнання його неправомірно набутим у суду не має.

Крім того матеріалами справи підтверджується факт сплати відповідачем крім вартості житлового будинку за умовами укладеного договору від 02.08.2010 року в сумі 25.000 грн. також ще 25.000 грн., які позивач вказує як завдаток, а відповідач - як вартість рухомого майна, яке перебувало в будинку .

З огляду на наявні в справі докази суд визнає, що вартість проданого житлового будинку складає 25.000 грн. які отримані позивачем від ОСОБА_5 за нотаріально посвідченим договором. Інші кошти - 5.000 доларів США, які були отримані ОСОБА_7 від ОСОБА_14 за письмовою розпискою від 25.07.2007 року, суд визнає компенсацією вартості рухомого майна, яке перейшло в правомірне володіння та користування ОСОБА_5 з 05.08.2007 року. Зважаючи на вищезазначене суд визнає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, позивач, обґрунтовуючи вимоги щодо стягнення вартості безпідставно набутого майна посилається на висновок судової товарознавчої та оціночної експертизи , виконаної експертом ОСОБА_6 16.08.2007 року. Але як вбачається з матеріалів справи експертиза по справі не призначалась , питання експерту судом не ставились, про кримінальну відповідальність експерт судом не попереджався. Крім того, згідно Свідоцтва про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів від 25.05.2005 року , Сертифіката суб»єкта оціночної діяльності № 3824/2005 та кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ № 3398 від 26.02.2005 року , долучених до

висновку, ОСОБА_6 не має права проводити оцінку рухомих речей , крім таких, що віднесені до машин, обладнання, дорожніх транспортних засобів, літальних апаратів та судноплавних засобів.

За правилами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових показів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Ст. 59 ЦПК визначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини :прави, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі вищезазначеного суд не приймає в якості допустимого показу висновок експерта від 16.08.2007 року про оцінку рухомого майна, виявленого при проведенні експертизи.

Крім того, посилання позивача на ст. 620 ЦК , яка регулює правові наслідки невиконання обов»язку передати річ, зизначену індивідуальними ознаками не має ніякого відношення до предмету спору і не регулює правовідносини, що склались між сторонами. За правилами ст. 1213 набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно ( ч.І), а у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно - відшкодувати його вартість. Суд з огляду на досліджені обставини справи не має підстав для визнання ОСОБА_7 потерпілим, крім того, спірне майно не є безпідставно набутим.

В частині стягнення моральної шкоди суд визнає вимоги

такими, що не підлягають задоволенню. Підстав для застосування ст. 23

у суду немає , оскільки суду не надано жодного доказу завданої

пкоди, її характеру, та інших обставин, які мають істотне значення для

визнання права на відшкодування.

На підставі вищезазначеного, керуючись керуючись ст. ст.,10, 11, 60, 212,214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ: В задоволенні позову відмовити. Рішення може бути оскаржене Л 10-денний строк з дня проголошення по апеляційного суду Одеської оіласгі через Італійський районний суд.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1