АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 34 (П) ОСОБА_1
Доповідач - Турік В.П.
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Савіної Г.О.

суддів - Турік В.П., Братіщевої Л.А.

при секретарі - Євтодій К.С.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 -ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ПП «Казімірчук» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10 квітня 2009 року о 14 год. 00 хв. на авто дорозі ВАТ «ПГЗК» -Міськхолодильник у м. Кривому Розі з вини водія автобуса, держ. номер 2074АА ОСОБА_5, який керував ним в силу трудових відносин з ПП «Казімірчук», йому, як пасажиру цього автобуса, були завдані тілесні ушкодження.

Уточнивши та змінивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідача ФОП ОСОБА_2 матеріальну, шкоду в розмірі 431,76 грн., з відповідача ОСОБА_5 0:М. - моральну шкоду в розмірі 5000 грн., та в солідарному порядку з обох відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 950 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2А на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 431,76 грн., 51 грн. судового збору та 50,40 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те. що судом безпідставно відмовлено в задоволенні його позовних вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_5, оскільки факт наявності трудових відносин між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_5 судом не перевірений. Безпідставною вважає позивач й відмову суду в задоволенні його вимог про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки повноваження представника підтверджено документально - довіреністю та договором про надання юридичних послуг, а питання про надання будь-яких інших документів судом не ставилося.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 квітня 2009 року о 14 год. 00 хв. водій ОСОБА_5, керуючи автобусом марки «YOYI ZGТ6710D», державний номер НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі ВАТ «ПГЗК» - Міськхолодильник у м. Кривому Розі, будучи неуважним, допустив виїзд на праве узбіччя та скоїв наїзд на перешкоду (електроопору), чим порушив п.п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП пасажири автобуса, в тому числі й ОСОБА_4С, отримали тілесні ушкодження.

На підставі постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13 травня 2009 року винним в ДТП, що сталося 10.04.2009 року, визнано ОСОБА_5 й притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6С, та стягуючи на його користь з ФОП ОСОБА_2 матеріальну шкоду, суд першої інстанції керувався ст. 1172 ЦК України та виходив з факту наявності трудових відносин між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_5 й обов'язку ФОП ОСОБА_2 як роботодавця, відшкодувати шкоду, завдану працівником під час виконання трудових обов'язків.

Однак, розглядаючи справу та ухвалюючи рішення, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення з направленням справи на новий розгляд.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ОСОБА_6 є відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки з вини водія ОСОБА_5 при виконанні ним трудових обов'язків.

Відповідно до роз'яснень, наведених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела.

Стягуючи з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, суд першої інстанції не врахував того, що власником цього джерела підвищеної небезпеки - автобуса марки «YOYI ZGТ6710D», державний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_7, й вирішив питання по суті, не залучивши його до участі у справі.

При цьому, суд першої інстанції не перевірив, хто саме є володільцем джерела підвищеної небезпеки й відповідно належним відповідачем у даній справі.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд відповідно до п.4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 311, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2009 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судці: