Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22ц-4499/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2010 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого судді Бурлаки В.О.

суддів Нерушак Л.В., Міщенка С.В.

при секретарі Шульзі Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2010 року по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Черкаської філії до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

17 березня 2010 року ВАТ «ВТБ Банк» в особі Черкаської філії звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором , посилаючись на те, що 14 лютого 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 18-08, відповідно до якого ОСОБА_3 надано споживчий кредит в сумі 120 000 доларів СІНА зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами та з погашенням відповідно до графіка погашення.

ОСОБА_3 не виконано зобов'язання по Кредитному договору № 18-08 внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 118 868,99 доларів США, що в національній валюті України згідно офіційного курсу НБУ становить 951 520,18 грн.

14 лютого 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки № 18/08-п. 1, відповідно до якого ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях позичальника, що виникли з умов Кредитного договору. Також, в забезпечення виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором, банком було укладено Договір поруки № 18/08-п від 14 лютого 2008 року з ОСОБА_5

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, порушеного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановленого (субсидіарну відповідальність) відповідальність поручителя.

З таких підстав ВАТ «ВТБ Банк» в особі Черкаської філії просить суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість в сумі 951 520,18 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2010 року тимчасово обмежено відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 праве виїзду за межі України до моменту виконання ними своїх зобов'язань за кредитними договорами.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій просять про скасування ухвали суду перше: інстанції та постановлениям нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ВАТ «ВТБ Банк» про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши судцю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія судців приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з таких підстав.

Згідно ст. 312 ЦПК України , розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції. апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою особи, яка бере участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 152 ЦПК України, крім видів забезпечення позову, зазначених в частині 1 даної статті, у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Тимчасово обмежуючи відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право виїзду за межі України до моменту виконання ними своїх зобов'язань за кредитними договорами на підставі ч. 3 ст. 151 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, що доводи ВАТ «ВТБ Банк» дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляд заяв про забезпечення позову» та згідно п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позови майнового характеру забезпечуються шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а п. ч.1 ст.152 ЦК України визначено, що позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляд заяв про забезпечення позову» роз'яснює, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має розглядати з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись в тому, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою.

Із матеріалів справи вбачається, що ВАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та договорами поруки. Кредитний договір та Договори поруки забезпечені Іпотечним договором № 18-08 від 14 лютого 2008 року, згідно якого для забезпечення кредитного договору ВАТ «ВТБ Банк» в іпотеку було надано нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1, але оцінка предмету іпотеки недостатня для погашення заборгованості в даний час.

Правові підстави для тимчасового обмеження громадян України у праві виїзду за кордон передбачені ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання -до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбаченому законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України. Суд першої інстанції належно оцінив викладені обставини та вимоги закону та що між сторонами існують невиконані договірні зобов'язання, відповідачі є поручителями за кредитною угодою, тому суд правильно дійшов висновку про задоволення про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відповідачам до моменту виконання своїх зобов'язань перед позивачем.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування або зміни ухвали суду не вбачається, ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, а апеляційна скарга підлягає відхиленню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303,304,307,308, 312, 314,315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_3 ОСОБА_6 ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2010 року по справі за позовом ВАТ ВТБ Банк в особі Черкаської філії до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без зміни.

Ухвала судової колегії є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді