АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-6111/10 Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.о. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - Дряниці Ю.В., суддів Прядкіної О.В., Пилипчук Л.І., при секретарі - Ткаченко Т.І., з участю представника відповідача - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1,

встановила:

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції сторони підтримали свої доводи.

Судом першої інстанції біло встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 12.08.2008 року позивач ОСОБА_3 уклав з ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» договір № 1-1/97952 про банківський строковий вклад (депозит/ ФК «Класік» в національній валюті. Договір було укладено у відділенні №2 філії «Придніпровське РУ ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» терміном дії з 12.08.2008 року по 12.02.2010 року.

30.01.2009 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з письмовою заявою про дострокове розірвання договору, 13.02.2009 року відбулось повторне звернення, однак ці звернення позитивних наслідків для позивача не дали, в зв»язку з чим 13.03.2009 року він особисто з»явився до відділення банку, де виникла конфліктна ситуація, в результаті якої він був затриманий, за сприяння охоронця банку, нарядом ВДСО та доставлений до Автозаводського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області.

В процесі апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено, що уточнивши та доповнивши позовні вимоги (а.с.27), ОСОБА_3 просив суд вирішувати питання лише в частині відшкодування моральної шкоди та судових витрат, посилаючись на ту обставину, що відповідачем депозитний вклад з нарахованими процентами йому було повернуто.

Крім того колегія суддів вважає, що місцевим судом при вирішенні спору по суті були вірно встановлені обставини по справі та зроблено правильний висновок, що охоронник банку ОСОБА_6 діяв у відповідності з інструкцією з охорони пропускного та внутрішньо об»єктового режимів відділення банку.

Таким чином слід вважати, що вірно, відмовивши в задоволенні позовних вимог, належним чином врахував вимоги ст.ст.23, 1172 ЦК України, згідно яких, відповідно, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та що юридична або фізична особа відшкодовують шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов»язків, оскільки належних доказів, які б свідчили про протиправну поведінку охоронця банку, здобуто не було.

З врахуванням наведеного, а також тієї обставини, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення місцевого суду - залишенню без змін у відповідності до вимог ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.хт.ЗОЗ, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції.