ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-3/2010
провадження № Б/н 41
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ящук Т.І.

при секретарі Жиленко Ю.Г.

з участю позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника позивача ОСОБА_5

представників відповідача Горбася Д.В., Фощій М.М.

відповідача ОСОБА_8

представника відповідача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Автогосподарства Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_8 - про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , -

встановив:

Позивач ОСОБА_10 29.11.2004 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_8 та Автогосподарства МВС України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої джерелом підвищеної небезпеки, посилаючись на наступні обставини . 27.10.2004 року близько 7 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_8, керуючи автомобілем «Фольксваген-Пасат» , д.н. НОМЕР_2 під час виконання службових обов'язків здійснив наїзд на позивача, внаслідок чого він отримав значні тілесні ушкодження.

Дана ДТП сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм, а саме - рухаючись по зустрічній смузі вулиці Срібнокільської, відповідач повернув на вул. Княжий затон, зайнявши також зустрічну смугу, не гальмуючи , здійснив наїзд на пішохода, тобто позивача.

В результаті ДТП позивачу була завдана матеріальна та моральна шкода. Матеріальна шкода полягає в тому, що внаслідок наїзду на нього, позивач головою розбив лобове скло, від чого його одяг порвався, його мобільний телефон «Моторола 350» зник. Після того, як він потрапив у лікарню, потребував ліків, які купували його родичі. Матеріальна шкода, якої зазнав позивач , з врахуванням витрат на ліки, складає 2239 грн. 59 коп.

Внаслідок ДТП позивач також зазнав важких душевних страждань, що спричинили негативні емоції і переживання. Здоров'я позивача погіршилось, від отриманих травм він потрапив до лікарні, де знаходився на стаціонарному лікуванні. Після того, як вийшов з лікарні, продовжує лікуватись та перебуває на лікарняному. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 10 000 грн. Крім того, просить покласти на відповідача витрати, пов'язані з наданням йому правової допомоги адвокатом у розмірі 2000 грн.

1)
року позивач ОСОБА_10 збільшив позовні вимоги, про що подав уточнену позовну заяву. Разом з ним позов пред'явили його дружина ОСОБА_2, та дочки ОСОБА_3, ОСОБА_4

Позивач просив стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди, яка становить 13145 грн. та складається з витрат на ліки і харчування.

Внаслідок ДТП позивачі зазнали важких душевних страждань, що спричинили негативні емоції та переживання. Постійно перебуваючи в стресовому стані та не отримавши належне лікування та медичне обстеження, для проведення якого потрібна була певна сума коштів, яких у позивача не було, внаслідок чого 23.07.2005 року у ОСОБА_10 стався інсульт, від чого була паралізована права сторона тіла, яка пов'язана з лівою півкулею головного мозку, де була виявлена гематома від зіткнення об лобове скло автомобіля, яким керував ОСОБА_8 У позивача відібрало мову, він був позбавлений можливості мислення, розуміння оточуючих його людей, родичів, обмежений у самостійному пересуванні; позивач став інвалідом першої групи.

Намагаючись допомоги позивачу в лікуванні, дружина та дочки запозичували кошти у знайомих . Під час лікування в інституті нейрохірургії ім. Ромоданова з 08.08.2005 року по 14.09.2005року було витрачено 3996 грн. З 31.10.2005 року по 14.11.2005 року позивач знову знаходився на лікуванні у вказаному інституті, що коштувало великих грошей, однак чек видали лише на 600 грн. Крім того лікування потребує догляду сторонньої людини за ОСОБА_10, на оплату послуг якої у позивачів немає коштів, тому дружина та доньки вимушені самі по черзі сидіти біля батька, через що не можуть влаштуватись на роботу.

Розмір завданої йому моральної шкоди ОСОБА_10 оцінює в 100 000 грн., позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 оцінюють розмір завданої їм моральної шкоди по 50 000 грн. кожній.

Відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачі просили стягнути з Автогосподарства МВС України, який є власником джерела підвищеної небезпеки, з яким ОСОБА_8 знаходився в трудових відносинах.

30.12.2009 року позивач ОСОБА_10 подав заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 188-190, том 2) , просив стягнути з Автогосподарства МВС України відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 18 755 грн. та відшкодування моральної шкоди - 289 008 грн.

Розмір матеріальної шкоди в сумі 18755 грн. включає в себе : знищення одягу , вартістю 1464 грн., втрата мобільного телефону «Моторола», вартістю 650 грн., оплата правової допомоги в розмірі 2000 грн., витрати на лікування за період з жовтня 2004 року по грудень 2005 року - в сумі 1496 грн. та витрати на лікування з липня 2005 року по грудень 2009 року - 13 145 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, стягнути з Автогосподарства МВС України на користь ОСОБА_10 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 18755 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 289 008 гри., який обчислюється на підставі висновку судової психолого-психіатричної експертизи , виходячи з 432 мінімальних заробітних плат станом на 30.12.2009 року .

Позивачка ОСОБА_2 підтримала заявлені нею позовні вимоги та просила стягнути з відповідача Автогосподарства МВС України відшкодування моральної шкоди на суму 50000 грн. Завдана їй шкода полягає в тих переживаннях та душевних стражданнях, яких вона зазнає протягом 5 років, намагаючись захистити права чоловіка, який внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 став інвалідом та прикутий до ліжка. На лікування ОСОБА_10 їх сім'я витрачає майже всі зароблені кошти, позичають у знайомих, щоб чоловік після інсульту зміг повернутись до нормального життя, однак на даний період часу це вже неможливо : він втратив здатність самостійно рухатись, обслуговувати себе, не може нормально спілкуватись, практично повністю ізольований від суспільства.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 також просили задовольнити їх позовні вимоги, стягнути з відповідача Автогосподарства МВС України відшкодування моральної шкоди в розмірі по 50 000 грн. кожній, оскільки внаслідок злочинних дій працівника відповідача вони страждали та страждають від непоправної шкоди , завданої здоров'ю їхнього батька, який до ДТП був здоровим чоловіком, годувальником сім'ї, активним членом суспільства, а після ДТП та інсульту став немічним інвалідом , який потребує їх постійного догляду. Протягом усіх років вони з матір'ю вимушені суміщати роботу та постійний цілодобовий догляд за батьком, витрачаючи на власні потреби лише самий необхідний мінімум, решта зароблених коштів постійно витрачається на лікування батька.

Представники відповідача Автогосподарства МВС України - Горбась Д.В. та Фощій М.М. позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що розмір як матеріальної , так і моральної шкоди не доведений належними та допустимими доказами.

Відповідач ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 також в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18.08.2009 року по кримінальній справі № 1-64/2009 по обвинуваченню ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України встановлено наступне.

1)
року приблизно о 7 год. 35 хв. ОСОБА_8, керуючи на підставі дорожнього листа № 028410 технічно справним автомобілем «Фольксваген-Пассат», державний номер НОМЕР_2, що належить МВС України, здійснюючи проїзд Т-подібного перехрестя, здійснивши виїзд з вул. Срібнокільська на вул. Княжий Затон в напрямку вул Дніпровська набережна в м. Києві, порушив вимоги п.п. 2.3.6, 10.5, 11.4 Правил дорожнього руху України.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_8 виявилось в тому, що він, керуючи вказаним транспортним засобом, під'їжджаючи до перехрестя вулиць Срібнокільська - Княжий затон, виїхав на смугу зустрічного руху, після чого, проїжджаючи перехрестя і виконуючи поворот ліворуч, продовжив рух по смузі зустрічного руху проїзної частини вул. Княжий затон в напрямку вул. Дніпровська набережна, при цьому проявив неуважність та правою передньою частиною автомобіля вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_10, який переходив проїзну частину справа наліво по ходу руху даного транспортного засобу.

Порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_8 знаходяться в причинному зв'язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме - заподіянні пішоходу ОСОБА_10 наступних тілесних ушкоджень : садна в області 2,3,4 пальців правої кисті, в області верхньої треті правої гомілки, забій правого плечового суглобу з розвитком посттравматичної привідно-згинаючої контрактури даного суглобу, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 122/1 від 25.01.2006 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості як такі, що не є небезпечними для життя, але потягли за собою тривалий розлад здоров'я на термін більше 21 дня ( а.с. 167-171, том 2 ).

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним за ст. 286 ч. 1 КК України, його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв'язку з закінченням строків давності.

З довідки Автогосподарства МВС України № 14/1-402 від 17.03.2005 року ( а.с. 23, том 1) вбачається, що автомобіль Фольксваген-пасат , д.н. НОМЕР_2 знаходився на балансі відповідача. ОСОБА_8, який знаходився на посаді водія-співробітника Автогосподарства МВС України ( а.с. 14 ,том 2), керував вказаним автомобілем на підставі дорожнього листа №028410.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України ,фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України , юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за шкоду, заподіяну позивачу ОСОБА_10, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 повинен нести відповідальність відповідач Автогосподарство МВС України, а в позові до ОСОБА_8 - необхідно відмовити.

Як встановлено вироком суду від 18.08.2009 року , ОСОБА_10 внаслідок даної ДТП були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості : садна в області 2,3,4 пальців правої кисті, в області верхньої треті правої гомілки, забій правого плечового суглобу з розвитком посттравматичної привідно-згинаючої контрактури даного суглобу.

Відповідно до виписки із медичної карти № 31924 Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги, травматологічного відділення № 1, ОСОБА_10 знаходився на лікуванні з 27.10.2004 року по 02.11.2004 року ( а.с. 124), йому було видано листок непрацездатності (а.с. 126, том 1).

З 03.11.2004 року до 25.12.2004 року ОСОБА_10 знаходився на амбулаторному лікуванні в Центральній районній поліклініці Дарницького району м. Києва , про що також було видано листок непрацездатності ( а.с. 125, том 1 ).

1)
року лікарсько-консультативною комісією ЦРП Дарницького району було зроблено висновок № 7188 про те, що ОСОБА_10 за станом здоров'я потребує звільнення від важкої фізичної праці, піднімання вантажу, переохолодження терміном на два місяці (а.с. 125, том 2).

Як встановлено в судовому засіданні, на момент ДТП ОСОБА_10 працював водієм- експедитором в ТОВ «Вельта-ЛТД» , і у зв'язку з необхідністю піднімання вантажу, не міг після лікування виконувати попередню роботу.

Позивачка ОСОБА_2 пояснила, що після ДТП у ОСОБА_10 боліла рука та були сильні головні болі. Відповідно до вказаного висновку керівник ТОВ «Вельта ЛТД» не зміг надати ОСОБА_10 легку роботу, однак з розумінням віднісся до ситуації , і до часу встановлення інвалідності ОСОБА_10 внаслідок інсульту він числився працюючим на вказаній фірмі.

Як вбачається з матеріалів справи ( копії медичної документації та висновків судово- медичної експертизи) 23.07.2005 року ОСОБА_10 було доставлений до 2-го нейрохірургічного відділення Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги з гострим порушенням мозкового кровообігу, після обстеження було встановлено діагноз : інсульт, гематома лівої гемісфери , у зв'язку з чим він перебував на лікуванні до 01.08.2005 року. З 01.08.2005 року до 14.09.2005 року ОСОБА_10 знаходився на лікуванні в інституті ім. академіка А.П.Ромоданова, звідки був виписаний 14.09.2005 року додому під нагляд невропатолога за місцем проживання (листки непрацездатності - а.с. 170-171 , том 1).

З 15.09.2005 року до 10.10.2005 року ОСОБА_10 знаходився на амбулаторному лікуванні в Центральній районній поліклініці Дарницького району м. Києва, про що виданий листок непрацездатності ( а.с. 172, том 1).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК № 018277, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлена перша група інвалідності з 05.10.2005 року ( а.с. 175, том 1).

Відповідно до висновку № 98 комісійної судово-медичної експертизи , проведеної Київським міським бюро судово-медичних експертиз 16.07.2007 року ( а.с. 11-15, том 2), дані наданої медичної документації свідчать про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.10.2004 року, ОСОБА_10 не отримав черепно-мозкової травми.

Ушкодження, які були спричинені ОСОБА_10 27.10.2004 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме : садна на кінцівках та забій правого плечового суглобу, не можуть бути причиною гострого порушення мозкового кровообігу ( інсульту), яке сталося 23.05.2007 року, тобто між спричиненням цих ушкоджень ОСОБА_10 і виникненням у нього інсульту причинно-наслідкового зв'язку не вбачається.

Одночасно експертна комісія вказала, що у ОСОБА_10 внаслідок забою правого плечового суглобу виникла приводна-згинаюча контрактура даного суглобу, яка для повного відновлення функції суглобу потребує оперативного лікування.

Як пояснила в судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 , такого оперативного лікування позивачу проведено не було як за відсутністю коштів, так і виходячи із загального стану здоров'я позивача, тому на даний час права рука у нього зовсім не функціонує.

Відповідно до акту амбулаторної комплексної судової медико-психолого- психіатричної експертизи № 810/146 від 30.07.2009 року , проведеної комісією експертів Київського міського центру судово-психіатричної експертизи та Київського міського бюро судово-медичних експертиз , експертами встановлено , що на даний період часу ОСОБА_10 виявляє ознаки психічного розладу : органічне ураження головного мозку змішаного генезу ( травматично-судинного : ЧМТ 2004 року, ГПМК 23.05.2007 року) з вираженим інтелектуально - мнестичним зниженням, моторною афазією, астено-невротичним і церебрастенічним синдромами. За своїм психічним станом в даний період часу ОСОБА_10 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

До ДТП 27.10.2004 року ОСОБА_10 будь-якими розладами психіки не страждав, після ДТП 27.10.2004 року у ОСОБА_10 розвинувся розлад психіки у вигляді пролонгованої депресивної реакції. Даний депресивний стан знаходиться в прямому причинному зв'язку з ДТП 27.10.2004 року.

Прямий причинний зв'язок між депресивним станом ОСОБА_10 і виниклим у нього 23.07.2005 року інсультом - відсутній ( а.с. 159 , том 2 ).

Заявляючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди , ОСОБА_10 та його представник ОСОБА_5 просили стягнути 18 755 грн., з яких витрачено 13145 грн. - на лікування ОСОБА_10 після інсульту , починаючи з липня 2005 року; 2000 грн. - на правову допомогу адвоката Гарницького П.П. ; 650 грн. - за втрачений телефон «Моторола»; 1464 грн. - за пошкодження одягу під час ДТП, 1496 грн. - за придбання медичних препаратів в листопаді 2004 року.

Враховуючи ту обставину, що висновком комісійної судово-медичної експертизи не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між тілесними ушкодженнями ОСОБА_10, отриманими при ДТП , та виниклим у нього інсультом 23.07.2005 року, а інших доказів на підтвердження такого причинно-наслідкового зв'язку суду не надано, то суд приходить до висновку, що збитки , понесені позивачем в розмірі 13145 грн. на лікування інсульту відшкодуванню за рахунок відповідачів - не підлягають.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги оригінали та копії фіскальних та товарних чеків, що свідчать про придбання ліків, продуктів харчування у зазначений період часу ( а.с. 205-233, том 1).

Що стосується суми в розмірі 2000 грн., сплачених позивачем за надання юридичної допомоги (а.с. 191, том 2) , та яку позивач просить стягнути з відповідача в якості понесених збитків, то суд вважає, що такі витрати не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема , витрати на правову допомогу.

Представник особи, яка бере участь у справі, має процесуальний статус саме представника цієї особи, що передбачено статтями 26,42 ЦПК України і не може одночасно мати процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу ( ст. 56 ЦПК ). ЦПК України не відносить до судових витрат витрати за послуги представника у суді.

Як вбачається з протоколів судових засідань від 11.11.2005 року, 30.11.2005 року та інших, адвокат Гарницький П.П. брав участь в судовому засіданні як представник позивача, отже вказані витрати відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягають.

Позовні вимоги в частині стягнення 1464 грн., які просить стягнути позивач в якості відшкодування шкоди за пошкоджений одяг, підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до товарного чеку від 20.12.2003 року , наданого позивачем разом з позовною заявою від 29.11.2004 року ( а.с. 8, том 1) , ним було придбано одяг : куртка чоловіча ( зимова) , вартістю 1200 грн., брюки чоловічі , вартістю 160 грн., дві чоловічі сорочки, вартістю 52 грн. кожна, всього на суму 1464 грн. Однак об'єктивно матеріалами справи не доведено, що весь зазначений одяг був пошкоджений внаслідок ДТП 27.10.2004 року.

Як вбачається з протоколу виїмки від 31.03.2006 року та протоколу огляду одягу від

1)
року ( оригінали знаходяться в матеріалах кримінальної справи № 1-64/2009), в квартирі ОСОБА_10 було вилучено чоловічу куртку, яка пошкоджена на правому рукаві (потертості, розрив вище ліктя) та підкладці з внутрішньої сторони з лівої сторони, розірвана по шву. Пошкодження вказаної куртки під час ДТП підтверджується висновком судової медико-криміналістичної експертизи від 29.05.2006 року , при якій було встановлено , що на куртці потерпілого ОСОБА_10 були виявлені пошкодження - потертості та наскрізні дефекти матеріалу, які утворилися внаслідок дотичної (ковзаючої) взаємодії з шерехатою відносно твердою поверхнею, можливо дорожнім покриттям.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - Автогосподарства МВС України завдану шкоду внаслідок пошкодження куртки ОСОБА_10 при ДТП в розмірі вартості куртки - 1200 грн.

Щодо стягнення суми в розмірі 650 грн. , яку просить стягнути позивач, як відшкодування вартості мобільного телефону «Моторола 350», то даних про те, що відповідачі причетні до зникнення телефону в момент ДТП - суду не надано. Наявність товарного чеку про придбання телефону на суму 650 грн. ( а.с. 192, том 2) та твердження позивача про його зникнення в момент ДТП суд не вважає достатніми доказами для підтвердження заявлених позовних вимог, тому в задоволенні даної частини позову необхідно відмовити.

Щодо відшкодування збитків, завданих внаслідок придбання медичних препаратів, як заявлено позивачем та його представником ОСОБА_5 на суму 1496 грн. ( том 2, а.с. 189, абзац 2 ) , то вказана сума відповідними доказами в повному обсязі не доведена. Твердження представника позивача про те, що розмір вказаної шкоди доводиться фіскальними чеками , копії яких є на аркуші справи 7 ( том 1), не відповідає дійсності, оскільки вказаними чеками підтверджується придбання ліків на суму 249 грн. 59 коп. ( 89 грн. 70 коп. + 3,9 грн. + 77 грн. 42 коп. + 10,2 грн. +18,03 грн. + 8,9 грн. + 41 грн. 44 коп.)

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Автогосподарства МВС України вартість придбаних ліків на суму 249 грн. 59 коп.

Загальна сума завданої матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню на користь позивача ОСОБА_10 , становить : 1200 грн. + 249 грн. 59 коп. = 1449 грн. 59 коп.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я ; у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до акту амбулаторної комплексної судової медико-психолого- психіатричної експертизи № 810/146 від 30.07.2009 року , внаслідок ситуації ДТП 27.10.2004 року в житті постраждалого ОСОБА_10 відбулись негативні соціальні зміни, порушення стану здоров'я ( тілесні ушкодження) з необхідністю тривалого відновлення власної участі у слідчих діях, що супроводжувалось переживаннями за свій стан здоров'я, обуренням правовою несправедливістю , відчуттям власної фізичної та соціальної неповноцінності , порушувало гармонію особистісного існування . Отже, внаслідок ДТП , що сталась

1)
року, потерпілому ОСОБА_10 були спричинені негативні психоемоційні переживання ( моральні страждання) ( а.с. 152- 159, том 2)

Відповідно до висновку № 10484 судово-психологічної експертизи від 04.12.2009 року , проведеної експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, внаслідок тілесних ушкоджень, що їх отримав ОСОБА_10 при ДТП, що сталася 27.10.2004 року, перебіг життєвих подій набув для нього соціально та психологічно руйнівного характеру. ОСОБА_10 була спричинена моральна шкода, яка виражається в наступному:

· тілесні ушкодження, раптовість та інтенсивність травмування безпосередньо викликали гострий стрес та біль, постійність больових та виражено дискомфортних відчуттів у подальшому ( фізичні страждання);

· значною мірою було пошкоджено його здоров'я, виникла необхідність оперативного втручання задля можливості відновлення порушеної функції руки ;

· змінилося фінансове становище в бік вимушеного зростання матеріальних витрат;

· був перерваний істотний, звичний для нього ритм життєдіяльності, порушилась можливість реалізації життєвих планів, настала суттєва дестабілізація умов життя в родині;

· внаслідок вказаної події його життя набуло для нього катастрофічного характеру і на соціальному, і на психологічному рівнях, оскільки в його житті та поза його волевиявлення виникли надлишкові перешкоди у вигляді негативних змін здоров'я та необхідності їх подолання ; - психологічні страждання потягли хворобливі зміни в психічному стані - пролонговану депресивну реакцію ( а.с. 181 - 184 , том 2).

При визначенні розміру моральної шкоди суд не приймає до уваги п. 2 висновку № 10484 судово-психологічної експертизи, оскільки в самому висновку зазначено, що для визначення можливого розміру компенсації моральної шкоди була застосована методика та формула російського вченого А.М. Ерделевського, висновки по яких мають імовірний характер та є науковою рекомендацією. Вказана наукова методика не легалізована в Україні, а вихідна величина, запропонована автором у 720 мінімальних заробітних плат, а також формули і коефіцієнти для обрахування компенсації моральної шкоди носять винятково абстрактний характер.

Тому розмір моральної шкоди суд визначає, виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, відповідно до глибини фізичних і душевних страждань позивача, спричинених ушкодженням здоров'я внаслідок ДТП , тяжкість вимушених змін у житті позивача , часу, протягом якого позивач намагається відновити порушене право ( більше 5 років) , він був вимушений звертатись до суду, в зв'язку з небажанням відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду, характер правопорушення працівника відповідача , при цьому суд керується загальними принципами цивільного судочинства розумності та справедливості.

При цьому суд враховує, що інсульт, який стався у позивача 23.07.2005 року не перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок ДТП . Отже, наслідки інсульту і той стан, в якому на даний період часу знаходиться позивач, його інвалідність , також не перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з протиправними діями водія Автогосподарства , а тому не враховуються судом при визначенні розміру моральної шкоди.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди, визначений позивачем відповідно до висновку судово- психологічної експертизи в розмірі 289008 грн. є значно завищеним , і вважає за необхідне визначити розмір відшкодування в сумі 50 000 грн., задовольнивши частково позовні вимоги ОСОБА_10

При цьому посилання представника відповідача на грубу необережність потерпілого ОСОБА_10 судом не приймаються до уваги, оскільки вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18.08.2009 року встановлено, що недотримання пішоходом ОСОБА_10 правил дорожнього руху в частині переходу вулиці не по пішохідному переходу, не перебуває в причинному зв'язку з наслідками ДТП ( а.с. 171, том 2).

В силу ч. 1 ст. 1172 ЦК України відшкодувати моральну шкоду повинен відповідач Автогосподарство МВС України .

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо стягнення з Автогосподарства МВС України по 50000 грн. моральної шкоди на користь кожної задоволенню не підлягають , оскільки моральна шкода - це негативні наслідки, втрати особистого , немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, який фізична особа зазнала у зв'язку з посяганням на її права та інтереси. Тоді як позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять відшкодувати моральну шкоду, заподіяну не внаслідок порушення їх власних суб'єктивних прав, а внаслідок порушення суб'єктивного права ОСОБА_10

Крім того, основні обставини, на які вони посилаються як на підставу для задоволення своїх вимог , це обставини, пов'язані з негативними наслідками інсульту, перенесеного ОСОБА_10, щодо якого не встановлено причинно-наслідкового зв'язку з тілесними ушкодженнями внаслідок ДТП.

Зважаючи на викладене, судом не приймаються до уваги покази свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17. які надали пояснення щодо психологічного стану ОСОБА_2

Отже, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Вілповідно до вимог ст. 88 ЦПК України , з відповідача Автогосподарства МВС України на користь позивача ОСОБА_10 також підлягають відшкодуванню судові витратн в розмірі 51 грн.

Також з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 08 грн.50 коп., а на користь Управління державного казначейства в Дарницькому районі м. Києва - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

На підставі викладеного , ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1172, 1195 Цивільного к . України . керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 213, 215, 218 ЦПК України суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_10 задовольнити частково .

Стягнути з .Автогосподарства Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_10 у відшкодування матеріальної шкоди 1449 грн. 59 грн , 59 коп; відшкодування моральної шкоди - 50000 грн. , всього стягнути 51449 ( п'ятдесят одну тисячу чотириста сорок дев'ять) грн. 59 коп., які перерахувати на відкритий ОСОБА_10 30.12.2009 року поточний рахунок № НОМЕР_3 у філії № 0498 Дарницького відділення ВАТ «Державний ощадний банк України».

Стягнути Автогосподарства Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_10 судові витрати в розмірі 51 грн.

Стягнути з Автогосподарства Міністерства внутрішніх справ України на користь держави судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп., а на користь Управління Державного Дарницькому районі м. Києва - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_10 - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Автогосподарства Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_8 - про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якшо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя