Володарський районний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2010 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

судді Яковенко М.М.

при секретарі Темір В.В.

за участю осіб, які приймали участь у справі:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Володарське цивільну справу за позовними заявами:

ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про визначення місця проживання малолітньої дитини з матірю та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, 3-ті особи: Орган опіки та піклування Кальчицької сільської ради Володарського району, Служби у справах дітей Володарської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини та часу побачення з дитиною, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначає, що з ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2008 року. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 23.04.2009 року ОСОБА_3 обманним шляхом забрав малолітнього сина до своєї матері ОСОБА_6 в с.Кальчик та з даного часу не допускає її до своєї дитини, перешкоджає та не дає можливості бачиться з своєю дитиною. На її уговори повернути дитину, відповідач не реагує. Розлука з дитиною для неї дуже мучительна та не зносна. Син дуже маленький, потребує материнської турботи та уваги, вважає, що розлучення з дитиною негативно вплине на його виховання, здоровя. Вона мешкає з своєю матірю в благоустроєній двохкімнатній квартирі, житлово-побутові умови задовільні та дозволяють спільно мешкати з дитиною. В звязку з чим просить визначити місце проживання та повернути їй малолітню дитину.

До суду, з зустрічною позовною заявою звернувся ОСОБА_3, яка була прийнята до спільного розгляду та обєднана в одне провадження відповідно до Ухвали суду. В обґрунтування своєї позовної заяви, ОСОБА_3 зазначає, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 з 01.12.2008 року. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачкою не склалося, вона зловживає спиртними напоями, спричиняла сварки, завдавала йому тілесні ушкодження. За сином не доглядала, придбала кішку, яка подряпала обличчя та око дитині, після чого запропонувала йому забрати дитину до себе, що і було зроблено ним де він мешкає спільно з своєю матірю ОСОБА_7 в с.Кальчик Володарського району. ОСОБА_1, гроші сплачені їй на дитину, витратила на свій відпочинок. Двічі наприкінці березня 2009 р. та у квітні 2009 року мала спроби самогубства. Погрожувала йому покінчити своє життя самогубством разом з дитиною. В даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені та подальше сумісне життя і збереження сімї не можливе. Вважає, що залишення сина у ОСОБА_1 на її виховання є небезпечним для його життя, здоровя і морального виховання, що суперечить інтересам дитини. В звязку з чим, просить визначити місця проживання малолітньої дитини у нього та часу побачення для ОСОБА_1 з дитиною.

В судовому засіданні позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник свої вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволені, а проти задоволення зустрічних вимог заперечували у повному обсязі. Пояснила суду, що до реєстрації шлюбу вони зустрічались з відповідачем, відносини були хороші, почали спільно проживати, вона завагітніла від нього. 01.12.2008 року вони з ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. Спочатку проживали у його батьків с.Кальчик, згодом перед пологами проживали на квартирі, яку знімали. Дитина була запланована та бажана для них. Між ними почали виникати конфлікти з приводу відсутності дома, не приходив додому. Обговоривши свої сімейні відносини, знов почали спільно мешкати на квартирі. 10.02.2009 року у них народилась дитина та після виписки з лікарні 14.02.2009 року знову повернулись до квартири. 23.02.2009 року ОСОБА_3 знову пішов від неї та на ніч не повернувся, а з 24.02.2009 року взагалі залишив її з новонародженою дитиною. Їй було дуже важко самої доглядати дитину. Іноді він з*являвся до неї, але ж спільне їх життя так і не складувалось. Згодом приблизно в середині березня у неї пропало материнське молоко. Життя самогубством не намагалась покінчити, а лише привернути до себе уваги з боку ОСОБА_3 та повернути його у сімю, тому, коли дитина була у її матері, вимушена була випити небагато ліків та повідомляла про це ОСОБА_3, забирали до лікарні, але ж зразу на слідуючий день виписувалась з лікарні, т.я. нічого страшного не було. Взагалі заперечує, що погрожувала позбавити себе і свою дитину життя. Після цих спроб, ОСОБА_3 на де який час повертався до неї з дитиною, але ж знову покинув їх на квартирі. В 20-х числах квітня 2009 року, відповідач попросив дитину, щоб та пожила у них дома, вона не заперечувала проти чого, та зібралась з*їздити з знайомою в м.Дніпропетровськ по своїм справам. Таким чином вона вважаючи, що поки дитина побуде з батьком, ОСОБА_3 повернеться після цього до неї. Заперечує, що гроші на дитину витратила на свій відпочинок, витрачала їх на потреби дитини. Після повернення на слідуючий день з Дніпропетровська, надіючись на те, що дитина побуде з батьком, та він повернеться до неї, тому деякий час не дзвонила йому. Згодом вже, коли дитина залишалась тривалий час у відповідача, вона почала дзвонити йому та просила повернути їй дитину, але ж той повідомив, що дитину не поверне, вона залишиться у нього. Весь час вона намагалась, вмовляючи повернути дитину, почала звертатися до керівництва на роботі відповідача, в прокуратуру району, згодом коли на неї зібрали протиправно негативний матеріал, який не відповідав дійсності, вона зверталась до внутрішній безпеки міліції, зверталась до служби справ дітей в м.Маріуполі, де була зареєстрована дитина. Але ж коли дитину відповідач зняв з реєстрації без її згоди, дитину зареєстрували в с.Кальчик Володарського району, їй було запропоновано звернутися до відповідного органу в Володарського району. На протязі всього цього часу, не зважаючи на всі свої спроби, відповідач так і не повернув її дитину. Вона приїжджала до нього до дому в с.Кальчик у вечорі, але ж її так і не впустили до будинку. Весь час, відповідач не надає можливості бачитися з дитиною. Вважає, що саме з нею повинна проживати дитина, у неї для цього створені усі умови, вона дуже любе свою дитину, вона добра матір, вона працює, має свій доход, проживає також з своєю матірю, яка також працює, спиртними напитками не зловживає, стан здоровя задовільний, на обліках в псих або наркодиспансерних обліках не перебуває, в інтересах дитини буде, якщо дитина буде проживати саме з нею. Обставини викладені у позовній заяві ОСОБА_3, вважає безпідставними та необґрунтованими.

Відповідач та його представник свої вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволені. Заперечували проти задоволення вимог ОСОБА_1 ОСОБА_3 пояснив, що після знайомства з позивачкою почали проживати разом. Деякий час під час вагітності ОСОБА_1 проживали ще у нього дома в с.Кальчик. Почали виникати сімейні проблеми, вони зняли квартиру на вул..Зелинського в м.Маріуполі, де почали проживати спільно. Позивачка психічно не врівноважена особа, між ними виникали сварки. 10.02.2009 року у них народилась дитина, він був присутній при пологах, після виписки з лікарні повернулись на зьомну квартиру. Разом ухажували за дитиною, він матеріально допомагав їй, після пологів позивачка зпочатку кормила дитиною, а після того, як пропало у неї молоко у березні, перейшли на інший кормління. По своїй роботі, по службовій необхідності затримувався на роботі, знову почали виникати сімейні сварки. Він вимушений був на де кільки днів залишати ОСОБА_1 з дитиною саму, потім повертався. Двічі робили спроби самогубства, дзвонила йому, що вона травилась, він відвозив її у лікарню, визивали швидку, потім забирав її з лікарні. ОСОБА_1 палила, зловживала спиртними напоями, як до пологів так і після цього, він не бачив цього, але відчував запах, за дитиною належного догляду не здійснювала та ним не займалась. Кішка, яка знаходилась у них вдома пошкрябала дитині обличчя. У 22-23 квітня 2009 року вона повідомила, що бажає зїздити до м.Дніпропетровська, зібрали дитину і він її забрав до себе в с.Кальчік до своїх батьків. Після повернення не цікавилась дитиною. Бажає, щоб дитина залишилась саме з ним, тому як позивачка психічно не врівноважена, погрожувала здійснити самогубство разом з дитиною, він працює, має свій доход, проживає також з своїми батьками в будинку, яка також має можливість доглядати дитину, спиртними напитками не зловживає, стан здоровя задовільний, на обліках в псих або наркодиспансерних обліках не перебуває, в інтересах дитини буде, якщо дитина буде проживати саме з ним. Обставини викладені у позовній заяві ОСОБА_1, вважає безпідставними та необґрунтованими.

Представник Органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, залишивши письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, рішення на розсуд суду.

Представник Служби справ дітей Володарської райдержадміністрації ОСОБА_8 в судовому засіданні вважає, що у ОСОБА_3 також створені усі належні умови для виховання дитини, та при прийнятті рішення необхідно враховувати інтереси дитини. Надала висновок служби про способи участі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_9. В останнє судове засідання не зявилась, залишивши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснив суду, що він працює дитячим лікарем психіатром в ГБ №7 м.Маріуполя з 1994 року. Для формування особистості малолітньої дитини, необхідний тісний контакт матері з дитиною. Проблеми батьків між собою, у випадку розлучення такої малолітньої дитини з матірю, має негативні наслідки для самої дитини як для психічного так і для фізичного розвитку. Також небажане розлучення і з самим батьком.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що знає ОСОБА_1 давно. ОСОБА_3 бачила лише раз. Позивачка часто ділилась своїми сімейними проблемами, повідомляла, що її чоловік часто приходить додому пізно, а іноді взагалі не приходив, залишав її саму.Вона сама була у ОСОБА_3 де кілька разів. Позивачка дуже любить свою дитину, дитина ухожена та матір її доглядала, приділяла увагу. Щоб ОСОБА_1 зловживала спиртними напоями, їй цього не відомо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що ОСОБА_1 знає, ОСОБА_3 бачила один раз. Раніше ОСОБА_1 проходила стажировку в магазині в травні, червні 2009 року. Характерезує позивачку тільки позитивно, щоб позивачка зловживала спиртними напоями не відомо, в нетрезвому стані ніколи не бачила. Іноді вона сама приходила раніше до неї у гості, ОСОБА_1 дуже охайна, добра та відзичліва, дуже любить свою дитину. Зі слів позивачки відомо, що батько попросив дитину до себе, вона погодилась з цим, та на деякий час дала побути відповідачу з дитиною. Згодом, відповідач не повертав дитину до матері, ОСОБА_1 часто дзвонила йому, умовляла повернути дитину, але ж той відмовляв у цьому.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що знайома з ОСОБА_1 у березні 2009 році, яка проживала на зьомній квартирі по вул..Зелінського в м.Маріуполі. Бачила її у дворі з дитиною, коли ті гуляли. ОСОБА_3 не бачила. Після знайомства, інколи приходила у гості до ОСОБА_1 Позивачка шкідливих звичок не має, дуже любить дитину, в квартирі було чисто, уютно, дитина ухоже на. Бачила подряпину на обличчі у дитини, відомо, що подряпину залишила кішка. ОСОБА_1 дуже переживала у звязку з розлученням дитини, яку не повертав відповідач. Чула, як позивачка дзвонила матері ОСОБА_3-ОСОБА_14, просила повернути дитину, хоча б на вихідні, але ж відмовляли їй у цьому. Позивачка бажала, щоб відповідач повернувся до неї та у них була повноцінна сімя.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_15 пояснив суду, що позивачка психічно не врівноважена особа, часто між сторонами виникали скандали. ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння не бачив. Дитину відповідач забрав до себе до дому в с.Кальчик, т.я. позивачка уїхала в інше місто з подружкою. Відповідача характеризує позитивно. Позивачка дитиною не цікавилась, уваги не приділяла, кішка подряпала дитині обличчя. Вважає, щоб дитина залишилась з ОСОБА_3, який більше приділяє уваги дитині, умови проживання у нього добрі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила суду, що 23.04.2009 р. її син привіз свою дитину до них додому в с.Кальчик, т.я. позивачці необхідно було з*їздити в м.Дніпропетровськ. Згодом стало відомо, що позивачка вже повернулась додому, але ж не дзвонила, щоб поцікавитись дитиною. Вона сама подзвонила позивачці, та повідомила, що у неї депресія, вважає, що та фактично бросила дитину. Дитина позивачці не потрібна. Так дитина і залишилась проживати у них дома. Для проживання дитини створені усі умови, батько займається вихованням сина, дуже любить його. Між її сином та позивачкою часто виникали сімейні скандали. Позивачка намагалась здійснити самогубство. Після того, як дитина залишилась у них вдома, позивачка приїжджала в село вночі, щоб побачити свою дитину, був скандал з цього приводу. Приблизно з січня по квітень 2009 р. її син з позивачкою проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2. В гостях на зьомній квартирі по вул..Зелінського не була. Не бачила про зловживання позивачкою спиртних напоїв.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що він проживає по сусідству з сімєю ОСОБА_7. Їх сімя хороша. ОСОБА_3 характеризує позитивно, як люблячого батька. Чув вночі скандал, коли ОСОБА_1 приїжджала в с.Кальчик, та вимагала повернути їй сина. По її поведінці він зрозумів, що та була в стані алкогольного спяніння. Дитину баче часто, з нею гуляють по вулиці.

Допитана в якості свідка ОСОБА_17 пояснила суду, що вона знає позивачку. Їй відомо про скандал, який був у ночі в серпні-вересні 2009 р., позивачка приїжджала в с.Кальчик до ОСОБА_1, щоб забрати свою дитину. По її поведінці зрозуміла, що та була у стані спяніння. Сімя ОСОБА_1 добре відноситься до дитини, яка має свою кімнату. Відомо про скандали в між сторонами, ОСОБА_1 не подобалось, що ОСОБА_3 пізно приїжджав до дому.

Допитана в якості свідка ОСОБА_18 пояснила суду, що після народження дитини відносини між сторонами, які проживали ІНФОРМАЦІЯ_3, були хороші. Відомо, що відповідач покинув позивачку з дитиною у лютому 2009 році, які потребували допомоги після народження. ОСОБА_1 спиртні напої не вживає. Дитина була для них бажана, позивачка турбувалась про неї, любе сина та бажає, щоб та проживала з нею. Позивачка їздила у м.Дніпропетровськ за обув*ю, передала сина батькові, який залишає дитину у себе по сей день. Ольга намагалась повернути до себе дитину, дуже переживає за нею, плаче, але ж дитину не повертають. Позивачка мешкає в теперішній час з своєю матірю, умови для проживання дитини добрі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_19 пояснила суду, що вона знайома з ОСОБА_1, як особу, яка приходила в магазин у березні-квітні двічі купувала слабоалкогольні напої, сигарети

Допитаний в якості свідка ОСОБА_20 пояснив суду, що відносини між сторонами були не дуже добрі, позивачка ревнувала до відповідача, виникали між ними скандали. Привозила до них дитину та кидала її, а сама їздила до відповідача. Вживала спиртне, курила. За дитиною також наглядала її матір, вітчим. Відомо, що відповідач спочатку проживав разом з позивачку після народження дитини близько місяця, але ж потім пішов від них із-за скандалів, коли саме пішов від неї сказати не може. Відомо, що вона намагалась здійснити самогубство. Відношення батька до сина дуже добрі, він любить свою дитину ОСОБА_5, забезпечує матеріально, виховує.

Допитана в якості свідка ОСОБА_21 пояснила суду, що позивачку знає більше року. Спиртними напоями не зловживає. Добре знає її матір. ОСОБА_1 дуже переживає за дитиною, яку дуже любить, намагається повернути її. Звонить до ОСОБА_3, але ж той не повертає дитину, ігнорує. Часто бачила відповідача на морі, в стані спяніння.

Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь справі, дослідивши матеріали справи та представлені сторонами докази у їх взаємній сукупності, суд приходить до слідуючого:

ОСОБА_22 до загальних вимог ЦПК України що кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Ці докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.(ст.ст.10, 27, 60, 131 ЦПК України). Т.б. дані норми встановлюють загальні правила по розподілу між сторонами зобов*язань по доказуванню.

Суд вважає встановленим, що сторони є батьками дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка відповідно до ст..6 Сімейного Кодексу України (надалі СК України) є малолітньою дитиною. Згідно з амбулаторної картки дитини, ОСОБА_5 був народжений у важких пологах, фізично здорова дитина, якісь фізичні вади не має. Періодично після народження проходе обслідування. Мав травму у квітні 2009 р.- ссадина верхнього віка, подряпини від кішки. Дитина зареєстрована з 30.06.2009 р. по місцю проживання свого батька, хоча проживає з квітня 2009 року.

Статтею 51 Конституції України, встановлено, що сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 141 СК України передбачена рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

ОСОБА_22 до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Т.б. батьківське право це можливість або комплекс можливостей, наданих матері, батькові, щодо дитини.

Сімейним законодавством встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків ( ч.1 ст.160 СК України). Як встановлено у судовому засіданні сторони мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, т.б. якому на час розгляду справи не виповнилось ще одного року, а тому позбавлений можливості з*ясувати особисту думку самої дитини.

При вирішені спору між матір*ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, т.б. якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ст..161 ч.1 СКУ. В даному випадку позивачка намагалася вирішити цей спір через відповідну службу, але ж згодом обидві сторони звернулися до суду з позовами, які були обєднані в одне провадження, для вирішення та розвязання між ними цього спору, що не суперечить закону.

При цьому, законодавством передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Ст.161 ч.2 СК України встановлене обмеження для органа опіки та піклування або суду щодо передачі одному з батьків при вирішені такого спору, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Безпосередньо, суд не може передати дитину для проживання з тому із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

ОСОБА_22 до ОСОБА_22 обстеження житлово-побутових умов від липня 2009 року ОСОБА_3 в с.Кальчик, встановлено, що він проживає з своїми батьками, сином ОСОБА_9 в житловому будинку, який належить матері ОСОБА_7. Санітарно-гігієнічні, умови задовільні. Для виховання, розвитку та проживання дитини створені задовільні умови. Дитина забезпечена усім необхідним. Вихованням займався батько дитини, який знаходився у плановій відпустці, вихованням також займається бабуся ОСОБА_7 По місцю роботи в Жовтневому РВ Маріупольського ГУ, проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно.

ОСОБА_1 знаходилась на стацлікуванні з 26.03.2009 р. по 27.03.2009 р., з 10.04.-11.04.2009 р. в лікарні з приводу спроби здійснити самогубство. ОСОБА_1 на обліках в псих, наркодиспансерах не знаходиться та за допомогою не зверталась. По місцю своєї роботи в яслях-садку №3 м.Маріуполя, проживання в м.Маріуполі пров.Трамвайний, а також по характеристиках з попередніх місць навчання характеризується позитивно. Проживає з своєю матірю ОСОБА_23, яка також працює та має свій дохід.

ОСОБА_22 комісійного обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 на підставі її звернення від червня 2009 року, та відповідно до висновку цієї комісії встановлено, що остання проживає з матірю. Санітарно-гігієнічні, умови задовільні. Для виховання, розвитку та проживання дитини створені задовільні умови. Дитина забезпечена усім необхідним. Їх сімя забезпокоїна відсутності дитини. ОСОБА_22 до Рішення Комісії з питань захисту прав дітей Жовтневої райдержадміністрації від 15.07.2009 року на підставі розгляду заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стосовно участі у вихованні дитини ОСОБА_5, комісія не заперечувала проти зустрічей ОСОБА_1 з її малолітнім сином ОСОБА_9, але ж за порядком визначеним органом опіки на території якого проживає та зареєстрована дитина. Було рекомендовано звернутися до Володарської служби справ дітей для визначення такого порядку.

ОСОБА_22 до Висновку служби справ дітей від 12.01.2010 року Володарської райдержадміністрації, зазначено, що можливо визначити місце проживання малолітньої дитини із батьком ОСОБА_3 в с.Кальчик. Обєктивно визначити можливість забезпечення матірю належних умов проживання дитини з нею не мали можливості в звязку з проживанням ОСОБА_1 в м.Маріуполі. Визначення місця проживання дитини вважали за необхідне залишити на розсуд суду, але за умови максимального урахування інтересів дитини.

Стаття 162 СК України встановлює, що якщо один з батьків самочинно, без згоди другого з батьків, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Хоча сторони і дійшли наприкінці квітня 2009 року до згоди між собою, безпосередньо мати ОСОБА_1 передала їхню дитину для тимчасового проживання з батьком ОСОБА_3, на час свого відїзду за межі постійного місця проживання, але ж суд вважає, що у ОСОБА_3 не було абсолютного права проти волі матері дитини, з якою та постійно проживала, залишати на постійне проживання у себе та по її вимозі повернути їй малолітню дитину.

Стосовно спроб ОСОБА_1 здійснити суїцид з собою, суд вважає за необхідне зазначити, що вона попереджала про це ОСОБА_3, що свідчить про те, як то і поясняла сама позивачка, що вона лише намагалася як жінка привернути до себе увагу свого чоловіка, повернути його в сім*ю та не кидала на проізволяще свою дитину. Суд не приймає до уваги, вважає безпідставними, не обґрунтованими та як таке, що не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, що ОСОБА_1 є психічно неврівноваженою особою, як така, що страждає на психічне захворювання або такий психічний розлад, який би дійсно вказував би на такий її психічний стан, що загрожує та створює реальну небезпеку для життя та здоров*я дитини. Будь-яких судово-психіатричних, психологічних експертиз не проводилось і сторонами не заявлялось. Суд оцінює висновок по даним психологічного дослідження здійснене за своїм бажанням ОСОБА_1, психологом психіатричної лікарні №7 м.Маріуполя, в сукупності разом з іншими матеріалами, які характеризують ОСОБА_1

З тих ж самих підстав, суд не приймає до уваги обставини, якими обґрунтовує свої вимоги ОСОБА_3, що його дружина погрожувала здійснити самогубство з дитино. Доказів на підтвердження цих обставини також суду не представлено.

Суд вважає, що також не представлено доказів на ствердження того, що ОСОБА_1 залишила свою малолітню дитину батькові на проізволяще, а сама в цей час вела аморальний образ життя, не цікавлячись долею своєї дитини. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_3 також залишав саму ОСОБА_1 з їхньою дитиною після її народження, на де який час, в звязку з виниклими між сторонами сімейними проблемами, яка самостійно здійснювала догляд за дитиною.

До того ж, суд вважає, встановленим, що ОСОБА_1 навпаки після проживання її дитини у батька, почала намагатися повернути дитину до себе, дзвонила до нього, почала звертатися у різні інстанції за захистом своїх прав щодо дитини, при чому відповідач ігнорував це, не повертав дитину до матері без належних підстав, порушуючи її законні права. Також не представлено належних і достатніх доказів на підтвердження підстав того, що ОСОБА_1 саме зловживає спиртними напоями, не здійснювала або неналежним чином здійснювала свої обовязки щодо дитини.

Показання свідків ОСОБА_20, про викладені ним факти, суд оцінює критично, не є достатніми доказами неналежного догляду за неповнолітньою дитиною та підставою, для відібрання дитини з визначенням її місця проживання біля батька.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради №789-Х11 від 27.02.1991 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. В усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Будь-яких таких виняткових обставин та перешкод для проживання дитини з матірю судом встановлено не було та належних доказів на це не представлено з боку ОСОБА_3 Суд вважає, що склалася виняткова ситуація, коли при фактично рівних умовах, сторони мають відповідний заробіток, як працюючі особи, місце проживання, беручі до уваги особисту прихильність та ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, враховуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність, перевагу необхідно віддати інтересам матері і дитини, якої на час розгляду справи не виповнилось ще й року.

Також суд вважає, що факт роздільного проживання не перешкодить як малолітньої дитині ОСОБА_5 так і обом батькам при їх бажанні спілкуватися та бачитися один з одним.

Суд приходить до висновку, що проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю ОСОБА_1 на сьогоднішній день, повною мірою відповідає інтересам дитини, забезпечує належні умови фізичного та духовного розвитку дитини, підстав стверджувати, що залишення на подальше проживання з матірю зможе зашкодити її розвитку не має, а тому суд вважає, що дитину слід залишити з матір'ю, щодо якої, крім вищеописаного, не доведено її байдужість та негативне ставлення до дитини, відсутні виняткові обставини та інші обставини, передбачені ч.2 ст.161 СК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, в звязку з чим зустрічний позов ОСОБА_3, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.209, 212-215 ЦПК України, Конституцією України, ст.ст.141, 161, 162 Сімейного Кодексу України, суд, -

в и рі ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, 3-ті особи: Орган опіки та піклування Кальчицької сільської ради Володарського району, Служби у справах дітей Володарської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з його матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, яка мешкає в м.Маріуполь, пров.ТрамвайнийАДРЕСА_1, зобовязавши ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її виховання.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, 3-ті особи: Орган опіки та піклування Кальчицької сільської ради Володарського району, Служби у справах дітей Володарської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_3 в с.Кальчик, вул..8 Березня, буд.61 та визначення часу побачення для ОСОБА_1 з малолітньою дитиною залишити без задоволення.

Повний зміст рішення виготовлений 18.01.2010 року.

Заява про апеляційне оскарження або апеляційна скарга може бути подана через Володарський районний суд до Апеляційного суду Донецької області м.Маріуполя, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана через Володарський районний суд до Апеляційного суду Донецької області м.Маріуполя протягом 20 днів, у випадку подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів.

Суддя М.М.Яковенко