Справа №22-ц-1862/10 Суддя-доповідач - Шевченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Шевченка В.А.,

суддів - Кононенко О.Ю., Білецького О.М.,

при секретарі - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 квітня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними,

встановила:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 квітня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог. При цьому вказує, що судом не було враховано, що всупереч чинному законодавству України кредитний договір було укладено в іноземній валюті.

Колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 31 серпня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого було ВАТ «Сведбанк», а потім ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/0807/71-620, за яким банк надав ОСОБА_1 42900 доларів США зі сплатою 9,5% річних з кінцевим терміном погашення кредиту до 31 серпня 2032 року на придбання квартири АДРЕСА_1 (а. с. 8-12).

31 серпня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №014/0807/71-620-2,-1, відповідно до якого на забезпечення виконання кредитного договору позивачка передала банку в іпотеку зазначену вище квартиру (а. с. 18, 19).

Правильно встановивши вказані обставини на підставі належним чином досліджених та оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Посилання апелянта на те, що банк не мав права надавати кредит в іноземній валюті є необгрунтованими, оскільки відповідно до норм статей 192, 533, 1054 ЦК України, ст. ст. 32, 44 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 1, 4, 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. ст. 1, 3, 5

Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» банки та інші фінансові установи, які у встановленому порядку отримали генеральну ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій, мають достатні правові підстави для надання резидентам України кредитів у іноземній валюті.

Посилання ОСОБА_1 на те, що суд розглянув справу без її участі, не з'ясувавши при цьому причин такої відсутності, також необгрунтовані, оскільки про час та місце розгляду справи, а також про наслідки неявки в судове засідання позивачку було повідомлено в установленому законом порядку (а. с. 45).

Інші доводи скарги висновків суду також не спростовують.

Таким чином, перевіривши рішення в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд ухвалив його з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 квітня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді