Апеляційний суд Черкаської області
Справа №22ц-684/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 8, 9 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_3
суддівОСОБА_4, ОСОБА_2
при секретарі з участю позивача відповідачаОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 20 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про витребування майна із чужого незаконного володіння, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2009 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про витребування майна із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що він в 2003 році придбав у ВАТ «Драбівське РТП» деревообробний станок за 550 грн.. який був перевезений у господарство відповідача на тимчасове зберігання.

29 травня 2006 року він до свого господарства провів трьохфазну електричну мережу і звернувся з вимогою до ОСОБА_7 про повернення станка, однак останній йому у цьому відмовив і до цього часу повертати станок відмовляється.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив витребувати у відповідача деревообробний станок та понесені судові витрати.

Рішенням Драбівського районного суду від 20 січня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_6 на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, порушує питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем не надано доказів про укладення між ним та відповідачем в 2003 році угоди про тимчасове користування деревообробним станком, а також з того, що у даному спорі спливли строки позовної давності про застосування якої заявлено відповідачем.

Проте з такими висновками погодитися неможна.

Відповідно до п.11. Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» , встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною в спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

По справі встановлено, що 24 квітня 2003 року позивач придбав у приватну власність у ВАТ «Драбівське РТП» деревообробний станок за 550 грн. про що свідчить відповідна накладна від 24 квітня 2003 року № 61 та квитанція до прибуткового касового ордеру № 344. Допустимих доказів про те, що ОСОБА_7 давав ОСОБА_6 частину грошей для придбання цього станка відповідач не надав, а тому його доводи з цього приводу та про те, що він є співвласником зазначеного майна необґрунтовані.

Через відсутність у домоволодінні позивача трьохфазної електричної мережі зазначений станок тимчасово останнім було передано у володіння відповідача. У травні 2006 року позивач провів до свого помешкання трьохфазну електричну мережу і звернувся до відповідача з вимогою повернути станок, однак той йому у цьому відмовив.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Наведене свідчить, що власником спірного майна при вказаних обставинах є позивач, який, відповідно до вищезазначеної норми закону має право на захист порушеного права.

З огляду на це висновок суду про недоведеність позову є помилковим.

Відсутність між сторонами угоди про тимчасове користування відповідачем деревообробним станком не є підставою для відмови у позові.

Неправильним є також і висновок суду про сплив у даному спорі строків позовної давності про застосування якої заявлено відповідачем.

З матеріалів справи видно і не заперечується відповідачем те, що позивач з вимогою про повернення спірного майна звернувся до відповідача у травні 2006 року і той частково визнавав право позивача на спірне майно та погоджувався його повернути з умовою повернення позивачем 350 грн. та оплати електроенергії.

Відповідно до ч.1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

З огляду на це на час звернення позивача до суду строки позовної давності не спливли.

Наведене свідчить, що ухвалене у справі рішення суду підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, з ухваленням відповідно до статті 309 ЦПК України нового рішення про задоволення позову за наявними у матеріалах справи доказах.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 20 січня 2010 року у даній справі скасувати.

Позов ОСОБА_6 задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_7 та повернути ОСОБА_6 деревообробний станок, який ним було придбано 24 квітня 2003 року у ВАТ «Драбівське РТП» за 550 грн. відповідно до накладної від 24 квітня 2003 року №61 та квитанції до прибуткового касового ордеру № 344.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви за сплату державного мита в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/