Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2010 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Політайко Я.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє від свого імені та в інтересах третьої особи - неповнолітньої ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності.

У позовній заяві вказує, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 06.10.2000 року. Рішенням Орджонікідзевского районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2008 року шлюб було розірвано.

На підставі договору міни, посвідченому 14.11.2003 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, відповідачка є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Співвласниками квартири є бабуся відповідачки ОСОБА_4 та її неповнолітня дочка від першого шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вважає, що 1/3 частина квартири, зареєстрована за відповідачкою є спільним майном подружжя у звязку з наступним.

ОСОБА_2, ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_3 були власниками квартири АДРЕСА_2.

Його батьки, у жовтні 2003 року продали належну їм квартиру. Після підписання договору, частину грошей у сумі 3800 доларів США передали йому. Ці гроші були сплачені за додаткову жилу площу ОСОБА_6 з якою укладався договір міни, про що свідчить надана нею розписка. До підписання договору міни його не залучали. Ствердження у договорі про те, що міна здійснена без доплати не відповідає дійсності. Тому, у відповідності до ст. 60 СК України, 1/3 частина квартири є спільної сумісною власністю подружжя.

На підставі викладеного позивач просить поділити спільне майно подружжя, визнати, що йому та відповідачці належить по 1/6 частини квартири АДРЕСА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, наполягаючи на обставинах та підставах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2, яка діяла також в інтересах третьої особи неповнолітньої ОСОБА_3 позов не визнала. В судовому засіданні пояснила, що договір міни було укладено без будь яких доплат, про що є вказівка в самому договору міни. Посилання позивача на розписку від імені ОСОБА_6 вважає неспроможними, оскільки істотною умовою договору міни також є ціна доплати в разі її наявності і вона обовязково повинна бути вказана в договорі міни. Про наявність такої розписки їй нічого не відомо. Вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, причину не явки суду не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

У відповідності до ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третьої особи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.10.2000 року. Рішенням Орджонікідзевского районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2008 року шлюб розірвано.

Під час перебування у шлюбі, 14.11.2003 року між ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_4, ОСОБА_2 яка діяла від себе та як законний представник від імені неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено договір міни, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5.

Згідно умов даного договору міни, ОСОБА_6 міняє належну їй квартиру АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_4, належну ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

В пункті 4 договору міни вказано що обмін квартир сторони здійснюють без доплати.

На підставі вищевказаного договору міни, ОП ЗМБТІ зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 1/3 частки за кожним.

Згідно ст.57 ч.1 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1)майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2)майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, яки належали їй, йому особисто.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4 належала ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло №663, виданого виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя 26.04.1995 року, тобто до укладення шлюбу з позивачем.

Згідно ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у свої вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позову, позивач вказує, що ним було сплачено в якості доплати при обміні квартир 3800 доларів США, які були подаровані йому батьками.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_2 в суді пояснювали, що їм відомо про те, що ОСОБА_1 передавав ОСОБА_6 грошові кошти в якості доплати за придбану за договором міни квартиру, але при передачі грошей вони не були присутні.

Допитаний Святошинським районним судом м. Києва в якості свідка ОСОБА_8, пояснив, що його мати ОСОБА_6 здійснила обмін своєї квартири з ОСОБА_1 та ОСОБА_2. ОСОБА_6 передала йому гроші в сумі 2000 доларів США, які їй передав ОСОБА_1, Скільки всього матері дали грошей він не знає.

Оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що спірна 1/3 частина квартири АДРЕСА_3 не може бути обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки згідно умов договору міни від 14.11.2003 року, обмін квартир сторони здійснювали без доплати. В установленому законом порядку договір не змінено. Крім того, ОСОБА_1 не був стороною в договорі і не мав законних підстав для проведення доплати за квартиру, тому розписка про отримання ОСОБА_6 грошових коштів, на яку посилається ОСОБА_1 в обґрунтування позову, не може створювати для позивача ніяких правових наслідків.

В звязку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 84, 88, 209, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст.295 ЦПК України.

Суддя А.В. Воробйов