ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-158/10
провадження № Б/н 25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова M.JL, при секретарях Барвіцькій М.Т., Гурській М.А., Герасименко І.В., Скирута К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3 особа - Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 05.06.2008 року звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4, 3 особа - Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту від 28.05.2005 року, посвідченого Савченко М.А. - державним нотаріусом 7-ої Київської державної нотаріальної контори 28.05.2005 року за реєстровим номером Зу-1111, відповідно до якого ОСОБА_6 заповів квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4, недійсним.

Позивачка ОСОБА_2 зазначала, що ОСОБА_6 - її чоловік - помер ІНФОРМАЦІЯ_1; 01.09.2007 року їй стало відомо про існування заповіту на ім»я ОСОБА_4; дійсність заповіту від 28.05.2005 року викликає в неї сумнів, оскільки раніше, а саме 06.12.2003 року, ОСОБА_6 склав заповіт на все своє майно на користь дочки ОСОБА_3 та онука (сина ОСОБА_3) ОСОБА_7, 1995 року народження - в рівних частках; квартира АДРЕСА_1 була придбана за інвестиційним договором №58 від 25.04.2000 року за спільні кошти її (позивачки) та чоловіка під час шлюбу; ОСОБА_6 зловживав спиртними напоями; починаючи з 2004 року він спілкувався з нею (позивачкою) та донькою ОСОБА_3 лише по телефону та розповідав за ОСОБА_4, як працівницю його кафе, яка періодично наймала квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_6

Оскільки в лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_6 зазначено, що причиною смерті є закрита черепно-мозкова травма у формі забоїв головного мозку, крововилив під м»яку та тверду оболонки мозку побутового виду, це відбулося в квартирі АДРЕСА_1 того ж дня, коли настала смерть ОСОБА_6, тому позивачка вважає, що заповіт від 28.05.2005 року на ім»я ОСОБА_4 був складений внаслідок фізичного та психічного тиску на нього з боку ОСОБА_4, а волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, тому заповіт від 28.05.2005 року має бути визнаний недійсним на підставі ч.І ст.231, ч.2 ст.1257 ЦК України.

ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_7, 1995 року народження 09.06.2008 року також звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, 3 особа - Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту від 28.05.2005 року, посвідченого Савченко М.А. - державним нотаріусом 7-ої Київської державної нотаріальної контори 28.05.2005 року за реєстровим номером Зу-1111, недійсним.

Позивачка ОСОБА_3 крім обставин, на які посилалася і позивачка ОСОБА_2, також зазначала, що стосунки з батьком в неї завжди були теплими і дружніми; вважаючи, що заповіт від 28.05.2005 року на ім»я ОСОБА_4 був складений внаслідок фізичного та психічного тиску на батька з боку ОСОБА_4, а волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, тому також просила визнати заповіт від 28.05.2005 року недійсним на підставі ч.І ст.231, ч.2 ст.1257 ЦК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.10.2008 року цивільні справи №2- 4263/08 за позовом ОСОБА_2 та №2-4287/08 за позовом ОСОБА_3 - про визнання заповіту недійсним - були об»єднані в одне провадження під №2-4263/08 (а.с.111-112 тЛ).

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - в своїх інтересах та в інтересах сина ОСОБА_7, 1995 року народження, а також представники позивачів - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити із зазначених підстав.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_10 позови не визнали; стверджуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є безпідставними, викладені позивачами обставини не відповідають дійсності, заповіт від 28.05.2005 року від імені ОСОБА_6 є законним, тому просили в задоволенні позовних вимог позивачів - відмовити.

З особа - представник Головного управління юстиції у м. Києві - в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи 3 особа була повідомлена належним чином; своєю заявою-поясненнями просили справу розглядати за їх відсутності та постановити судове рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.41-42, 89-90 т.1).

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників в судовому засіданні, допитавши свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.З ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні встановлено: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.08.1968 року (а.с.29 т.2).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2007 року за заявою ОСОБА_2 (позивачки) було анульовано актовий запис №362 від 10.06.1998 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, здійснений на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.1998 року - у зв»язку із скасуванням рішення суду про розірвання шлюбу та припиненням провадження у справі (а.с.20 т.1).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2002 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.39 т.2).

Згідно листа відділу РАЦС Дарницького районного управління юстиції від вересня 2005 року (а.с.103 т.1) ОСОБА_6 звертався до відділу РАЦС з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2002 року про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, але реєстрація розірвання шлюбу не відбулася, оскільки розірвання шлюбу на той час вже було зареєстровано на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.1998 року.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві (а.с.4 т.2).

ОСОБА_3 (позивачка) є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.19 т.2).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами.

Оскільки сторонами не надано суду документально підтверджених даних щодо отримання свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_6 (за життя) та/або ОСОБА_2, за встановлених обставин, суд вважає встановленим факт розірвання шлюбу між ними на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2002 року - з 01.01.2004 року (ч.2 ст.114 СК України).

06.12.2003 року ОСОБА_6 склав заповіт на все своє майно на користь дочки ОСОБА_3 та онука (сина ОСОБА_3) ОСОБА_7, 1995 року народження - в рівних частках кожному, який було посвідчено Савченко М.А. - державним нотаріусом 7-ої Київської державної нотаріальної контори 06.12.2003 року за реєстровим номером Зу-4518 (а.с.18 т.2).

Крім того, ОСОБА_6 28.05.2005 року склав заповіт, посвідчений Савченко М.А. - державним нотаріусом 7-ої Київської державної нотаріальної контори 28.05.2005 року за реєстровим номером Зу-1111, відповідно до якого ОСОБА_6 заповів квартиру АДРЕСА_1 відповідачці ОСОБА_4 (а.с.7 т.2).

До 22-ої Київської державної нотаріальної контори звернулися із заявами про прийняття спадщини: ОСОБА_4 - 05.06.2007 року (а.с.З т.2), ОСОБА_3 - від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 - 25.07.2007 року (а.с.23 т.2); ОСОБА_2 - 01.09.2007 року (а.с.28 т.2).

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на квартиру від 26.06.2000 року, квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована на ім»я померлого ОСОБА_6 (а.с.10-11 т.2).

Згідно довідки форми №3 від липня 2007 року відповідачка ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 постійно з 17.11.2005 року (а.с.5-6 т.2).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №104 до майна померлого ОСОБА_6, ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину (квартиру АДРЕСА_1) за заповітом від 22.12.2007 року (а.с.47-48 т.2).

Згідно ч.І ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Згідно 4.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

По факту смерті ОСОБА_6 в порушенні кримінальної справи було відмовлено (а.с.81-129 т.2).

З показань свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 не вбачається, що вони були безпосередньо свідками застосування до ОСОБА_6 фізичного чи психічного тиску з боку ОСОБА_4 або інших осіб, які б мали причинний зв»язок з підписанням ОСОБА_6 заповіту від 28.05.2005 року.

За встановлених обставин, суд вважає, що твердження свідка ОСОБА_12 про те, що смерть ОСОБА_6 має ознаки насильницької, не є достатніми для висновку про задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Таким чином, аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні; достатніх обставин, передбачених ст.231 ч.І, 1257 ЦК України, як підстав недійсності оспорюваного заповіту, в судовому засіданні не встановлено, а тому в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 має бути відмовлено.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на підставі ст.203, 209, 215, 231, 1257 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3 особа - Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту від 28.05.2005 року, посвідченого Савченко М.А., державним нотаріусом 7-ої Київської державної нотаріальної контори 28.05.2005 року за реєстровим номером Зу-1111, відповідно до якого ОСОБА_6 заповідав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4, недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя