Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
Справа № 2-2233/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ільченка О.І., при секретарях Карпенко В.О., Іценко Ю.О., за участю сторін, представників: позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства "Прилуцький завод Білкозин, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - профспілковий комітет ПАТ Прилуцький завод Білкозин про зобовязання перерахувати та стягнення недоплаченої заробітної плати і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 у своєму зміненому позові просить зобов'язати відповідача ПАТ «Прилуцький завод Білкозин" перерахувати йому заробітну плату за період з 01.10.2007р. по 09.08.2010р. за тарифними ставками робітника VI розряду, встановленими міжгалузевою угодою та виплатити йому недоплачену різницю. Стягнути з відповідача 10000,00 грн. моральної шкоди в якості компенсації нанесеними йому протиправними діями. Свій позов мотивує тим, що 19.05.2006р. між ВАТ Прилуцький завод Білкозин та профкомом первинної профспілкової організації заводу було укладено колективний договір на 2007-2010 роки Згідно з п.4.1. Положення про оплату праці, розробленого на підприємстві ...розмір заробітної плати (тарифи, посадові оклади) переглядаються у звязку з підвищенням законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати і галузевих гарантій оплати праці..» До 01.10.2007р. відповідач оплату праці здійснював згідно з нормами Галузевої угоди, але потім власник в односторонньому порядку без внесення відповідних змін порушив п.2.3.Колдоговору у звязку з чим заробітна плата, як вважає позивач, йому нараховувалася в заниженому розмірі. Так. відповідно до Галузевої угоди годинна тарифна ставка робітника 6 розряду становить: з 01.10.2007р. - 7,02 грн., з 01.01.2008р. - 7,79 грн., з 01.12.2008р. - 9,22 грн. з01.01.2010р - 10, 76 грн.. Фактично заробітна плати повинна була б нараховуватися за наступними годинними тарифними ставками: з 01.01.2008р. по 31.03.2008р. - 6,58 грн., з 01.04.2008р по 30.06.2008р. - 7,02 грн., з 01.07.2008р. і по теперішній час - 7,72 грн.. З наведеного слідує. що відповідачем порушується чинне законодавство про оплату праці та право позивача на отримання ним достойної заробітної плати згідно його кваліфікації. Також з приводу вказаних порушень до відповідача неодноразово звертався профком з пропозицією врегулювати оплату праці на підприємстві відповідно до вимог чинного законодавства та норм Галузевої угоди, проте такі звернення були проігноровані.

У судовому засіданні позивач зі своїм представником повністю підтримали свої вимоги , посилаючись на обставини викладені у позові, просять такий задовольнити.

Представник третьої особи - голова профкому ОСОБА_3 у суді повністю підтримує позицію позивача, оскільки відповідач систематично порушує трудове законодавство в частині оплати праці.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнає, подав письмове заперечення суть якого зводиться до того, що ПАТ Прилуцький завод Білкозин проводив нарахування заробітної плати ОСОБА_4 правомірно на підставі тарифів, затверджених в чинному колективному договорі. Посилаючись на норми галузевої угоди позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів того, що дане зобов'язання стосується ПАТ «Прилуцький завод Білкозин.

Вислухавши пояснення сторін, представників, думку третьої особи, дослідивши та проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 27.01.1981р. ОСОБА_4 був прийнятий слюсарем ремонтником на АТ Білкозин та 16.12.1985р. йому присвоєно VI розряд слюсаря ремонтника, що вбачається з копії трудової книжки (а.с. 5-7).

Із копії витягу наказу № 111-к від 09.08.2010р. вбачається, що 09 серпня 2010 року ОСОБА_4 був звільнений із роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 41).

Стаття 60 ЦПК України зобовязує сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В обгрунтування своїх вимог сторона позивача посилається на положення колективного договору, у тому числі в сфері системи оплати праці у відповідності до умов Галузевої угоди між Державним департаментом продовольства Мінагрополітики України, галузевими обєднаннями підприємств харчової і переробної промисловості та профспілкою працівників АПК України на 2006-2008 роки (далі - Угода), оскільки відповідачем не дотримуються встановлені додатками до Угоди мінімальні розміри годинних тарифних ставок в оплаті праці кваліфікованих працівників.

Проте суд погоджуються із запереченнями представника відповідача, які спростовують доводи сторони позивача.

Так, дійсно 19.12.2006р. на конференції трудового колективу був прийнятий колективний договір між власником ВАТ Прилуцький завод Білкозин та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації ВАТ Прилуцький завод Білкозин на 2007-2010 роки, який зареєстрований 27.12.2006р. Управлінням праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області за № 38 (а.с. 9, 82).

Отже в даному випадку йдеться про сферу договірного регулювання оплати праці на основі колективного договору відповідно до Закону України Про колективні договори і угоди.

Згідно ч.2 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплати премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

У пункті 2.3. колдоговору сторони визнають положення і норми Угоди як мінімальні гарантії при вирішенні питань регулювання соціально-економічних і трудових відносин між власником та найманими працівниками.

Сторони визнають договір нормативним актом, його норми і положення діють безпосередньо і є обовязковими для виконання власником, працівниками підприємства і профспілковим комітетом (п.4.2. Колдоговору) а.с. 82.

Пунктом 5.2. колдоговору передбачено, якщо внесення змін чи доповнень до договору зумовлено зміною чинного законодавства. Угодою або вони поліпшують раніше діючі норми та положення договору, то рішення про внесення цих змін чи доповнень приймаються спільним рішенням сторін.

Пункт 5.3. договору визначає, що жодна із сторін протягом дії договору не може в односторонньому порядку прийняти рішення про зміну діючих положень, обовязків за договором або призупинити їх виконання (а.с. 82).

Сторона власника у колдоговорі зобовязувалася встановити розміри тарифних ставок для робітників з дотриманням міжтарифних співвідношень, згідно додатків №№ 4-7 (п.15.7.) - зворот а.с. 9.

І

За період роботи позивача на вказаній посаді з жовтня 2007 року по серпень 2010 року за взаємною згодою сторін до колективного договору вносилися зміни, у тому числі і щодо зміни годинних тарифних ставок, а саме з 01.09.2007р. - 6,58 грн. (а.с. 24, 26), з 01.04.2008р. - 7,02грн. (а.с.29, 31), з 01.07.2008р. - 7,72 грн. (а.с. 19, 21).

Оцінюючи письмові докази, надані сторонами, з таких не вбачається, що власник чи профспілкова організація категорично та однозначно посилаються власне на Галузеву угоду між Державним департаментом продовольства Мінагрополітики України, галузевими обєднаннями підприємств харчової і переробної промисловості та профспілкою працівників АПК України.

Більше того, згідно довідки з ЄДРПОУ видами економічної діяльності ПАТ "Прилуцький завод Білкозин є: 25.21.0 виробництво плит, штаби, труб та профілів з пластмас; 24.62.0 виробництво клею та желатину; 74.14.0 консультування з питань комерційної діяльності та управління; 60.24.0 діяльність автомобільного вантажного транспорту; 74.15.0 управління підприємствами; 74.20.1 діяльність у сфері інжинірингу (а.с.129-130).

За таких обставин, суд не знаходить достовірно встановленим щодо належності відповідача ПАТ Прилуцький завод Білкозин саме до підприємств харчової і переробної промисловості.

Отже коли відповідач проводив нарахування заробітної плати позивачу на підставі тарифів затверджених в колективному договорі (з послідуючими змінами) та стороною позивача не доведено, що зобов»язання по Угоді стосуються ПАТ «Прилуцький завод «Білкозин», тому в позові необхідно відмовити.

Оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження неправомірності виплати заробітної плати ОСОБА_4, а тому відсутні і правові підстави для задоволення вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. З, 10, 60, 213-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 у позові до публічного акціонерного товариства "Прилуцький завод Білкозин, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача профспілковий комітет ПАТ Прилуцький завод Білкозин про зобовязання перерахувати та стягнення недоплаченої заробітної плати і моральної шкоди - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення. Особи, які не були присутні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання Ьопії цього рішення.

Головуючий: