АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3379/09 Головуючий у 1-й інстанції Степура А.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Антонова В.М.,

суддів: Пікуля В.П., Чічіля В.А.,

при секретарі: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 та акціонерного страхового товариства «Вексель» на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, акціонерного страхового товариства «Вексель» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, мотивуючи тим, що 7 вересня 2008 року на 156 км. автошляху Київ-Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Iveko Magirus Evro Star, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, власник ОСОБА_4 та автомобіля Audi А6, державний номер НОМЕР_2, під його керуванням та власником якого він є. В результаті порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5, автомобіль Audi А6 отримав ушкодження. Вартість відновлювального ремонту становить 42602 грн. 54 коп. Страхова компанія, в якій застраховано автомобіль Iveko відмовляється від відшкодування шкоди. Окрім завданої матеріальної шкоди йому також завдана моральна шкода.

Просив стягнути солідарно з відповідачів майнову шкоду в розмірі 42602 грн., моральну в сумі 10000 грн. та судові витрати.

В подальшому позивач доповнив позовні вимоги та збільшив розмір моральної шкоди до 15000 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2009 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, акціонерного страхового товариства «Вексель» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково (ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 листопада 2009 року виправлено описку у рішенні суду: дату винесення 21 липня 2009 року змінено на 24 липня 2009 року).

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7925 грн. 59 коп.

Стягнуто з акціонерного страхового товариства «Вексель» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 24990 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 339 грн. 26 коп.

Стягнуто з акціонерного страхового товариства «Вексель» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1160 грн. 64 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 листопада 2009 року запасні частини замінені, після відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_5 А6, державний номер НОМЕР_2, вартість яких стягнута з відповідача ОСОБА_4, як завдані матеріальні збитки залишено в розпорядженні позивача ОСОБА_2

Не погодившись із рішенням суду, представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 його оскаржила. Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду змінити в частині стягнення майнової шкоди та стягнути майнову шкоду в розмірі 42602 грн. 54 коп.

Також з рішенням суду не погодилось АСТ «Вексель», яке посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення в частині стягнення з АСТ «Вексель» матеріальної шкоди в сумі 24990 грн., моральної -1160 грн. 64 коп., судового збору 256 грн. 86 коп. та витрат з ІТЗ 23 грн. 22 коп. скасувати та ухвалити нове.

Додаткове рішення суду особами, які беруть участь у справі не оскаржувалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, дійшла до висновку, що апеляційна скарга АСТ «Вексель» підлягає частковому задоволенню, у задоволенні апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами скасування рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 7 вересня 2008 року о 16 год. 20 хв. на автошляху Київ-Харків, в місті Пирятин Полтавської області, третя особа ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_3 не вибрав безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2, який рухався попереду, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до висновку спеціаліста автотоварознавця № 331 09 08 від 19.09.2008 року вартість майнової шкоди, завданої власнику автомобіля ОСОБА_5 А6, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 32 285 грн. 59 коп.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.09.2008 року ОСОБА_5 визнано винним в здійсненні правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП і накладено адміністративне стягнення у розмірі 34 грн.

Власником автомобіля ОСОБА_5 А6, державний номер НОМЕР_2, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ІХС № 275948 є позивач ОСОБА_2

Згідно повідомлення начальника Дніпропетровського МРЕВ ДАІ автомобіль НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_4

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є субєктом підприємницької діяльності до видів діяльності якого відноситься, зокрема, надання послуг вантажним автотранспортом.

24 липня 2008 року між ОСОБА_4 та АСТ «Вексель» (поліс № ВС/ 0962402) укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Договір був укладений на умовах договору 1 типу. Транспортний засіб у договорі страхування визначений «Івеко Магірус» д/н НОМЕР_5.

Як передбачено пунктом 15.1 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» договір першого типу передбачає страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах.

Згідно п. 22.1 ч. 1 ст. 22 вказаного Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів приходить до переконання, що ОСОБА_5 на законних підставах здійснював експлуатацію транспортного засобу, а тому суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до ліміту страховика ( 25500 грн.) за мінусом франшизи ( 510 грн.), стягнув із АСТ «Вексель» на користь позивача шкоду заподіяну автомобілю позивача у наслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 24 990 грн.

Доводи апеляційної скарги АСТ «Вексель» у цій частині не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» дано розяснення, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі-Методика) встановлюється порядок оцінки (визначення вартості) дорожніх транспортних засобів, регламентуються загальні принципи, методи оцінки та товарознавчих досліджень, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості дорожніх транспортних засобів.

Відповідно до вимог зазначеної Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових дорожніх транспортних засобів.

Висновком спеціаліста автотоварознавця № 331 09 08 від 19.09.2008 року визначена вартість майнової шкоди, завданої власнику автомобіля ОСОБА_5 А6, реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 32 285 грн. 59 коп. Ця вартість визначена шляхом складання: 7064, 40 грн. вартість ремонтно-відновлювальних робіт, 1822, 63 грн. вартість матеріалів, які використовуються для ремонту, 23 393, 56 грн. вартість деталів та вузлів, які заміняються при ремонті. При цьому вартість деталів та вузлів, які заміняються при ремонті (23 393, 56 грн.) були визначені із урахування фізичного зносу.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_5 А6 у сумі 42 602, 54 коп., на які посилається апелянт адвокат ОСОБА_3, визначена виходячи із вартості деталів та вузлів, які підлягають заміні у сумі 33715, 51 грн. без урахування фізичного зносу (7064, 40 грн. вартість ремонтно-відновлювальних робіт, 1822, 63 грн. вартість матеріалів, які використовуються для ремонту, 33715, 51 грн. вартість деталів та вузлів, які заміняються при ремонті = 42 602, 54 грн.).

Таким чином, як видно із висновку спеціаліста вартість майнової шкоди у розмірі 32 285 грн. 59 коп. визначена виходячи із реальної вартості пошкодженого майна, а суд першої інстанції, із урахуванням висновку спеціаліста та наданих сторонами доказів, вірно визначив розмір заподіяних збитків, що підлягають відшкодуванню.

Доказів які б доводили збільшення розміру реальної вартості майна на час винесення рішення суду позивач суду першої інстанції не надав, клопотання про проведення експертизи з цього питання не заявляв.

Не надано суду також доказів, що для ремонту автомобіля позивача були використані нові деталі іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів.

Згідно ст. 131 ЦПК України сторони зобовязані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі.

Як передбачено ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Посилання апелянта адвоката ОСОБА_3 на рахунок № 101208 від 10 грудня 2008 року, у якому зазначено вартість запчастин на пошкоджений автомобіль позивача у сумі 3 897, 8 євро також не ставлять під сумнів правильність висновків суду першої інстанції, оскільки цей рахунок при розгляді справи суду першої інстанції наданий не був, про наявність поважних причин неподання цього рахунку до суду першої інстанції позивач суд апеляційної інстанції не повідомив, а тому підстави для дослідження рахунку № 101208 від 10 грудня 2008 року у апеляційного суду відсутні.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника позивача адвоката ОСОБА_3 щодо невірного визначення судом розміру заподіяних збитків не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для зміни рішення суду у цій частині відсутні.

Проте, колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції щодо стягнення із АСТ «Вексель» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди з таких підстав.

Так, задовольняючи частково позов у частині стягнення моральної шкоди суд першої інстанції лише зазначив, що позовна заява у цій частині підлягає частковому задоволенню, при цьому не вказав, якими саме діями відповідачів йому була заподіяна моральна шкода.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Позивач не надав суду доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди відповідачем.

Крім того, відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України.

Будь-які дані щодо наявності обставин вказаних у пунктах 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України у матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів також звертає увагу, що між АСТ «Вексель» та ОСОБА_2 виникли правовідносини, які врегульовані спеціальними законами: Закон України «Про страхування», Закон України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 625, 992 ЦК України, які не передбачають такого виду відповідальності страховика як відшкодовування моральної шкоду у разі відмови у відшкодуванні шкоди.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги АСТ «Вексель» щодо безпідставного стягнення із цього відповідача моральної шкоди, а тому рішення суду у частині стягнення із АСТ «Вексель» у рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 1160 грн. 64 коп. слід скасувати, та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у цій частині.

У звязку із відмовою у задоволенні позову до АСТ «Вексель» у частині стягнення моральної шкоди, підлягає зміні рішення суду у частині стягнення судових витрат, а саме: сума стягнутого судового збору із АСТ «Вексель» на корись ОСОБА_2 має бути зменшена до 249 грн. 90 коп., виходячи із одного відсотка від суми на яку задоволено позов у частині відшкодування матеріальної шкоди (24 990 грн.).

Крім того, із ОСОБА_2 на користь АСТ «Вексель» слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору понесені при подачі апеляційної скарги у частині оскарження рішення щодо стягнення моральної шкоди у сумі 4 грн. 25 коп.

Оскільки особи, які беруть участь у справі додаткове рішення суду не оскаржили, тобто погодилися із ним, визначивши свою процесуальну поведінку, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити його законність.

Підстави виходу за межі доводів апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу акціонерного страхового товариства «Вексель» задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2009 року у частині стягнення із акціонерного страхового товариства «Вексель» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 1160 грн. 64 коп. скасувати, та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення у частині стягнення із акціонерного страхового товариства «Вексель» на користь ОСОБА_2 судового збору змінити, зменшивши суму стягнутого судового збору до 249 грн. 90 коп.

У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь акціонерного страхового товариства «Вексель» - 4 грн. 25 коп. судових витрат по сплаті судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий суддя В.М. Антонов

Судді: В.П. Пікуль

ОСОБА_6