Справа №22-ц-4990 Суддя-доповідач - Шевченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Шевченка В.А.,

суддів - Семеній Л.І., Кононенко О.Ю.,

при секретарі - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2010 року

у справі за позовом, поданим від імені ОСОБА_1 його законним представником ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про компенсацію вартості части у спільному майні,

встановила:

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2010 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, після смерті 18 листопада 2006 року ОСОБА_6 ОСОБА_1, від імені якого заявлено позов, успадкував 49/150 частин картоплесховища металевого - А, котельні цегляної - В, контори цегляної - В, в, погріба цегляного - п/г, трансформаторної цегляної - Е1, водоємкостей протипожежних цементових - З, зі, навісу металевого - а, свердловини металевої - І, вагової цегляної - в 1, загальною площею приміщень 3152 м на земельній ділянці Роменської міської ради, переданій в оренду по вул. Щорса, 44 у м. Ромни Сумської області та 1/3 частину автомобіля МІТSUBISHI Раjего WGN 3.5, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд вірно виходив з недоведеності стороною позивача обставин, якими обґрунтовувався позов щодо стягнення грошової компенсації за його частку в об'єктах нерухомого майна і відсутності правових підстав для стягнення такої компенсації за його частку в автомобілі.

Зокрема, всупереч з вимогами ст. 60 ЦПК суду не надано належних і допустимих засобів доказування, які б ґрунтувалися на спеціальних знаннях у будівництві чи інших відповідних галузях і свідчили про неможливість виділу в натурі частки позивача із спільного нерухомого майна, та визначали дійсну його вартість на час вирішення спору, що з огляду на положення ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 183 ЦК України має суттєве значення для справи, оскільки за наявності саме таких даних та неможливості виділу згідно із законом вказані норми дають співвласникові, який бажає виділу, право на одержання від інших співвласників

(а саме такими і є відповідачі) грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Із заявами про призначення експертизи у визначеному законом порядку для з'ясування зазначених обставин, у тому числі відносно можливості виділу окремих приміщень, сторона позивача не зверталася.

Звідси доводи цієї сторони щодо неможливості виділу частки позивача в натурі є безпідставними.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета

спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Крім того, одним із співвласників нерухомого майна є Роменський консервний завод, вимог до якого не заявлено і до участі у справі він не притягувався.

Спірний автомобіль сторін перебуває під арештом, на нього, як на предмет застави, в судовому порядку звернуто стягнення по боргах спадкодавця за кредитним договором, у зв'язку з чим вимога про стягнення з відповідачів вартості частки позивача в ньому є передчасною.

Поряд з викладеним слід враховувати й те, що в силу положень Конституції України, статей 319, 358 ЦК всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні можливості здійснення їхніх прав.

У даному випадку відповідачі не дають згоди на викуп у позивача його частки у спірному майні, а примушувати їх до цього є порушенням їхніх прав, оскільки законодавством не передбачено можливості набуття права власності у примусовому порядку при відсутності обставин, які передбачені диспозицією ч. 2 ст. 364 ЦК. Більш того, частин спадкового майна - картоплесховищем сторони розпорядилися спільно.

Таким чином, перевіривши законність і обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія визнає, що суд ухвалив його з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -