Справа № 2-3468/10
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.10.2010р. Комсомольський районний суд м.Херсона у складі:

головуючої судді Іванцової Н.К.

при секретарі Гінкул Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення та вселення, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, в якому вказують, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, яку рішенням апеляційного суду Херсонської області було витребувано із володіння ОСОБА_5 та зобовязано передати квартиру власникам, цим же рішенням було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 18.10.2006р. Однак, як зазначають позивачі, після ухвалення вказаного рішення ОСОБА_5 зареєструвала у квартирі відповідача ОСОБА_3, який проживає в ній разом із ОСОБА_4 Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі зазначили, що відповідачі чинять їм перешкоди у користуванні власністю, а саме: не впускають до належної їм квартири. У звязку з наведеним просили позов задовольнити, виселити без надання іншого житлового приміщення та зняти з реєстрації місця проживання з квартири № 11, що розташована за адресою: м.Херсон, Миколаївське шосе, 11-а ОСОБА_3, 10.10.1951р.н.; виселити без надання іншого житлового приміщення з квартири № 11, що розташована за адресою: м.Херсон, вул.Миколаївське шосе, 11-а ОСОБА_4; вселити в квартиру № 11, що розташована за адресою: м.Херсон, вул.Миколаївське шосе, 11-а ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник позивачів, за довіреністю ОСОБА_6, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також зазначила, що наданий представником відповідачів договір найму від 01.01.2010р. не є підставою для відмови у задоволенні позову, а також підставою, за якою відповідачі мають право проживати в квартирі № 11 в м.Херсоні, Миколаївське шосе, буд.11-а, оскільки цей договір не зареєстрований належним чином, що не відповідає положенням ст. 158 ЖК України та ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, а тому не є укладеним, і не чинним, як не вчинений, тобто не потребує визнання його недійсним судом, і не створює будь-яких правових наслідків ані для сторін цього договору, ані для її довірителів, як правонаступників за договором.

Представник відповідачів та третьої особи ОСОБА_5, за довіреністю ОСОБА_7, в судовому засіданні позовні вимоги в частині зняття з реєстрації ОСОБА_3 та вселення в квартиру № 11, що розташована за адресою: м.Херсон, вул.Миколаївське шосе, 11-а ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнав, не заперечував проти їх задоволення. Позовні вимоги в частині виселення без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не визнав, пояснив, що 01.01.2010р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір найму (оренди) спірної квартири строком на 2 роки 10 місяців з подальшим першочерговим правом наймача на переукладання нового договору найму (оренди) квартири, а також зазначив, що на момент укладання вказаного договору ОСОБА_5 мала необхідні для того повноваження, оскільки володіла на праві власності квартирою на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2006р., а тому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають та користуються квартирою на підставі договору, та вони не є такими, що самоправно зайняли приміщення, а отже не підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення. Просив відмовити у задоволенні вимог про виселення без надання іншого житлового приміщення з квартири № 11 по Миколаївському шосе, 11-а у м.Херсоні ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_4, яка була допитана в судовому засіданні у якості свідка, пояснила, що 04.02.2010р. вона дізналась про рішення апеляційного суду Херсонської області, яким договір купівлі-продажу квартири № 11 по Миколаївському шосе, 11-а у м.Херсоні від 18.10.2006р., укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 визнано недійсним та витребувано вказану квартиру із володіння ОСОБА_5, зобовязавши її передати вказану квартиру ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Крім того зазначила, що на теперішній час продовжує проживати в зазначеній квартирі на підставі договору оренди від 01.01.2010р., який зареєстровано не було, та про який вона не повідомляла ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Заперечуючи проти заявлених позовних вимог вказала, що проживає у спірній квартирі, оскільки позивачі винні їй гроші, а також не заперечувала, що коли ОСОБА_1 після винесеного рішення від 04.02.2010р. прийшла в квартиру, вона їй ключі не віддала. Щодо укладеного договору оренди від 01.01.2010р. пояснила, що орендні платежі ОСОБА_5 нею не сплачувались.

Відповідач ОСОБА_3, який був допитаний в судовому засіданні у якості свідка, пояснив, що проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2010 року, а зареєстрований в ній з 26.02.2010р. ОСОБА_5 його родичка, орендні платежі він їй не сплачував.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить службове повідомлення про отримання судової повістки, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04.02.2010р. без змін залишено рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 23.10.2009р. в частині відмови ОСОБА_5 у задоволенні її позовних вимог про визнання її добросовісним набувачем, а також в частині відмови ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у задоволенні їх вимог про визнання договору завдатку від 21.05.2003р. недійсним та визнання права власності на квартиру; цим самим рішенням договір купівлі-продажу квартири № 11 по Миколаївському шосе, 11-а у м.Херсоні від 18.10.2006р., укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 визнано недійсним та витребувано вказану квартиру із володіння ОСОБА_5, зобовязавши її передати вказану квартиру ОСОБА_1 і ОСОБА_2; тим же рішенням ОСОБА_4 у задоволенні позову про визнання договору купівлі-продажу квартири № 11 по Миколаївському шосе, 11-а у м.Херсоні дійсним, відмовлено за необґрунтованістю.

01.01.2010р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір найму (оренди) квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка надавалась наймачу в тимчасове платне користування строком на два роки і десять місяців, що передбачалось п.1 договору. Пунктом 6.1 договору визначалось право ОСОБА_3 вселите в займане ним приміщення його співмешканку ОСОБА_4

Відповідно до акту державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ в м.Херсоні від 30.04.2010р. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-198, виданого 22.04.2010р. Комсомольським районним судом м.Херсона про витребування із володіння ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_2, зобовязання її передати вказану квартиру ОСОБА_1 і ОСОБА_2, ОСОБА_3 мешканця квартири за адресою: АДРЕСА_1, ознайомлено з виконавчим листом № 2-198 від 22.04.2010р.

Заявою представника ОСОБА_5 ОСОБА_9 від 06.05.2010р., ВДВС Комсомольського РУЮ м.Херсона повідомлено, що ОСОБА_5 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не проживає і не зареєстрована, оскільки за рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04.02.2010р. договір купівлі-продажу, укладений 18.10.2006р. між ОСОБА_4, ОСОБА_8 та нею визнано недійсним, у звязку з чим представник ОСОБА_5 просила вирішити питання щодо подальшого виконання виконавчого листа № 2-198, виданого Комсомольським районним судом м.Херсона у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно акту державного виконавця від 26.05.2010р., ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрована, не проживає та ніколи не проживала, ключі від квартири передала ОСОБА_4

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_5 начальнику ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні від 26.05.2010р., остання повідомила, що виконати рішення Комсомольського районного суду м.Херсона, за яким Комсомольським районним судом м.Херсона було видано виконавчий лист № 2-198/09 від 22.04.2010р., вона не має можливості, оскільки в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 вона ніколи не мешкала, майна, що їй належить на праві приватної власності за вказаною адресою, вона не має, ключі від вищезазначеної квартири вона передала ОСОБА_4, оскільки договір купівлі-продажу апеляційним судом Херсонської області визнано недійсним і ніяких правовідносин між нею і ОСОБА_2, ОСОБА_1 не існувало. Факт передачі ключів від спірної квартири ОСОБА_4 також підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_4 начальнику ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні, в яких також зазначено, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, де вона проживає знаходиться і її майно, оскільки укладена між нею та ОСОБА_5 угода визнана судом недійсною.

Актом державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні від 03.06.2010р. встановлено, що ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрована та не проживає, майно, що їй належить у вищезазначеній квартирі не виявлено.

Згідно довідки № 336 від 20.04.2010р., виданої ЖЕК № 11, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_10, ОСОБА_5 за вказаною адресою не зареєстрована. Відповідно до паспорту ОСОБА_3, останній зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26.02.2010р.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ст. 391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України - Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачі у справі дійсно є співвласниками спірної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, а тому мають право на володіння, користування та розпорядження належним їм майном на власний розсуд. Відповідачем ОСОБА_4 під час розгляду справи зазначалось, що вона категорично відмовляється надавати ключі від квартири позивачам у справі, мотивуючи тим, що вони їй винні гроші. Зазначене свідчить про наявність перешкод, які відповідачі чинять позивачам у користуванні ними належним їм на праві власності майном, що виразилось у відмові надати ключі від квартири, а також у перешкоджанні доступу до неї. Заперечення відповідача проти заявлених позовних вимог не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки договір найму (оренди) квартири від 01.01.2010. між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено на підставі договору купівлі-продажу, який рішенням апеляційного суду Херсонської області було визнано недійсним, а тому такий договір не створює ніяких правових наслідків для сторін правочину, що відповідає вимогам ст.216 ЦК України, в тому числі і щодо укладеного договору найму (оренди) квартири, що дає всі підстави вважати, що відповідачі проживають у спірній квартирі за відсутності на те правових підстав. А тому позовні вимоги щодо виселення відповідачів та вселення в спірну квартиру позивачів підлягає задоволенню. Також слід зазначити, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26.02.2010р., тобто після ухвалення апеляційним судом Херсонської області рішення від 04.02.2010р., яким договір купівлі-продажу квартири № 11 по Миколаївському шосе, 11-а у м.Херсоні від 18.10.2006р., укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 визнано недійсним та витребувано вказану квартиру із володіння ОСОБА_5, зобовязавши її передати вказану квартиру ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а відповідно реєстрація відповідача відбулась без законних на те підстав та дозволу власників, а тому позовна вимога про зняття його з реєстрації також підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.5-11,60,88,208,209,213,214,215,224,225,226,294 ЦПК України, ст.ст. 116, 150 ЖК України, ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення та вселення - задовольнити.

Виселити без надання іншого житлового приміщення та зняти з реєстрації з квартири за адресою: м.Херсон, Миколаївське шосе, 11-а, кв.11 ОСОБА_3, 10.10.1951р.н.

Виселити без надання іншого житлового приміщення з квартири за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4.

Вселити в квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1.

Вселити в квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.К.Іванцова