Братський районний суд Миколаївської області
Справа №2-137
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЯМ УКРАЇНИ

09 березня 2010 р. Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Губанової В.М.

при секретарі Тягнирядно І.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в селищі Братське

справу за позовом ОСОБА_1 до Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, посилаючись на те, що 30 грудня 1996 року померла її баба ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із : земельної частки (паю), розміром 9,43 ум.кад.га, що перебувала у колективній власності КСП «Іскра», яка належала померлій на підставі сертифікату серії МК № 0132776, виданий Братською районною державною адміністрацією Миколаївської області 19 листопада 1996 року. У померлої була спадкоємиця за законом - її дочка ОСОБА_3, що проживали разом. Заповіт ОСОБА_2 на день смерті не робила. ОСОБА_3 як спадкоємиця за законом фактично прийняла спадщину після смерті матері , однак свідоцтво про спадщину не отримувала, адже ст.. 560 ЦК Української РСР (1963р.) обовязку отримувати свідоцтво про спадщину на спадкоємця не покладала, на відміну від ст.. 1297 ЦК України (2004р.), яка зобовязує спадкоємця отримати свідоцтво про спадщину, у складі якої є нерухоме майно. 16 травня 2008 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла позивачці у спадок все майно, яке буде належати на день її смерті, який зареєстрований в Олександрівській сільській раді Комінтернівського району Одеської області в книзі реєстрації нотаріальних дій за № 142. 23 серпня 2008 року ОСОБА_3 померла. Оскільки позивачка є донькою померлої ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження та про одруження позивачки, та на момент смерті померла проживала разом із позивачкою, та те, що остання після смерті матері розпоряджалася її майном, то вона вважається такою , що прийняла спадщину та просить суд встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2, померлої 30 грудня 1996 року, і складалася з права на земельну частку (пай), розміром 9,43 ум.кад.га, що перебувала у колективній власності КСП «Іскра», без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0132776, виданий Братською райдержадміністрацією 19 листопада 1996 року та визнати за нею право власності на земельну частку (пай).

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному об'ємі.

Відповідач, сільський голова ОСОБА_4, до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій визнала позовні вимоги повністю та просила справу слухати за її відсутності.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 30 грудня 1996 року померла її баба ОСОБА_2, що підтверджується довідкою відділу РАЦС Братського РУЮ 22 серпня 2008 року, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із : земельної частки (паю), розміром 9,43 ум.кад.га, що перебувала у колективній власності КСП «Іскра», яка належала померлій на підставі сертифікату серії МК № 0132776, виданий Братською районною державною адміністрацією Миколаївської області 19 листопада 1996 року. У померлої була спадкоємиця за законом - її дочка ОСОБА_3, що проживали разом. Заповіт ОСОБА_2 на день смерті не робила. ОСОБА_3 як спадкоємиця за законом фактично прийняла спадщину після смерті матері , однак свідоцтво про спадщину не отримувала, адже ст.. 560 ЦК Української РСР (1963р.) обовязку отримувати свідоцтво про спадщину на спадкоємця не покладала, на відміну від ст.. 1297 ЦК України (2004р.), яка зобовязує спадкоємця отримати свідоцтво про спадщину, у складі якої є нерухоме майно. 16 травня 2008 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла позивачці у спадок все майно, яке буде належати на день її смерті, який зареєстрований в Олександрівській сільській раді Комінтернівського району Одеської області в книзі реєстрації нотаріальних дій за № 142. 23 серпня 2008 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 157217, виданого виконкомом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 23.08.08р. Оскільки позивачка є донькою померлої ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯС № 054959, виданого Ганнівським ЗАГС Братського району Миколаївської області та про одруження позивачки серії ЯК № 0123321 від 06 травня 1970 року, та на момент смерті померла проживала разом із позивачкою, що підтверджується довідкою Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, та те, що остання після смерті матері розпоряджалася її майном, то вона вважається такою , що прийняла спадщину.

Позивачка звернула ся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де рекомендовано звернутися до суду про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування згідно заповіту, оскільки відсутні документи про прийняття спадщини ОСОБА_3

На підставі ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті. Виходячи з положень вказаної статті, спадщину ОСОБА_3 складало не лише майно та права, що належали безпосередньо їй та документально підтверджені, а й успадковане нею право на майнові права покійної матері ОСОБА_5, входять до складу спадщини і мають перейти до позивачки, як до єдиної спадкоємиці за заповітом.

Спадкомєців, які претендують на обовязкову частку у спадщині немає.

Позивачка розпоряджалася майном померлої ОСОБА_3 на свій розсуд, користувалася ним, як власним майном.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4 Про практику розгляду судами України справ про спадкування, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вказане, суд вважає можливим встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2, померлої 30 грудня 1996 року, і складалася з права на земельну частку (пай), розміром 9,43 ум.кад.га, що перебувала у колективній власності КСП «Іскра», без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0132776, виданий Братською райдержадміністрацією 19 листопада 1996 року та визнати за нею право власності на земельну частку (пай).

Керуючись ст.ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2, померлої 30 грудня 1996 року, і складалася з права на земельну частку (пай), розміром 9,43 ум.кад.га, що перебувала у колективній власності КСП «Іскра», без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0132776, виданий Братською райдержадміністрацією 19 листопада 1996 року.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_3, право власності на земельну частку (пай), розміром 9,43 ум.кад.га, що перебувала у колективній власності КСП «Іскра» Братського району Миколаївської області, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0132776, виданий Братською райдержадміністрацією 19 листопада 1996 року, що належала ОСОБА_2, померлої 30 грудня 1996 року, спадкоємцем якої була ОСОБА_3, що прийняла спадщину, але не зареєструвала право власності на спадкове майно.

Рішення набирає законної сили, якщо не буде подана заява про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

На рішення протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд, з подачею одночасно копії апеляційної скарги безпосередньо в апеляційний суд Миколаївської області.

Суддя-підпис

з оригіналом згідно

Суддя