РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-138/10

22.03.10 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого: судді Омельченко К.О.

При секретарі: Забіяка Ю.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Харківського відділення Фонду соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності, ОСОБА_2, Харківської обласної ради профспілки працівників недержавного сектору економіки, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою Виконавчої дирекції Харківського відділення Фонду соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності, ОСОБА_2, Харківської обласної ради профспілки працівників недержавного сектору економіки, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди.

У позовній заяві просить визнати розповсюджену відповідачами інформацію такою, що порочать його честь гідність та ділову репутацію щодо направлення відповідачкою ОСОБА_2 в прокуратуру Харківської області заяву про привласнення позивачем коштів соцстраху, що потягло порушення кримінальної справи; направлення відповідачкою ОСОБА_2 позову до Арбітражного суду Харківської області щодо стягнення коштів з облради профспілок, які документально не підтверджувались; розповсюдження відповідачкою ОСОБА_2 відомостей, що містились у рішенні виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради про причини звільнення позивача від сплати держмита за подачу позову в Дзержинський районний суд; направлення відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в правоохоронні органи чисельних заяв та звернень щодо позивача; оприлюднення на дошці оголошень листа заступника прокурора м. Харкова щодо порушення відносно позивача кримінальної справи на підставі ст.. 84 КК України не повного змісту; розповсюдження відповідачем ОСОБА_4 відомостей про те, що позивач з 1953 року по 1964 рік відбував покарання на Дальньому Сході. Також вважає, що відповідачка ОСОБА_3 протиправно заволоділа посудом фірми «Цептер», що належить позивачу. На підставі викладеного просить стягнути з Виконавчої дирекції Харківського відділення Фонду соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності моральну шкоду в сумі 65 тис. грн..; з ОСОБА_2 20 тис. грн..; з Харківської обласної ради профспілки працівників недержавного сектору економіки 5 тис. грн..; з ОСОБА_3 10 тис. грн.. моральної шкоди та 10 тис. грн.. матеріальної шкоди; з ОСОБА_4 2 тис. грн.. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та надав пояснення відповідно до викладених у позові. Також пояснив, що всі відомості, які містились у заявах позивачів до правоохоронних органів є неправдивими, оскільки відповідачами не надані суду докази на підтвердження тих фактів, які викладалися у заявах.

Відповідач представник виконавчої дирекції Харківського відділення Фонду соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з посиланням на те, що позивачем не наведено фактів зачіпання його честі та гідності Фондом.

Відповідач ОСОБА_3 як від свого імені так і за дорученням Харківської обласної ради профспілки працівників недержавного сектору економіки позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Пояснила, що всі відомості, які викладалися в заявах, спрямованих до правоохоронних органів щодо злочинної діяльності позивача дійсно мали місце. На підставі цих звернень була порушена відносно позивача кримінальна справа, яка закрита органом слідства з нереабілітуючих підстав. Всі заяви перевірялись під час проведення досудового слідства по кримінальній справі. Що стосується привласнення посуду фірми «Цептер», пояснила, що зазначений посуд не придбавався за особисті кошти позивача та їй не передавався. З посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 10.04.2003 року просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Пояснив, що ніякі відомості, що принижують честь та гідність позивача, він не розповсюджував.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної та кримінальної справи за обвинуваченням позивача, надані докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 7 ЦК України (в редакції 1963 року), діючої на час виникнення між сторонами зазначених правовідносин, громадянин або організація вправі вимагати по суду спростування відомостей, що не відповідають дійсності, або викладені неправдиво, які порочать їх честь і гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди їх інтересам, якщо той, хто поширив такі відомості, не доведе, що вони відповідають дійсності.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи № 20970031, та не заперечується позивачем та відповідачами, однією з підстав її порушення став лист Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування, підписаний ОСОБА_2, щодо протиправних дій голови Харківської обласної ради профспілок робітників інноваційних та малих підприємств ОСОБА_1, направлений на імя прокурора Харківської області. Різноманітні заяви та листи відповідачів щодо протиправної, на їх думку, діяльності позивача, на які позивач посилається як на наклепницькі, також містяться в матеріалах вищевказаної кримінальної справи та були предметом дослідження органу досудового слідства. 17.01.2003 року вищевказана кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1 за ст.ст. 84 ч.2, 167 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) закрита провадженням старшим слідчим прокуратури м. Харкова на підставі Закону України «Про амністію» від 26.06.97 року та ст.. 6 п.4 КПК України.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003, звернення в правоохоронні органи зі скаргою на неправомірні дії особи, повязані із здійсненням нею владних повноважень чи виконання службових обовязків є розповсюдженням відомостей про цю особу. Разом з цим, таке звернення не може бути підставою цивільно-правової відповідальності заявника за ст.. 7 ЦК України (1963 року), навіть якщо такі відомості не відповідають дійсності.

Таким чином, всі заяви та повідомлення відповідачів, щодо дій позивача, направлені в правоохоронні органи, не можуть вважатися такими, що порочать честь, гідність та ділову репутацію.

Не є також поширенням відомостей відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вивішення ними на дошці обяв службового приміщення листа прокуратури м. Харкова про порушення відносно позивача кримінальної справи, оскільки відомості були отримані відповідачами з офіційних джерел та на той час відповідали дійсності.

Також не є поширенням неправдивої інформації звернення відповідачки ОСОБА_2 з позовом до Арбітражного суду Харківської області. Відповідно до наданого позивачем рішення суду від 16.09.97 року, позивачем у вказаній справі виступав прокурор Дзержинського району м. Харкова в інтересах Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування України м. Харкова, а не ОСОБА_2 Позов було задоволено, з Харківської обласної Ради профспілки недержавного сектора економіки на користь Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування України стягнуто 879802 грн. Рішення суду набрало чинності.

Крім цього, відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові № 7 від 28.09.90 року (зі змінами), у порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися позови про спростування відомостей, які містяться у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах слідчих та інших відповідних органів, для оскарження яких законом встановлено інший порядок.

Інформація про підстави звільнення позивача від сплати державного мита, отримана відповідачкою ОСОБА_2, не підлягає спростуванню, оскільки відповідає дійсності. Також зазначена інформація не є конфіденційною, оскільки відповідно до ст.. 31 ЦПК України, сторони мають рівні процесуальні права та обовязки. В контексті цієї норми ЦПК України, відповідачка ОСОБА_2 мала право знати про причини несплати державного мита позивачем при подачі позовної заяви до суду. Розповсюдження цієї інформації, в розумінні ст.. 7 ЦК України (1963 року), не є такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію.

Згідно зі ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Позивачем не доведено того, що відповідач ОСОБА_4 поширював відносно нього відомості про відбування покарання на Дальньому Сході, також не доведено те, що відповідачка ОСОБА_3 привласнила особистий посуд позивача фірми «Цептер» на суму 10 тис. грн.., а також те, що зазначений особистий посуд взагалі передавався відповідачці позивачем.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги позивача ОСОБА_1 суд визнає такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст..7 ЦК України (1963 року), Рішенням Конституційного Суду України від 10.04.2003 року № 8рп/2003, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Харківського відділення Фонду соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності, ОСОБА_2, Харківської обласної ради профспілки працівників недержавного сектору економіки, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: