Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа № 2-170/2010
У Х В А Л А

Іменем України

01 березня 2010 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Ітріна М.В.,

при секретарі Андреєвій Ю.В., за участю скаржника ОСОБА_1, представника ДВС ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за скаргою ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області (далі ДВС) про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеними скаргами на постанову державного виконавця. В обґрунтування своїх скарг посилалася на те, 20.10.2009 р. ДВС винесено постанови про накладення штрафу в сумі 170 та 340 грн на ОСОБА_3 за невиконання рішення апеляційного суду Миколаївської області, а 24.11.2009 р. ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї цих штрафів.

Скаржник вважає постанови незаконними, оскільки штраф накладено не на неї, а іншу особу ОСОБА_3, а виконавче провадження про стягнення штрафу відкрито на її імя. Просила скасувати постанови ДВС про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення з неї штрафів.

В судовому засіданні скаржник свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник ДВС доводи скарги не визнав, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 пропустила строк на оскарження постанов про накладення штрафів, де тільки в резолютивній частині була допущена помилка щодо її імені та по батькові, яка в подальшому була виправлена, але їй було відомо, що постанови складені саме відносно неї, а не іншої особи.

Заслухавши пояснення скаржника і представника ДВС, дослідивши докази по справі, матеріали цивільної справи (№ 2-869/09), суд приходить до висновку, що скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативними актами, виданими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статей 5, 7 цього ж Закону державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23.09.2009 р., яке ухвалою Верховного Суду України залишено без змін, постановлено зобовязати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_4 металевий торгівельний кіоск.

Судом зясовано, що 20.10.2009 р. ДВС винесено постанову відносно ОСОБА_1 про накладення штрафу в розмірі 170 грн за невиконання вищезгаданого рішення суду і повторно зобовязано останню виконати це рішення до 30.10.2009 р.

Вказаного числа, тобто 30.10.2009 р. у звязку з повторним невиконанням рішення суду ДВС винесено постанову відносно боржника про накладення штрафу в подвійному розмірі 340 грн.

24 листопада 2009 р. постановами ДВС відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 накладених на неї відповідними постановами штрафів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що умисно не виконувала рішення суду, оскільки чекала рішення Верховного Суду України на її касаційну скаргу. Не виконувала і не оскаржувала постанови про накладення на неї штрафу, так як в резолютивній частині цих постанов державним виконавцем вказано не її імя та по батькові.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що умисно не виконувала рішення суду, оскільки чекала рішення Верховного Суду України на її касаційну скаргу. Не виконувала і не оскаржувала постанови про накладення на неї штрафу, так як в резолютивній частині цих постанов державним виконавцем вказано не її імя та по батькові.

Отже за таких обставин ДВС правомірно винесено постанови про відкриття провадження у справах про стягнення штрафу з боржника, а тому суд не вбачає правових підстав щодо скасування спірних постанов.

Твердження скаржника щодо зазначення у постановах про накладення штрафу не її імя та по батькові, як доказ того, що постанови винесено відносно іншої особи, суд не приймає до уваги, оскільки боржник розуміла зміст винесеної постанови і те, що вона винесена відносно неї, а не іншої особи, що вона підтвердила у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 210, 386-388 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарг ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Державної виконавчої служби у Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення штрафу відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі в 5 ти денний термін з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий