Справа № 2-899/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2010 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Скрипченко Д.М., при секретарі Левкович Н.М., розглянувши на попередньому судовому засіданні у залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Славутич» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи наступним:

10 січня 2008 року між позивачем та відповідачем у справі ТОВ «Славутич» Томаківського району Дніпропетровської області , в особі його директора ОСОБА_2, було укладено договір купівлі-продажу обєктів нерухомості, які розташовані в с.Новопавлівка Томаківського району Дніпропетровської області .

Відповідно до умов договору купівлі-продажу будівель шляхом продажу та технічних паспортів на обєкти нерухомості , до складу придбаних позивачем обєктів нерухомого майна входили наступні обєкти нерухомості: телятник №245 , телятник № 246 , пункт штучного осіменіння , будівля вагової , башня Рожновського , загін , шахтний колодязь та огорожа .

Зазначені обєкти нерухомості належали відповідачу у справі - ТОВ «Славутич» , і їх продажу передувало рішення загальних зборів учасників товариства від 10 січня 2008 року про продаж майнового комплексу / тваринницьких приміщень в с.Новопавлівка/.

Позивач з відповідачем в особі його директора , діючого на підставі статуту підприємства , досягли угоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу : про ціну продажу , строках виплати позивачем грошей за придбані обєкти нерухомості та строках передачі у його володіння та користування придбаних обєктів.

Договір купівлі-продажу був укладений сторонами в простій письмовій формі та засвідчено їхніми з відповідачем підписами і печаткою ТОВ «Славутич».

Вказані вище обставини підтверджуються письмовими доказами : протоколом загальних зборів учасників товариства , договором купівлі-продажу будівель шляхом викупу від 10 січня 2008 року, квитанцією №22 до прибуткового касового ордера про внесення позивачем покупної вартості придбаного нерухомого майна у розмірі 100 000 грн. та накладною №20 від 30 січня 2008 року про отримання ним в натурі обєктів нерухомого майна.

З часу укладання договору та передачі позивачу обєктів нерухомості він являється фактичним власником придбаних обєктів нерухомості, вільно володію ними та користується. Позивача прав власника ніхто не оспорює.

Але за час , що минув з моменту укладання договору, позивач переобладнав приміщення телятників під склади для зберігання сільгосппродукції. І ця обставина в теперішній час перешкоджає нотаріальному посвідченню договору купівліпродажу обєктів нерухомості, який укладався між ним та відповідачем 10 січня 2008 року.

Відповідно до ст.657 ЦК України позивач не має змоги розпорядитися належним йому нерухомим майном, бо договори купівліпродажу обєктів нерухомого майна підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню.

Оскільки позивач з відповідачем укладали договір купівлі-продажу більше двох років тому, і повністю виконали свої зобовязання по цьому договору , а позивач за цей час змінив цільове призначення двох будівель, то в теперішній час вирішення питання щодо визнання за позивачем права власності на придбані обєкти нерухомості можливе тільки в судовому порядку.

Саме із вищевказаної причини і виникла необхідність звернення з відповідним позовом до суду .

На попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав повністю.

Представник відповідача проти позову позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно не заперечує та прохає суд дану справу слухати без представника відповідача, підтвердженням цього до справи додано письмову заяву від 17.12.2010 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити повністю, з наступних підстав.

Відповідно до статті 220 Цивільного кодексу України при недодержанні вимог закону про нотаріальне посвідчення договору , такий договір може бути визнано дійсним в судовому порядку при умові , якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору , що підтверджується письмовими доказами , і відбулося повне або часткове виконання договору , але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Як вбачається з матеріалів даної справи, письмовими доказами, що підтверджують укладання договору купівлі-продажу обєктів нерухомості, є договір, укладений між позивачем і відповідачем в простій письмовій формі , квитанція до приходного касового ордера про оплату позивачем вартості нерухомого майна та накладною про отримання ним в натурі майна , що вказане в договорі купівліпродажу.

В тексті договору, який підписаний позивачем та відповідачем, зазначена грошова оцінка договору купівлі-продажу, яка за взаємною згодою сторін склала 100 000 грн., і яку позивач сплатив продавцю відповідно до умов укладеного договору та квитанції до приходного касового ордера.

Суд вважає, що всі наведені в позовній заяві обставини та письмові докази свідчать про наявність достатніх та належних правових підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу обєктів нерухомості , який було укладено між позивачем та відповідачем у справі 10 січня 2008 року.

Крім того , в звязку зі зміною цільового призначення двох будівель , підлягає також уточненню перелік придбаних позивачем обєктів нерухомості , фактичним власником яких він являється.

Правовою підставою внесення таких уточнень є технічні висновки спеціалістів про відповідність технічного стану будівель вимогам державних будівельних норм та про можливість їх експлуатації після зміни цільового призначення колишніх телятників на склади для зберігання сільгосппродукції в тарі.

Як вбачається із висновків спеціаліста , що має відповідну ліцензію на проведення технічного огляду і оцінку стану будівельних конструкцій будівель і споруд та інженерних мереж, переобладнані позивачем приміщення телятників під склад №1 та склад №2 для зберігання сільгосппродукції в тарі, що розташовані в с.Новопавлівка Томаківського району Дніпропетровської області відповідають вимогам державних будівельних норм і їх технічний стан дозволяє їх подальшу експлуатацію у відповідності з цільовим призначенням цих приміщень.

Висновки суду знайшли також своє підтвердження письмовими доказами , долученими до матеріалів даної справи, а саме: договором купівлі-продажу від 10 січня 2008 року; Витягом із технічних висновків щодо зміни цільового призначення обєктів нерухомості; квитанцією до приходного касового ордера від 10 січня 2008 року; накладною про передачу обєктів нерухомості від 30 січня 2008 року та протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Славутич».

На підставі викладеного і керуючись ст.3,5,7,60,130,212-215 ЦПК України ст.ст.220,655-657 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ТОВ «Славутич» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу обєктів нерухомості , розташованих в с.Новопавлівка Томаківського району Дніпропетровської області, який було укладено 10 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Славутич» с.Виводово Томаківського району Дніпропетровської області .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на обєкти нерухомості , що розташовані в с.Новопавлівка Томаківського району Дніпропетровської області , а саме : склад №1 для зберігання сільгосппродукції в тарі, склад №2 для зберігання сільгосппродукції в тарі, пункт штучного осіменіння , будівлю вагової , башню Рожновського , загін , шахтний колодязь та огорожу .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного суду через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_3