У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Федоришина А.В., Шашкіної С.А.

при секретарі Луньо К. А.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 21 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання розпорядження недійсним -,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 21 квітня 2010 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 1203 від 11 грудня 2008 року «Про демонтаж самовільно здійсненої прибудови та надбудови до будинку № 32 на вулиці Миргородській у м.Львові і приведення будинку до попереднього стану».

Рішення оскаржила Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради.

В апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем проведено самовільне будівництво без дозволу Інспекції Держархбудконтролю. У зв»язку з цим позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначає, що розпорядження про демонтаж самовільного будівництва є законним, позов задоволено безпідставно. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинковолодіння №32 на вулиці Миргородській у м. .Львові згідно договору купівлі-продажу від 25 грудня 2001року (а.с.8) та реєстраційного посвідчення від 4 січня 2002 року (а.с.6). Їй передано у власність закріплену за будинком земельну ділянку площею 0,0225 га, що стверджується Державним актом на право приватної власності на землю (а.с.7). 29 травня 2006 року між ОСОБА_1 та Львівською міською радою в особі голови Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради укладено угоду про погодження самочинного будівництва, відповідно до якої Львівська міська рада зобов»язувалася надати дозвіл на здійснене самочинне будівництво та прийняти його в експлуатацію за зверненням забудовника та при умові дотримання вимог чинного законодавства, затвердженої проектно-кошторисної документації, будівельних нормативів; а ОСОБА_1 зобов»ячалася виготовити та погодити проектну документацію, отримати дозвіл, а також на момент підписання угоди сплатити 10% оціночної вартості майна в сумі 8919,20 грн. В наступному розпорядженням Личаківської районної адміністрації №1107 від 17 липня 2006 року надано дозвіл ОСОБА_1Д, завершити самовільно розпочату реконструкцію належного їй будинку з прибудовою та надбудовою, експлуатувати самовільно збудований гараж та встановити двохфункційний котел на площі кухні-їдальні. Згідно з поданою проектною документацією та технічними документами, надано трьохмісячний термін для отримання вихідних даних на розробку робочої документації та шестимісячний термін для виготовлення проектної документації.

Для прийнятя розпорядження відповідачу було надано висновок Личаківської районної СЕС м. Львова від 04 жовтня 2006 року (а.с.23) про відповідність реконструкції вимогам ДБН 79-92 та згоду СДПЧ-4 Личаківського району м. Львова на проведення реконструкції у відповідності до поданих проектних пропозицій.

ОСОБА_1 зверталася із заявою про продовження терміну для подання документів щодо прийняття в експлуатацію самочинного будівництва, яка відхилена і прийнято оспорюване розпорядження про демонтаж самочинного будівництва. Суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність відхилення цієї заяви.

З наданого позивачем проекту на завершення самовільно розпочатої реконструкції будинку позивача вбачається, що самочинне будівництво ведеться без порушень вимог пожежної безпеки (а.с.13), вимог Личаківської районної СЕС м. Львова (а.с.17). 16 грудня 2008 року ОСОБА_1 інспекцією ДАБК у Львівській області видано дозвіл №1007/08 на завершення реконструкції будинку з надбудовою і прибудовою, будівництво гаража. В той же час, після розгляду листа ЛКП «За Замком» та скарги мешканця будинку №34 на вулиці Миргородській у м. Львові ОСОБА_3, розпорядженням №1203 від 11 грудня 2008 року Личаківської районної адміністрації (а.с. 14) зобов»язано ОСОБА_1 демонтувати самовільно здійснену прибудову з надбудовою та привести будинок №32 до попереднього стану в місячний термін з дня отримання розпорядження за власні кошти. При цьому у розпорядженні не наведено жодних обгрунтувань порушення прав власника будинконолодіння № 34.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що при прийнятті розпорядження відповідач керувався лише висновком міжвідомчої комісії про здійснення самочинного будівництва, в той час, як на узаконення такого сторони уклали угоду. За умовами цієї угоди відповідач брав на себе зобов»язання прийняти в експлуатацію будівництво, за що позивачем було сплачено 10% від його вартості. Строки виконання зобов»язань сторонами по цій угоді не визначено, вона ніким не скасована і діє на даний час. Позивач фактично виконав свої зобов»язання, виготовив проектну документацію та отримав дозвіл для проведення будівельних робіт на 5 днів пізніше, ніж було прийняте оспорюване розпорядження; а також сплатив послуги за узаконення самочинного будівництва. Відповідач не вказав які порушення допущені забудовником, не встановив термін для усунення таких при їх наявності.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України лише після відмови привести будівництво до вимог проектної документації у встановлений термін може вирішуватися питання про знесення такого будівництва. Згідно з ч.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам, або порушуються права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення про проведення відповідної перебудови. Якщо проведення такої перебудови є неможливим, або особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від її здійснення, судовим рішенням може бути ухвалено про знесення такого нерухомого майна.

Відповідно до п.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради не вправі була вирішувати питання про скасування свого розпорядження, що є правом Львівської міської ради.

Відповідно до вимог ст. 393 ЦК України, правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові, і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення Личаківського районного суду м.Львова відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 21 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: