Справа № 2-173/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2010 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Тімонової В.М.,

при секретарі- Василенко О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балаклія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ПАВЛІНИ до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_4, посвідченого 15 червня 2009 року Пришибською сільською радою Балаклійського району Харківської області.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що в травні 2009 року її син - ОСОБА_4 несподівано захворів недоброякісним новоутворенням верхньої долі лівої легені з метастазами в надключичні лімфовузли з обох сторін. 20 червня 2009 року він помер. Після смерті вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, де виявилося, що на своє майно померлий склав заповіт 15 червня 2009 року, в якому все майно заповів ОСОБА_3І, з якою він проживав спільно з 1992 року однією сім»єю.

Вважає недійсним заповіт, оскільки станом на 15 червня 2009 року заповідач був сильно хворий, приймав знеболюючі препарати, отже не міг розуміти значення своїх дій.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, просила визнати недійсним заповіт, посилаючись на те, що відповідачка «не заслужила» майно ОСОБА_4, оскільки в шлюбі з ним не перебувала, перед смертю його не доглядала.

Відповідачка позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що ОСОБА_4 розпорядився своїм майном за власним бажанням.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин ( ст. 1234, ч.1 ст. 1235 ЦК України).

Судом встановлено, що 12 травня 2009 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у с. Пришиб Балаклійського району Харківської області зробив таке заповітне розпорядження: усе майно заповів ОСОБА_5. Заповіт було посвідчено секретарем Пришибської сільської ради ( а.с.36).

Відповідно до повідомлення Балаклійської районної поліклініки ОСОБА_4 з 06 травня 2009 року стояв на обліку в онкокабінеті поліклінічного відділення Балаклійської ЦРЛ з приводу недоброякісного новоутворення верхньої долі лівої легені з метастазами в надключичні лімфовузли з обох сторін ( а.с. 9).

20 червня 2009 року ОСОБА_4 помер (свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ №221641 на а.с.7).

В силу ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

ОСОБА_3 пояснила суду, що з ОСОБА_4 вона проживала однією сім»єю 16 років. Про існування заповіту вона довідалася зі слів чоловіка. Сам заповіт було складено ОСОБА_4 12 травня 2009 року. В цей час заповідач вже був хворий, однак міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Позивачка підтвердила у судовому засіданні про спільне проживання відповідачки і її сина на протязі 18 років без реєстрації шлюбу.

Однак у суду немає підстав вважати волевиявлення спадкодавця не вільним і таким, що не відповідало його волі, оскільки ОСОБА_4 не був визнаний недієздатним за рішенням суду. Підстав вважати його таким, що не міг розуміти значення своїх дій черезпорушення фізіологічних процесів в організмі та інших явищ через хворобу, у суду немає.

Таким чином, у судовому засіданні позивачем та його представником не було надано достовірних і беззаперечних доказів проневідповідність волевиявлення ОСОБА_4 його волі. З підстав, зазначених позивачкою у судовому засіданні, визнати заповітнедійсним неможливо.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 60, 212, 214 ЦПК України, ст. ст. 1233, 1234, 1235, 1257 ч.2 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ПАВЛІНИ до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня оголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 08 жовтня 2010 року.

СУДДЯ: