Апеляційний суд Рівненської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2010 р. м.Рівне

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі

головуючого- судді Ковалевича С.П. суддів: Григоренко М.П., Оніпко О.В. при секретарі - Омельчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду від 20 листопада 2009р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ДП "Ефорт - 13" ЗАТ "Агентство економічної безпеки "Ефорт" та до ДП "Ефорт - Гарант - 5" ТзОВ "Ефорт - Гарант" про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поновлення на роботі, стягнення належних сум при звільненні, зміни формулювання причин звільнення та дати звільнення, стягнення майнової та моральної шкоди.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія судців,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Рівненського районного суду від 20 листопада 2009р. частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1, стягнуто на його користь 2461,94 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ( з 21.04.2007р. по 30.07.2007р.), 200 грн. завданої моральної шкоди, а всього 2641,94 грн.

Ухвалою цього ж суду від 20 листопада 2009р. заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту залишено без розгляду та роз"яснено його право на звернення до суду в порядку окремого провадження.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність вказаного рішення через порушення судом норм матеріального права.

Стверджує, що він не писав заяви про звільнення з роботи за власним бажання, а просив звільнити його на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, у зв"язку з порушенням роботодавцем норм законодавства про працю.

Вважає його вимоги є доведеними та законним, а отже просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким його позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивач по справі за його заявою був звільнений за власним бажанням з роботи охоронця у ДП "Ефорт - 13" ЗАТ "Агентство економічної безпеки "Ефорт" з 21.04.2007р. за ч.1 ст. 38 КЗпП України.

Твердження позивача про те, що такої заяви він не писав спростовується висновком почеркознавчої експертизи № 259 від 15.08.2007р. відповідно до якого підпис в рядку : "21 квітня 2007р." навпроти рукописного запису : "ОСОБА_1 в заяві від 21.04.2007р. - виконаний ОСОБА_1.

Вказаний висновком достатніми та переконливими доказами не спростований, а тому його суд приймає як належний доказ.

Справа № 22-260/10р. Головуючий в 1 інстанції: Красовський О.О.

Категорія № 51-53 Доповідач: Ковалевич С.П.

Визначаючи суму стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 2461,94 гри. судом першої інстанції наведені відповідні розрахунку і підстав вважати їх неправильними у колегії суду немає.

Доводи апелянта, які викладені в його апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, з якими погоджується і колегія суддів.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини по справі, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду від 20 листопада 2009р. відхилити.

Ухвала суду набуває чинності з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двох місяців з дня проголошення ухвали апеляційної інстанції в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий: Судді: