Справа №22-ц-132 Суддя-доповідач - Семеній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Шевченка В.А.,

суддів Семеній Л.І., Білецького О.М.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5

на рішення Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_6

до ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконкому Шосткинської міськради, ОСОБА_1, ОСОБА_7, треті особи: житлово-будівельний кооператив Десна, приватні нотаріуси ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

про визнання свідоцтва про право власності на квартиру недійсним, визнання за ним права власності на ? частину квартири, як на спільно нажите майно подружжя, усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення у квартиру та встановлення порядку користування нею, визнання договору дарування та купівлі-продажу спірної квартири недійсними, відшкодування моральної шкоди

та за зустрічним позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_6

про усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання особи такою, що втратила право на житло, зняття з реєстрації,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2009 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане ОСОБА_3, рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міськради, №228 від 26 серпня 2005 року із її часткою у власності на вказану квартиру 1/1 визнано частково недійсним.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Вселено ОСОБА_6 у квартиру АДРЕСА_2.

Встановлено порядок користування квартирою №194, будинку №17 по вул. Онуприєнко м. Шостка Сумської області, виділивши у користування ОСОБА_6 ізольовану кімнату площею 17,6 кв.м із балконом, залишивши у загальному користуванні туалет, ванну, кухню, коридор та кладову.

В іншій частині задоволення позову ОСОБА_6 відмовлено.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 181 грн. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 16 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити, а позов ОСОБА_1 задовольнити. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно визнав право власності на ? частину квартири за ОСОБА_6, оскільки спірна квартира на законних підставах належить ОСОБА_1

В своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_6 у задоволенні його позовних вимог. Вказує, що ОСОБА_3 зробила пайовий внесок за спірну квартиру фактично за власні кошти, які були отримані в дар від своєї матері, а тому відсутні законні підстави визнавати за ОСОБА_6 право власності на ? частину вказаної квартири.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4- ОСОБА_5, які підтримали скарги з мотивів в них викладених, позивача ОСОБА_6, який заперечив проти задоволення скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належить ? частина спірної квартири, оскільки вона була придбана під час шлюбу його з ОСОБА_3 та станом на 1992 рік, тобто на час перебування їх у шлюбі, повністю виплачений пай по квартирі.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з 1983 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу у 1988 році ОСОБА_3 стала членом ЖБК та подружжю була надана трикімнатна кооперативна квартира №194 по вул. Онупрієнко, б. №17 у м. Шостка Сумської області.

Станом на 01 червня 1992 року пай за квартиру був повністю виплачений.

В 2003 році шлюб між сторонами був розірваний.

У серпні 2005 року ОСОБА_3 оформила спірну квартиру на себе та отримала свідоцтво про право власності на неї.

05 січня 2006 року вона її подарувала сину ОСОБА_4, після чого останній зареєстрував вказаний договір у встановленому законом порядку.

07 листопада 2006 року ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу спірної квартири зі ОСОБА_7, яка 23 січня 2007 року уклала договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст. 22,24 КпШС України, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям у шлюбі є його спільною сумісною власністю та кожен із подружжя має рівні права по володінню, користуванню та розпорядженню цим майном, іменну належність має тільки майно одержане до шлюбу у дар, чи спадок під час шлюбу, яке вважається роздільним майном.

Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанови №9, 1987 року (із змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вказав на те, що пай внесений подружжям у ЖБК є їх спільним майном, у разі повної виплати паю, придбана кооперативна квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

Суд першої інстанції правильно зясував спірні правовідносини, повно, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи, у відповідності до ст.212 ЦПК України дослідив всі наявні докази в справі та дав їм оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні.

В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду.

Посилання представника ОСОБА_3 на те, що її колишній чоловік на час придбання спірної квартири та на час проживання в ній не мав ніякого доходу та не вносив свого вкладу у виплату паю за квартиру не спростовують висновків суду, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на час придбання квартири ОСОБА_6 працював та отримував заробітну плату.

Доводи апеляційної скарги про те, що перший внесок за квартиру був зроблений ОСОБА_3 за рахунок подарованих їй коштів матірю є необґрунтованими, оскільки в порушення вимог ст.60 ЦПК України відповідачка ОСОБА_3 не надала належних та допустимих доказів, що підтверджують факт дарування їй цих коштів.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції. Обставини, на які посилаються апелянти, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали обєктивну оцінку.

Рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -