Справа №2-4-383/08 22.06.2010
Справа 22ц-4184/ 08 року Категорія 20
Головуючий 1-ї інстанції: ЯворськаЖ.М.
Суддя - доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

2010 року червня місяця 22 дня судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючої: Вовненко Г.Ю.

суддів: Паліюка В.П.,

ОСОБА_1, при секретарі: Красилюку В.А.,

за участю-, відповідачки ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3 -ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю (Далі - TOB) «Українській промисловий

банк»

на рішення Центрального суду м. Миколаєва від 28 березня 2008 року постановлене по справі за позовом

TOB «Українській промисловий банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 Славични, ОСОБА_3, треті особи товарна біржа «Автопродаж», УДАЇ УМВС України у Миколаївській області

про

визнання договорів купівлі-продажу автомобіля недійсними ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2007 року TOB «Український промисловий банк» звернулося з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання угод недійсними.

Позивач зазначав, що 15 серпня 2005 року між TOB «Український промисловий банк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір за умовами якого відповідачу надано кредит для придбання автомобілю AUDI А 8 у розмірі 19313 доларів США з нарахуванням 12,5% річних за користування кредитом строком до 14 серпня 2008 року. З метою забезпечення умов договору кредиту 16 серпня 2005 року ті ж сторони уклали договір застави придбаного транспортного засобу. З червня 2006 року ОСОБА_6 припинив здійснення передбачених договором щомісячних виплат, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 2 серпня 2007 року на суму 20043 , 47 доларів США. Між тим звернення стягнення боргу на заставлене майно неможливо, оскільки 3 березня 2006 року ОСОБА_6 продав ОСОБА_2 заставлений автомобіль, який ОСОБА_2, в свою чергу, 20 травня 2006 року продала його ОСОБА_3

Посилаючись на те, що вказані договори були укладені без згоди

заставодержателя, TOB «Український промисловий банк» просило визнати їх недійсними, в зв'язку з невідповідністю їх вимогам закону, повернувши сторони за договорами у попередній стан.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2008 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі TOB «Український промисловий банк» просить вказане рішення суду скасувати, а по справі ухвалити нове рішення про задоволення заявленихпозовних вимог, посилаючись на те, що суд не вірно застосував норми матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши докази по справі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що ОСОБА_5 на момент продажу автомобіля був його власником та заборона в органах ГАЇ на зняття його з реєстрації для реалізації була відсутня, тому власник не був позбавлений права розпоряджатися належним йому майном, в тому числі і продавати спірний автомобіль.

Проте з таким висновком районного суду в повній мірі погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом 15 серпня 2005 року між TOB «Український промисловий банк» укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 19313 доларів США на термін 36 місяців з сплатою 12, 5 % річних з метою придбання автомобіля AUDI А 8 4.2 QUATTRO.

На підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 2005 року ОСОБА_5 придбав вказаний автомобіль.

17 серпня 2005 року на забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту між TOB «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 було укладено договір застави цього транспортного засобу .

26 серпня 2005 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про заборону відчуження автомобіля.

31 березня 2006 року ОСОБА_5 діючи через свого представника ОСОБА_7 продав на товарній біржі «Автопродажа» спірний автомобіль ОСОБА_2, яка 20 травня 2006 року продала вказаний автомобіль ОСОБА_3 зареєструвавши договір на тій же товарній біржі.

Відповідно до ст. 17 закону України «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядженням майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати майно тільки за згодою заставодержателя.

Згідно з положеннями п. 3.1.4 договору застави транспортного засобу укладеного позивачем та ОСОБА_5, заставодавець зобов'язаний не відчужувати предмет застави у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема не передавати його в спільну діяльність, оренду, користування, лізинг, тощо) без отримання на це попередньої письмової згоди заставодержателя. -»»-

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ' цьому Кодксу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону встановлені ст.215 ЦК України, якою передбачено, що таке є підставою недійсності цього правочину.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля від 31 березня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено в порушення наведених правових норм, що, в свою чергу, порушує права TOB «Український промисловий банк», як заставодержателя, такий договір слід визнати недійсним. В зв'язку з чим, рішення районного суду в частині відмови в задоволенні вимог про визнання цього договору недійсним, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, слід скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити вказану частину позовних вимог.

В той же час, вирішуючи вимоги, щодо застосування реституції, відповідно до положень ст. 216 ЦК України, як наслідок недійсності оспорюваного правочину, слід враховувати, те, що позивач не є власником спірного майна, а ОСОБА_5 з такими вимогами не звертався. Відповідно до вимог ст. 388 ЦК України, право

витребування майна за віндикаційним позовом також належить власнику майна. В зв'язку з викладеним, підстав для задоволення позовних вимог TOB «Український промисловий банк» в частині визнання наступного договору купівлі-продажу спірного автомобіля від 20 травня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та про застосування реституції немає. Тому в цій частині, слід погодитись з висновками районного суду, який вірно відмовив в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу TOB «Український промисловий банк» - задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2008 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання договору купівлі- продажу автомобіля між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від 31 березня 2006 року недійсним - скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення.

Визнати недійсним договір № 6297 купівлі-продажу автомобіля AUDI А 8 4.2 QUATTRO легковий седан В, 1995 року випуску, кузов № НОМЕР_1 укладений 31 березня 2006 року між ОСОБА_5, в інтересах якого діяв ОСОБА_7 та ОСОБА_2 Славичною зареєстрований на товарній біржі «Автопродажа» .

Вказане рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору № 6618 купівлі-продажу від 20 травня 2006 року даного автомобіля між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та повернення сторін в первісний стан залишити без змін.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання ним законної сили, тобто з дня проголошення.

Головуюча:

Судді: