Справа №22-ц-3559/10 Суддя-доповідач - Рибалка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г.

суддів - Криворо.тенка В.І., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 08 липня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва,

встановила:

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 08 липня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм процесуального права та неповне зясування обставин справи. Просить скасувати рішення Лебединського районного суду Сумської області від 08 липня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким

задовольнити її позовні вимоги.

Судом першої інстанції встановлено, що будинок, який знаходиться в м. Лебедин Сумської області по пров. Радянський, 9, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 - 57/100 частин будинку, та ОСОБА_1 -

43/100 частин будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, самочинно прибудована веранда до житлового будинку №9 по пров. Радянському в м. Лебедин Сумської області, відповідає санітарним правилам «Планування та забудови населених пунктів» та вимогам ДБН 360 - 92 «Планування і забудова міських та сільських поселень», будівництво проведено з дотриманням нормативно - правових актів з пожежної безпеки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно - правовими актами, і призначена для постійного у ньому проживання.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм та правил.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 порушила вимоги чинного законодавства при здійсненні будівництва веранди, проте, лише цей факт не може бути підставою для зобов'язання знесення самочинного будівництва.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка згоди ОСОБА_1 не отримувала і не мала права здійснювати будівництво веранди обґрунтовано спростовані судом першої інстанції, а саме тим, що сторонами не було надано правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що знаходиться в м. Лебедині Сумської області по провулку Радянський, 9. Таким чином власником вищезазначеної земельної ділянки є Лебединська міська рада, яка ніяких вимог про знесення самочинного будівництва не заявляла.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Як вбачається з матеріалів справи, будівництво вищезазначеної веранди не порушує будівельних правил, здійснено фактично надбудову на ганку відповідачки.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 23 квітня 2009 року зобовязано ОСОБА_3 зупинити будівництво добудови до будинку за адресою: АДРЕСА_1 не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки по справі встановлено, що зазначене будівництво виконано з дотриманням будівельних та інших відповідних норм і правил.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судова ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів?

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 08 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: