Справа № 2- 999
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2010 р. м. Снятии

Снятинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді - Калиновського М. М.

секретаря - Петрички Т.С.

з участю: позивачки, представника позивачки, відповідачки,

представника відповідачки,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про втрату права на житло та виселення, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про втрату права на житло та виселення.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю та зазначили, що ОСОБА_2 з грудня 1999 року, а ОСОБА_3 з серпня 2009 року виїхали на постійне місце проживання за межі України. Вказували на те, що відповідачі більше року не проживають у належному їй будинку, не оплачують комунальні послуги, не надають матеріальної допомоги на утримання даного будинку. Просили позов задововолити з підстав, викладених у позовній заяві.

ОСОБА_2 та її представник позовні вимоги не визнали. Зокрема відповідачка пояснила суду, що вона та її син ОСОБА_3 - відповідач по справі, зареєстровані у вищезгаданому будинку з 1992 року, а саме з моменту переїзду з Росії, після одруження з сином позивачки. Відповідачка зазначила, що вона до 1999 року проживала у будинку та вела з колишнім чоловіком спільне господарство. У 1999 році, у звязку з тяжким матеріальним становищем, змушена була виїхати за межі України на роботу. З того часу періодично приїжджала додому, надавала матеріальну допомогу, а саме за її кошти було зроблено ремонтні роботи у будинку, побудовано гараж та сарай. Крім того, вказала, що за кошти, виручені від продажу належної їй квартири у Росії, було придбано трактор, який використовував її колишній чоловік для ведення сільського господарства.

Зазначила, що іншого житла у неї не має, а підстави з яких позивачка просить визнати її такою, що втратила право на житло та виселити її є необгрунтованими.

Просила суд відмовити у задоволенні позову відносно неї та її сина - ОСОБА_3, який також виїхав за межі України на роботу.

ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, хоча судом належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, повно та всебічно дослідивши докази по справі, встановивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення^ з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, після одруження з сином позивачки ОСОБА_4, разом з своїм сином - ОСОБА_3, переїхали на постійне місце проживання у будинок, що знаходиться по вул. Стефаника, 2 у с. Джурів Снятинського району Івано- Франківської області. Вона та ої син - відповідач по справі, вселилися у спірний будинок, як сімя сина позивачки, тобто вони проживали на правах членів сімї позивачки, а з часу розлучення, як колишні члени її сімї.

З 1999 року відповідачка знаходиться на роботі за межами України, що підтверджується матеріалами справи, зокрема належно завіреними копіями документів, а саме заявою, яка замінює декларацію про доходи, посвідкою на проживання, заявою про працевлаштування.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово приїжджала додому та проводила ремонтні роботи у спірному будинку.

Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом нарівні з власником житла відповідно до закону. Даною статтею передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Слід зазначити, що при вселенні відповідачки у будинок позивачки, між ними не було укладено угоди про порядок користування даним будинком.

Аналогічні положення містяться у ст. 156 ч.І ЖК України.

Суд перевіривши причини відсутності відповідачки у спірному будинку, визнає їх поважними, оскільки вона виїхала на роботу за межі України в інтересах сімї.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав в порядку, передбачених законом.

Згідно змісту ст. ст. 10,11,57-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог, на підставі доказів поданих сторонами.

Суд відмовляє позивачці у задоволенні її вимог відносно ОСОБА_2, оскільки докази, на які вона та її представник посилались, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

На підставі вищезазначених законодавчих норм позовні вимоги ОСОБА_1, щодо ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення.'

З матеріалів справи слідує, а також підтверджено у судовому засіданні сторонами, що ОСОБА_3 понад рік, разом з дружиною, знаходиться за межами України.

Суду не надано доказів поважності його відсутності за місцем реєстрації, а заперечення ОСОБА_2 суд не бере до уваги, оскільки належно посвідчених повноважень на здійснення представництва у суді інтересів ОСОБА_3 відповідачка не надала.

Позовна вимога про виселення відповідача не підлягає до задоволення, оскільки вона взаємовиключається вимогою ОСОБА_1 про втрату права на житло відповідачем.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.9,116,156,157,162 ЖК України, ст.405 ЦК України ст. 10, 11,212-215 ЦПК України, суд-

В И РІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на житло у будинку по вул. Стефаника № 2, у с. Джурів Снятинського району Івано- Франківської області, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 8 грн.50 коп. державного мита, 15 грн.00 коп. ІТЗ, 250 грн.00 коп. за надання правової допомоги.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Івано - Франківської області через Снятинський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10-днів з дня його проголошення через Снятинський районний суд. У разі відсутності сторін, під час проголошення судового рішення подається апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили в строк та в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Г оловуючий:підпис

Суддя Снятинського районного суду: М.М.Калиновський