АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 ( 1 ) ОСОБА_1
Доповідач Соколан Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Ляховської І. Є.

Суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі: - ОСОБА_4

За участю: представників відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2010 року ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ВАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди в розмірі 150 000 грн. Уточнивши свої вимоги, позивач просив стягнути з ВАТ «Кривбасзалізрудком» 100 000 грн. моральної шкоди, а з іншого відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі Відділення Фонду) також стягнути моральну шкоду в розмірі 73 800 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2010 року позов ОСОБА_7 до ВАТ «Кривбасзалізрудком» таВідділення Фонду задоволено частково. Стягнуто в ВАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 45 000 грн. без урахування податку з фізичних осіб.

Стягнуто зВідділення Фонду на користь ОСОБА_7 в відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. Стягнуто з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

В апеляційній скарзі ВАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення з апелянта моральної шкоди та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права; судом не зазначено правового обґрунтування ухваленого рішення; по справі не було проведено медико-соціальної експертизи для встановлення факту отримання позивачем моральної шкоди; суд не звернув уваги, що шкідливі умови праці позивача законодавчо дозволені; помилково застосовані положення ст.ст. 1167 ЦК України та 153, 237' КЗпП України, які не поширюються на спірні правовідносини; судом не обґрунтовано розміру моральної шкоди; не була застосована позовна давність.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права; по справі не було проведено медико-соціальної експертизи; на теперішній час законодавством не передбачена відповідальність Відділення Фонду за моральну шкоду; суд не взяв до уваги, що законом України № 717-У від 23.02.2007 року внесено зміни до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності, відповідно до яких всі норми даного закону, якими передбачено виплата моральної шкоди виключено, і цей обовязок покладено на роботодавця; Відділення Фонду є неналежним відповідачем; позивач не підтвердив факт спричинення йому моральної шкоди; не надав доказів про наявність душевних страждань, погіршення матеріального стану; про погіршення відносин з оточуючими та способу життя; апелянт вважає, що лише один факт втрати професійної працездатності не тягне відшкодування моральної шкоди, оскільки він погашається відшкодування втраченого заробітку та інших виплат, які забезпечують фінансову можливість для соціальної реабілітації потерпілого; судом не було з'ясовані усі обставини справи; не була застосована позовна давність; розмір відшкодування моральної шкоди завищено.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 з 08.02.1994 року по 22.07.2008 року працював на ВАТ «Кривбасзалізрудком» на підземних роботах в умовах фізичного перевантаження та шуму, що перевищували гранично допустимі норми. 17.06.2001 року з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого рішенням МСЕК від 30.06.2004 року йому було встановлено 10% втрати професійної працездатності, яка при повторних переоглядах залишалась незмінною, а оглядом від 25.07.2007 року встановлена безстроково. Крім того, працюючи у шкідливих умовах праці, ОСОБА_7 отримав професійне захворювання. Згідно висновку МСЕК від 21.02.2008 року, позивачеві було вперше встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 45 %, з яких 35% - первинно та 10% - повторно, внаслідок нещасного випадку, що стався 17.06.2001 року, та ІІІ групу інвалідності. Переоглядом МСЕК від 26.06.2009 року ступінь втрати професійної працездатності збільшилась до 50% .

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності» яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за наявності факту його спричинення та положеннями Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

На думку колегії суддів розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 року, з подальшими змінами « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якого, розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань,з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд при постановлені рішення врахував характер професійного захворювання позивача, повязаних з ним фізичних і моральних страждань, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у звязку з професійним захворюванням, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про відшкодування моральної шкоди Відділенням Фонду відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування).

На думку колегії суддів розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 року, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якого, розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань,з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд при постановлені рішення врахував характер професійного захворювання позивача, повязаних з ним фізичних і моральних страждань, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Доводи Відділення Фонду, що законом України № 717-У від 23.02.2007 року внесено зміни до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності, відповідно до яких всі норми даного закону, якими передбачено виплата моральної шкоди виключено. Згідно п.2 ч.44 Розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України Про державний бюджет на 2008 рік, у Законі України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності» у п.3 розділу Х1 «Прикінцеві положення» після абз. 3 доповнено новим абзацом «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 1 січня 2008 року» є безпідставними, оскільки позивачу втрата професійної працездатності за нещасним випадком встановлена вперше висновком МСЕК у 2004 році, тобто право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще до набрання чинності зазначеного вище закону.

Доводи відповідача ВАТ «Кривбасзалізрудком» про незаконність стягнення моральної шкоди на користь позивача є безпідставними, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Так, п. 18 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 12.02.2008 року (а.с. 15-16) встановлено, що саме адміністрація шахти ім.. Леніна ВАТ «Кривбасзалізрудком» є винною у виникненні професійного захворювання позивача. П. 19 зазначеного Акту також встановлено, що винні особи на виконали вимоги ст.. 153 КЗпП України та ст.. 13 Закону України «Про охорону праці» в частині створення на робочих місцях умов праці відповідно до вимог нормативних актів, що спростовує твердження апеляційних скарг про відсутність протиправних дій відповідача ВАТ «Кривбасзалізрудком»

Доводи апеляційних скарг відповідачів про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать вищевказаному «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу у 2004 та 2008 роках встановлено стійку втрату професійної працездатності за різними захворюваннями.

Доводи апеляційних скарг щодо незастосування позовної давності не ґрунтуються на законі, оскільки строки позовної давності на звернення потерпілого із заявою про відшкодування моральної шкоди законом не передбачені.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: