Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-2962/2010 Головуючий у 1 інст.- Страшний О.М.
Категорія-цивільна Доповідач - Лакіза Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2010 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого- судді Лакізи Г.П.

суддів: Бобрової І.О., Зінченко С.П.,

при секретарі Кравченко В.В.,

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

позивачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду від 09 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Височанської- сільської ради про визнання права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Височанської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в с. Галайбино Борзнянського району по вул. Щорса, 25, загальною вартістю 26786 грн., як на спадкове майно після смерті її чоловіка ОСОБА_4, який помер 23 квітня 2002 року. Вона позбавлена можливості оформити право власності на вказане майно, оскільки в компетентному державному органі - Ніжинському МБТІ -право власності на вказане домоволодіння зареєстроване не було.

Рішенням Борзнянського районного суду від 09 березня 2010 року позов задоволено; за ОСОБА_3 визнано право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, веранди, сараю, сараю та погреба, загальною вартістю 26786 грн., що знаходиться у с Галайбино Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області по вул. Щорса, 25, що належало її нині покійному чоловіку - ОСОБА_4, який помер 23 квітня 2002 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення місцевого суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції з тих підстав, що судом першої інстанції рішення ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального закону. Зокрема, судом першої інстанції не було вжито заходів щодо встановлення осіб, які також мають право на спадкування. Так, апелянт зазначає, що вказаний будинок належав його бабусі ОСОБА_5, яка померла 25 серпня 1998 року. Його батько ОСОБА_6, який є сином ОСОБА_5, проживав разом з ОСОБА_5 з 11 листопада 1994 року та до дня її смерті, відповідно до ст.. 549 Цивільного кодексу (в ред. 1963 року) фактично прийняв спадщину. 15 квітня 2001 року його батько ОСОБА_6 помер, і він в установленому законом порядку прийняв спадкове майно, яке складалось з права на земельну частку (пай). Також апелянт вважає, що його дядько ОСОБА_4 не приймав фактично спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки як до дня її смерті, так і після дядько проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, а довідка Височанської сільської ради щодо фактичного прийняття ОСОБА_4 спадщини є недійсною.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_3, яка вважала необгрунтованими доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалене судом першої інстанції рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення, оскільки судом першої інстанції, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями (веранда, погріб, сарай дерев'яний та сарай цегляний), що знаходяться в с. Галайбино Борзнянського району по вул. Щорса, 25, загальною вартістю 26786 грн., в Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації не зареєстровані (а.с.6).

Відповідно до довідки Височанської сільської ради від 09.11.2009 року №867, вказане домоволодіння мало статус колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_5, яка станом на 15.04.1991 року проживала в цьому домоволодінні та до її смерті (а.с.13). ОСОБА_5 померла 25.08.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (копія на а.с. 11).

Згідно повідомлення завідувача Борзнянської районної державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_5 заяви про прийняття та про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подавались (а.с. 17).

Згідно з довідкою Височанської сільської ради (а.с.19), ОСОБА_4 після смерті матері доглядав за господарством, проводив ремонт огорожі, будинку, обробляв земельну ділянку, чим фактично вступив у спадщину. Та обставина, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5, підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 (а.с. 14). ОСОБА_4 помер 23.04.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (копія на а.с.9).

Після померлого ОСОБА_4 20.03.2003 року свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), а 05.06.2008 року - на житловий будинок, майновий пай та грошові заощадження, видано ОСОБА_3. Позивачка ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (а.с.8, 5).

Проте судом першої інстанції допущено неповноту з"ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, зі змісту позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що в спірному домоволодінні також проживав ще один син ОСОБА_5 ОСОБА_6, який помер 15.04.2001 року (а.с.2). Відомості про смерть ОСОБА_6 підтверджені свідоцтвом, копія якого є в справі (а.с.12). З наявного у справі повідомлення завідувача Борзнянської районної державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_6 11.10.2001 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) ОСОБА_1, а ОСОБА_7 і ОСОБА_2 подали заяви про відмову від спадщини (ах. 17).

Проте суд першої інстанції не з"ясував належним чином, чи прийняв ОСОБА_6 спадщину після смерті матері - ОСОБА_5, не залучив до участі у справі його спадкоємця ОСОБА_1, внаслідок чого неповно зясував обставини, що мають значення для справи.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 дійсно є сином ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого приєднана до справи.

Згідно довідки Височанської сільської ради від 26.05.2010 року, ОСОБА_6 з 11.11.1994 року проживав в спірному домоволодінні разом з матір"ю ОСОБА_5, до дня її смерті 25.08.1998 року, і помер 15 квітня 2001 року (а.с.37). В засіданні апеляційного суду позивачка ОСОБА_3 зазначені обставини підтвердила та пояснила, що з 1994 року та до смерті 15.04.2001 р. ОСОБА_6 постійно проживав у спірному будинку, оскільки його вигнала дружина - ОСОБА_2, і він став проживати разом з матір"ю - ОСОБА_5

Відповідно до п.1 ч.і ст. 549 Цивільного кодексу (в редакції 1963 року), визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що після смерті ОСОБА_5 прийняли спадщину відповідно вказаної вище норми закону її два сина - ОСОБА_6 та ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_6 до смерті матері тривалий час постійно з нею проживав у спірному спадковому домоволодінні, та залишився там проживати і після її смерті, що підтверджується довідкою сільської ради та поясненнями позивачки, і фактично вступив у володіння спадковим майном, а згідно з довідкою сільської ради, правильність та достовірність якої не спростована, ОСОБА_4 після смерті матері проводив ремонт огорожі, будинку, обробляв земельну ділянку, чим фактично вступив в управління спадковим майном. ОСОБА_6 і ОСОБА_4 після смерті матері є спадкоємцями за законом однієї черги, а тому вони спадкують її майно в рівних частках (ч. 1 ст.529 ЦК в ред. 1963 p.), тобто по 1/2 частині кожний.

Враховуючи, що після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняв його син ОСОБА_1, а після смерті ОСОБА_4 - його дружина ОСОБА_3 - позивачка по справі, що ОСОБА_1 позов про визнання за ним права власності на спадкове майно не заявлений, та враховуючи визначений у ст.. 11 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства, належить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 частково, та визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння, та стягнути з неї на користь апелянта витрати, понесені ним у зв'язку з апеляційним розглядом справи. В зв'язку із змінами у процесуальному законі, ст.ст. 307 та 311 ЦПК України не передбачають можливості направлення справи на новий розгляд після скасування рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Борзнянського районного суду від 09 березня 2010 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину спадкового майна -домоволодіння, розташованого по вул. Щорса, 25 у с. Галайбино Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, загальною вартістю 26786 грн., яке складається з житлового будинку та господарських будівель - веранди, погребу, сараю дерев'яного та сараю цегляного.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 253 грн. 93 коп. судових витрат, понесених в зв'язку з апеляційним розглядом справи.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: