Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-82/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарях Балакіній С.В., Камхі А.Д.

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

та законних представників ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, законні представники неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа: Халчанська сільська рада Кагарлицького району Київської області, Кагарлицька районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, -

в с т а н о в и в:

позивачі та їх представники в судовому засіданні уточнили свої позовні вимоги та просять суд постановити рішення про визнання Заповіту від 13.06.2006 року, складеного від імені ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8, посвідченого та зареєстрованого в реєстрі № 70 секретарем Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області ОСОБА_10 - нікчемним (недійсним ), визнати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 31.10.2009 року, видане Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою Київської області відповідачці ОСОБА_8 по спадковій справі за № 454 недійсним, посилаючись на те, що 6 червня 2008 року помер їхній батько, ОСОБА_11, який на день смерті проживав у належному йому на праві власності житловому будинку, розташованому на присадибній земельній ділянці розміром 0, 81 га в с. Воронівка по вул. Лісова № 5 Кагарлицького району Київської області. Після його смерті відкрилася спадщина і спадкоємцями першої черги за законом є його діти: дочка померлого-Литвин ОСОБА_12, та сини - ОСОБА_7 і ОСОБА_5. Їхня мати ОСОБА_13, померла раніше батька, 31 грудня 1997 року. Спадщину після смерті якої вони прийняли шляхом вступу у володіння та користування частиною майна і особистих речей померлої. Однак оформляти спадщину у державній нотаріальній конторі не стали, виходячи із морально - етичних міркувань та поваги до їхнього батька і домовилися це зробити після його смерті.

Після смерті батька вони своєчасно протягом шестимісячного строку звернулися до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини і державним нотаріусом ОСОБА_14 було заведено спадкову справу за № 454 від 08.08.2008 року.

09.06.2008 року, відразу ж після смерті батька, ОСОБА_11, вони звернулися із заявами до голови Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області, у яких висловили прохання щодо сприяння їм в отриманні необхідних документів для оформлення спадщини після смерті їхніх батьків, а також просили без їхнього відома не видавати будь - кому із сторонніх осіб документів, які могли бути використані сторонніми особами для оформлення спадщини з порушенням чинного законодавства. Такі їхні дії були викликані тим, що у них виникла певна насторога у зв'язку із раптовою смертю батька, а також тим, що відповідачка по справі і, зокрема, її батьки, які проживали на той час в одному селі із їхнім батьком ОСОБА_11, не повідомили їх про його смерть та день похоронів, а про це їм стало відомо від чужих людей в день похорон батька. Крім того, законний представник відповідачки - ОСОБА_4 в день похоронів батька постійно намагалася спровокувати конфлікт і поводилася стосовно ОСОБА_6 дуже агресивно.

В ході оформлення спадщини їм стало відомо, що має місце заповіт, який нібито складений при житті їхнім батьком на користь їхньої племінниці ОСОБА_8. Із цим вони категорично не погодилися і звернулися суду із позовом про визнання заповіту недійсним. Під час проведення попереднього судового засідання нам стало конкретно відомо, що дійсно секретарем Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області ОСОБА_10 13.06.2006 року був посвідчений та зареєстрований в реєстрі № 70 Заповіт, складений від імені ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8, із якого вбачається, що останній на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження : „ все моє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиму право і що буде належати йому на момент смерті, заповідає ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2".

Крім того, нам стало відомо, що Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою відповідачці було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 31.10.2009 року по спадковій справі за № 454. А тому вищевказані обставини спонукали їх уточнити та збільшити заявлені позовні вимоги по даній цивільній справі, оскільки із врахуванням вищевикладеного слід визнати недійсним також Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 31.10.2009 року по спадковій справі за № 454, видане Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою Київської області на ім'я відповідачки ОСОБА_15

Вважають, що Заповіт, складений від імені ОСОБА_11 на користь неповнолітньої ОСОБА_8, не може мати юридичної сили, оскільки він складений із порушенням норм чинного законодавства. Так, відповідно до ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. З ст. 1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Однак, коли вони уважно ознайомилися із текстом оспорюваного ними заповіту, то виявили, що підпис на цьому заповіті виконаний не їхнім батьком, ОСОБА_11, а іншою особою. Підпис на заповіті зовсім не схожий на підпис їхнього батька, почерк і підпис якого вони добре знають. Крім того, цей заповіт і підписи на ньому не скріплені печаткою Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Не скріплена також печаткою відмітка щодо внесеного виправлення у Заповіті, де зазначено, що „ Цей заповіт посвідчено мною, ОСОБА_16, секретарем Халчанської сільської ради", де прізвище та ініціали „Шадура В.М. " перекреслено і надписано прізвище та ініціали „ Левчук H.A.". У заповіті зазначається, що „ Цей заповіт складено і підписано в двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні в справах Халчанської сільської ради, а другий, викладений на нотаріальному бланку №, серія виданий заповідачу ". Але при цьому у Заповіті з невідомих причини не зазначається номер та серія нотаріального бланку заповіту.

Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

При житті їхній батько ніколи не виявляв бажання і намірів щодо відчуження належного йому будинку, а також складання на будь - кого заповіту, оскільки після смерті матері між ними у сімейному колі була досягнута домовленість про спадкування будинку його дітьми, а не онуками і він ніколи від цього не відмовлявся, тим паче, що відносини між нами завжди були дуже хорошими.

Крім того, ОСОБА_6 постійно разом зі своїм чоловіком надавала батькові фізичну та матеріальну допомогу, а також продуктами харчування і приховати в цій частині від них своїх намірів він не міг. Однак у зв'язку з тим, що на підставі цього заповіту, який не може мати юридичної сили, оскільки він складений із порушенням норм чинного законодавства, Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою ( державний нотаріус ОСОБА_14П.) відповідачці було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 31.10.2009 року по спадковій справі за № 454, то і воно також повинно бути визнане в судовому порядку недійсним, оскільки цим порушуються їхні законні права та інтереси як спадкоємців після смерті їхнього батька, ОСОБА_11, за захистом яких вони змушені були звернутися із позовом до районного суду. Слід зазначити, що Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою їм було надіслано повідомлення за № 1177 від 19.09.2009 року із якого вбачається, що „ Кагарлицька районна державна нотаріальна контора повідомляє Вам, що 31 жовтня 2009 року буде видаватись свідоцтво про право на спадщину на майно померлого 06 червня 2008 року ОСОБА_9 по заповіту ОСОБА_8. В разі їхньої незгоди їм необхідно звернутись в суд до 30.10.2009 року ".

Однак, відповідачка та її законні представники наступного для, 31.10.2009 року, при оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом приховали цей факт від державного нотаріуса, ввели його в оману, в результаті чого було відповідачці видане Свідоцтво про право на спадщину від 31.102009 року, яке не може мати юридичної сили і повинно бути визнане за рішенням суду недійсним.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала трава на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Представники та позивачі свої уточненні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач, її представник та її законні представники уточнені позовні вимоги позивачів не визнають в повному обсязі, оскільки вважають, що не має підстав для їх задоволення. Законом України не передбачено визнання заповіту нікчемним. Окрім того, судом проведено було почеркознавчу експертизу, згідно якої було встановлено, що підписи від імені ОСОБА_9 у рядку «Підпис» у двох примірниках заповіту від 13 червня 2006 року від імені ОСОБА_11 на ім'я ОСОБА_8, а також у графі «Підпис особи», у рядку з номером нотаріальної дії 70, на зворотній стороні аркуша 9 журналу реєстрації вчинення нотаріальних дій Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області - виконані самим ОСОБА_9, згідно паспорту громадянина України СМ541435, що виданий 20.05.2003 року (електрофотокопія на аркуші 68 матеріалів цивільної справи № 2-82/10), особою чоловічої статі. Підписи від імені ОСОБА_9, вказані у п.1 цих Висновків виконані ОСОБА_11 без зміни ним ознак власного почерку. Окрім того, підстави, які зазначають позивачі та їх представники не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому у задоволенні їх необхідно відмовити.

Представник третьої особа в особі Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Київської області в судові засідання не зявлялася та подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутність нотаріуса у звязку з виробничою необхідністю.

Представник третьої особа в Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області уточненні позовні вимоги позивачів не визнає та просить суд у їх задоволенні відмовити з наступних причин. Заповіт, який був складений ОСОБА_9 на імя ОСОБА_8 від 13.06.2006 року не можна визнати недійсним, так як порушень при його складанні не було. Підпис у заповіті було поставлено самим заповідачем у її присутності. Даний заповіт ОСОБА_11 складав добровільно і без будь який примусів, а тому відсутні підстави для визнання даного заповіту недійсним.

Вислухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне у задоволенні уточнених позовних вимогах відмовити повністю.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

06.06.2008 р. помер ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3.

За життя ОСОБА_11 був складений заповіт від 30.06.2006 р., секретарем виконавчого комітету Халчанської сільської ради Кагарлицького району ОСОБА_17 та зареєстрований в реєстрі за № 70.

Відповідно до вищезазначеного заповіту від 30.06.2006 р. ОСОБА_11 заповів все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що він за законом матиме право за законом буде належати йому на момент смерті ОСОБА_8.

Також після смерті ОСОБА_11 залишились його діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_11

Відповідно до ст.. 37 Закону від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», статей 38, 42, 59 Закону від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» та п.2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських ОСОБА_14 народних депутатів України (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 р. № 22/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 1994 р. за № 256/466; Інструкції) у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обовязок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради.

Наказом № 22/5 від 25.08.1994 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських ОСОБА_14 народних депутатів України», який діяв на час вчинення нотаріальних дій, передбачено всі дії при вчиненні нотаріальних посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських ОСОБА_14. Загальні положення даної інструкції вказує, що у відповідності зі ст.. 37 Закону «Про нотаріат» у населених пунктах, де не має державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських ОСОБА_14 вчиняють певні нотаріальні дії, серед яких посвідчення заповіти.

Згідно рішення № 2-І V від 26.04.2006 року Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області у відповідності до частини першої статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» було обрано секретарем Халчанської сільської ради ОСОБА_17 з 03.05.2006 року. Рішення цієї ж сесії на ОСОБА_17 було покладено виконання повноважень секретаря Халчанської сільської ради з 03.05.2006 року. Тобто, на час вчинення нотаріальної дії ОСОБА_17 мала такі повноваження, які покладенні на неї по вищевказаному рішенню сесії Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Пункт 33 даної Інструкції передбачає, що посадова особа виконавчого комітету посвідчує заповіти дієздатних громадян.

Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження та підписаний особисто заповідачем.

Згідно заповіту, який міститься у спадковій справі № 454 щодо майна померлого 06.06.2008 року ОСОБА_9 та у другому екземплярі, який було надано представником третьої особи Халчанської сільської ради Кагарлицького району вбачається, що даний заповіт складений у письмовій формі. У заповіті зазначено час його складання: 15 год. 15 хв. 13 червня 2006 року та місце його складання с. Халча, Кагарлицького району Київської області.

Стосовно дати та місця народження заповідача, то у заповіті вказано, ОСОБА_11, народився 13 червня 1936 року і місце вказано с. Воронівка Кагарлицького району Київської області, що підтверджується копією паспорта на ОСОБА_9 та про даний факт не заперечували сторони процесу.

Стосовно підписання заповіту особисто заповідачем, то даний факт підтверджено висновком судово почеркознавчої експертизи, складеного 20.08.2010 року, з висновку якого вбачається, що підписи від імені ОСОБА_9 у рядку «Підпис» у двох примірниках заповіту від 13 червня 2006 року від імені ОСОБА_11 на ім'я ОСОБА_8, а також у графі «Підпис особи», у рядку з номером нотаріальної дії 70, на зворотній стороні аркуша 9 журналу реєстрації вчинення нотаріальних дій Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області - виконані самим ОСОБА_11, згідно паспорту громадянина України СМ541435, що виданий 20.05.2003 року , особою чоловічої статті. Підписи від імені ОСОБА_9, вказані у п.1 цих Висновків, виконані ОСОБА_11 без зміни ним ознак власного почерку.

Заповіти, посвідчені посадовими особами виконавчих комітетів, записуються до алфавітної книги обліку заповітів.

На підтвердження цього до суду третьою особою було надано журнал реєстрації вчинення нотаріальних дій, де під номером 70 зазначено, що було вчинено нотаріальну дію, а саме: складено і завірено заповіт ОСОБА_9, документ який посвідчує особу громадянина вказано паспорт, дата та номер якого відповідає копії паспорту, що є в матеріалах даної цивільної справи.

Стосовно того, що у заповіті зроблено виправлення, стосовно прізвища, а саме: виправлення прізвища з ОСОБА_16 та ОСОБА_17, то воно зроблено секретарем Халчанської сільської ради Кагарлицького району з вказуванням дати виправлення і печаткою зафіксовано та міститься в обох примірниках заповіту.

Стосовно того, що даний заповіт укладався в присутності інших осіб, то в Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських ОСОБА_14 народних депутатів України про даний факт нічого не зазначено. Проте, як вбачається із тексту даного заповіту, він не є секретним, а тому будь яких заборон щодо присутності інших осіб при складанні даного виду заповіту.

Стосовно запису слів, а саме: «Мною ОСОБА_11 текст заповіту прочитано вголос і власноручно підписую», то в даній вищеназваній Інструкції , що саме ці слова повинен писати заповідач, а вказано лише про підпис, що саме, заповіт заповідачем повинен бути підписаний особисто.

Згідно з п. 112 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка діяла на час відкриття спадщини, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що два роки назад померлий говорив про заповіт, який він склав на свою внучку.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що нікуди померлий не їздив і підписував він сам.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що він знав, що померлий склав заповіт на внучку.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і без застереження.

Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається протягом строку для прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_7, як вбачається із матеріалів спадкової справи № 454 до майна померлого 06.06.2008 року ОСОБА_11, відмовився від прийняття спадщини на користь іншого позивача, а саме: ОСОБА_6, про що свідчить подана ним особисто заява № 828 від 08.08.2008 року до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Київської області, тобто ним було вчинені дії відповідно до ст. ст. 1270 та 1273 ЦК України.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання заповіту від 13.06.2006 року, складеного ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 нікчемним (недійсним), оскільки згідно ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У такому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, оскільки підстави для визнання заповіту нікчемним (недійсним), що зазначені позивачами в уточнених позовних вимогах не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому уточнені позовні вимоги позивачів не підлягають до задоволення і суд у їх задоволенні відмовляє.

Спадщина (спадкове майно) це майнові і окремі майнові права та обовязки спадкодавця, які після його смерті переходять до спадкоємців. Основу спадкового майна складають майнові права та обовязки спадкодавця. В порядку спадкування можуть переходити також окремі немайнові права, які необхідні для реалізації повязаних з ними майнових прав.

Свідоцтво про право на спадщину є документом, що підтверджує перехід права власності на майно від спадкодавця до спадкоємців. Видається свідоцтво про право на спадщину на підставі заяви спадкоємця за місцем відкриття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину необхідно, якщо обєктом спадкування є право власності на майно або майнові права, які потребують документального підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно з розясненнями, що міститься в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законами.

Для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним ст.. 1301 ЦК України визначено як підставу при встановленні судом заповіту недійсним, оскільки у задоволенні даної позовної вимоги позивачам суд відмовив, тому суд не вбачає підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.10.2009 року, виданого Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою Київської області ОСОБА_8 недійсним, а тому суд відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги позивачам в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1247, 1248, 1251, 1257, 1296, 1301 ЦК України, постанова Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських ОСОБА_14 народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України» № 22/5 від 25.08.1994 року із змінами від 07.04.2005 року № 33/5, та від 28.12.2006 року № 111/5, постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 28.04.1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», ст.. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні уточнених позовних вимогах ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, законні представники неповнолітньої: ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа: Халчанська сільська рада Кагарлицького району Київської області, Кагарлицька районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.І. Шевченко