Сумський районний суд Сумської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2010 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Дашутіна І.В., при секретарі Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» в особі Сумської філії ВАТ «СТ «Гарантія», ОСОБА_2, закрите акціонерне товариство «Просто страхування», треті особи: Мар*єта ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною подією,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом про відшкодування шкоди у результат дорожньо-транспортної пригоди і просить стягнути з ВАТ СК «Страхового товариства «Гарантія» недоплачений матеріальний збиток та з ОСОБА_2 матеріальний збиток по втраті товарної вартості пошкодженого автомобіля і моральну шкоду.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю.

Представник страхової компанії проти позову заперечувала, вказавши, що вони повністю виконали усі умови договору страхування.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник проти позову заперечували, а саме: що повинні сплачувати втрату товарної вартості автомобіля та моральну шкоду. Зазначали про те, що ці витрати повинна нести страхова компанія.

Представник СК «Просто страхування», третя особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказали, що до них не має зі сторони позивача ніяких претензій, тому поклалися повністю на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на як вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до пункту 3 ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, і не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 постановою Сумського районного суду від 23 червня 2009 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 2 червня 2009 року близько 23 години в м.Суми по вул. Курській керуючи автомобілем НОМЕР_1 не витримав безпечної швидкості руху та дистанції допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, під керуванням водія ОСОБА_5 (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ВАТ «Страхове товариствс «Гарантія» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №5- 385-01/08.

На виконання умов договору страхування та страхового акту №5-101/09 від 3 серпня 2009 року позивачці було виплачено страхове відшкодування в сумі 27074, 91 грн шляхом перерахування зазначених коштів на рахунок Вигодонабувача згідно платіжногс доручення від 06.08.09 р. (а.с.38).

Суд вважає, що Страховиком було цілком правомірно визначено суму страхового відшкодування у розмірі 27074,91 грн. виходячи з наступного.

Так, згідно п.23.4. договору добровільного страхування «Страхове відшкодування не може перевищувати розміру реальних збитків. Розмір збитків при настанні страхового випадку визначається страховиком у відповідності до положень та вимог чинного законодавства України, що регулюють питання оцінки наземних транспортних засобів, з врахуванням умов договору страхування на підставі результатів огляду пошкодженого транспортного засобу, проведеного страховиком (а.с.43).

Згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця №2506 від 17.07.09 р. та висновку №7161 авто товарознавчої експертизи матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ГАЗ 3302, держномер ВМ 1310 АН в результаті його пошкодження під час ДТП і складає 52055,13 грн.(а.с.51-54, 87-90).

У відповідності преамбули Договору добровільного страхування сторони керуються Законом України «Про страхування» та на підставі Правил добровільного страхування наземного транспорту в редакції змін та доповнень (а.с.39,59).

При цьому згідно п.9.9 Правил страхування редакції змін і доповнень №1 до Правил «в разі, якщо за результатами проведення оцінки збитку, завданого застрахованому ТЗ, розмір збитків визначається у розмірі залишкової вартості застрахованого ТЗ або перевищує 70 % дійсної ринкової вартості ТЗ на момент настання страхового випадку, вважається, що має місце факт «повної загибелі» застрахованого ТЗ.

Враховуючи, що згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця №2506 від 17.07.09 р. та висновку №7161 автотоварознавчої експертизи матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ГАЗ 3302, держномер ВМ 1310 АН в результаті його пошкодження під час ДТП перевищує 70% ринкової вартості, Страховиком цілком правомірно було прийнято рішення про наявність факту «повної загибелі» застрахованого транспортного засобу і розрахунок розміру страхового відшкодування здійснювався відповідно до п.9.9 Правил страхування.

Зокрема, згідно п.9.9 Правил страхування в редакції змін і доповнень №1 до правил «у разі наявності факту «повної загибелі» застрахованого ТЗ, виплата страхового відшкодування здійснюється за одним із варіантів, на вибір виключно Страховика.

Страховиком було обрано перший варіант виплати страхового відшкодування, передбачений пунктом 9.9.1 Правил страхування і виплачено страхувальнику страхове відшкодування у розмірі дійсної ринкової вартості застрахованого ТЗ на момент настання страхового випадку за мінусом безумовної франшизи та вартості залишків транспортного засобу (52055,13 грн. - 18899,02 грн. - 6091,20 грн. = 27064,91 грн.) Вартість залишків транспортного засобу придатних до використання відповідно до висновку №2507 від 20.07.2009 року складає 18889,02 грн. При цьому залишки ТЗ передаються Страхувальником Страховику.

Таким чином, суд вважає, що СК «Гарантія» було в повному обсязі виконано умови договору перед позивачем, а тому позовні вимоги до страхової компанії є безпідставними.

Разом з тим, в результаті вказаної вище ДТП автомобілю ГАЗ 3302, держномер ВМ 1310 АН спричинені механічні пошкодження і згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 25.01.2010 р. розмір втрати товарної вартості автомобіля позивача складає 3622,26 грн. (а.с. 87-90 - копія висновку).

Згідно пункту 32.7. ст.32 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик не відшкодовує шкоду, повязану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).

Оскільки шкода, повязана із втратою товарного вигляду автомобіля позивача ГАЗ 3302, держномер ВМ 1310 АН складає 3622,26 грн. і перевищує ліміт відповідальності

ВАТ «Страхове товариство «Гарантія», суд вважає необхідним стягнути вказану суму з відповідача ОСОБА_2 на підставі ст. 1194 ЦК України.

Отже твердження відповідача та його представника про те, що страхова компанія повинна відшкодовувати усі витрати є необгрунтованими.

Крім цього, згідно частини 3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Приймаючи до уваги, що позивачці як власниці автомобіля ГАЗ 3302, держномер ВМ 1310 АН спричинені матеріальні збитки, з врахуванням характеру, обсягу, тривалості і глибини фізичних та моральних страждань і переживань позивача, можливості відновлення його порушеного права, характеру правопорушення і винних дій відповідача, тривалості та характеру вимушених змін у житті позивача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивач 3 000 грн. у відшкодування моральної (немайнової) шкоди, задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь позивачки судові витрати за проведення авто товарознавчої експертизи у розмірі 550 грн., судовий збір - 140 грн., ІТЗ - 120 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215 та 218 ЦПК України, ст. 1167, 1187 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, як власника джерела підвищеної небезпеки на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток по вартості пошкодженого автомобіля НОМЕР_3 у розмірі 3622 (три тисячі шістсот двадцять дві) гривні 26 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведену авто-товарознавчу експертизу у сумі 550 (пятсот пятдесят) гривень та 140 (сто сорок) гривень судового збору і 120 (сто двадцять) гривень витрат з інформаційно- технічного забезпечення розгляду справи.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10-и днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 20-и днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви, якщо вона подається в строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження або апеляційну скаргу не було подано.

Суддя