Справа № 2-52/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2010 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі Фільчаговій Г. В.,

з участю:

позивача-відповідача ОСОБА_1,

представника позивача-відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача-позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області об»єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про позбавлення права володіння автомобілем,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачем, ОСОБА_1, поданий до Семенівського районного суду Чернігівської області позов до відповідача, ОСОБА_4, у якому позивач просить «визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля «ВАЗ 21053», 1992 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1, укладений 05 серпня 2005 року». В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 у позові зазначив про те, що 08 серпня 2005 року він передав ОСОБА_4 гроші в сумі дві тисячі доларів США, що на момент сплати складало десять тисяч гривень на придбання автомобіля марки «ВАЗ 21053», 1992 року випуску. Оскільки коштів на переоформлення автомобіля у нього на той час не було, автомобіль був переданий за генеральним дорученням із правом управління і розпорядження. В той же день відповідач ОСОБА_4 дала йому (ОСОБА_1 В.) довіреність на вищевказаний автомобіль. ОСОБА_1 майже п'ять років керував та розпоряджався автомобілем, влітку 2009 року він зробив капітальний ремонт автомобіля. На початку січня 2010 року ОСОБА_1 зателефонував чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_5, який почав погрожувати та сказав, щоб він повернув йому автомобіль, а також почав вимагати з нього гроші. ОСОБА_1 відмовився віддавати автомобіль, мотивуючи це тим, що він вже сплатив за автомобіль гроші ще у 2005 році і з того часу повністю розпоряджається автомобілем. 14 січня 2010 року ОСОБА_1 прийшла заява, про те, що ОСОБА_4 скасувала довіреність. Він вважає, що між ним та відповідачем ОСОБА_4 відбулася угода про купівлю-продаж автомобіля, дана угода була укладена у простій письмовій формі. Підтвердженням цього є факт передачі автомобіля «ВАЗ 21053» у серпні 2005 року та видача на нього генеральної довіреності на право користування й розпорядження даним автомобілем.

Відповідачем, ОСОБА_4, до попереднього судового засідання поданий до Семенівського районного суду Чернігівської області позов до ОСОБА_1, у якому ОСОБА_4 просить «зобов»язати відповідача ОСОБА_1 повернути негайно належний їй, тобто ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві приватної власності автомобіль «ВАЗ 21053», державний номер НОМЕР_2, і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії РМС № 106383, якими він володіє незаконно на цей час та стягнути на користь позивача судові витрати за інформаційно-технічне забезпечення суду в розмірі 120 гривень і витрати на правову допомогу в розмірі 400 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_4 у позові зазначила про те, що 28 вересня 1999 року на підстави договору дарування ОСОБА_4 отримала в свою приватну власність автомобіль марки «ВАЗ 21053», державний номер НОМЕР_2, який зареєстрований на її ім»я 28 вересня 1998 року Менським МРЕВ УДАІ УМВС в Чернігівській області. З того часу вона на законних підставах автомобілем розпоряджалася і має законні підстави розпоряджатися їм в подальшому. 08 серпня 2005 року вона надала довіреність зареєстровану в реєстрі за № 1242 від 08 серпня 2005 року розпоряджатися належним їй автомобілем ОСОБА_1, який на той час мешкав в с. Жадове Семенівського району Чернігівської області, а на даний час мешкає в м. Семенівка Чернігівської області, вулиця Приозерна 127, без визначення строку дії довіреності. З того часу ОСОБА_1 і володів на підставі вказаної довіреності належним їй автомобілем і реєстраційними документами на автомобіль. ОСОБА_1 мав право розпоряджатися належним їй автомобілем до моменту відміни довіреності про що і зазначено в самій довіреності. Других умов припинення володіння автомобілем в довіреності не зазначено. Так як право власності на вказаний автомобіль, якій належить їй зберігається і на даний час за нею, то у неї виникла необхідність повернення вказаного автомобіля у своє володіння, в зв»язку з чим вона 14 січня 2010 року нотаріально припинила дію довіреності № 1242 від 08 серпня 2005 року про що свідчить копія витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей її заяви про припинення дії довіреності від 14 січня 2010 року номер 35. Після отримання витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей її заяви про припинення дії довіреності, вона звернулась до ОСОБА_1 з вимогою про повернення їй вказаного автомобіля, який належить їй на праві приватної власності і при цьому вона пояснила йому, що дія довіреності на підставі якої ОСОБА_1 розпоряджався належним їй автомобілем припинена і ознайомила його з витягом про припинення дії довіреності, але ОСОБА_1 відмовився повернути їй автомобіль заявивши, що це він зробить тільки після рішення суду з цього питання.

Ухвалою від 15 лютого 2010 року цивільні справи за вказаними позовами були об»єднані в одне провадження.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю підтримав свій позов про визнання права власності на автомобіль, просив суд його задовольнити повністю, позов ОСОБА_4 про позбавлення права володіння автомобілем не визнав, просить суд повністю відмовити у його задоволенні.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні повністю підтримав позов ОСОБА_1 про визнання права власності на автомобіль, просить суд його задовольнити повністю, позов ОСОБА_4 про позбавлення права володіння автомобілем не визнав, просив суд повністю відмовити у його задоволенні та дав пояснення, яке вказує на те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, на його думку, може бути задоволений за обставин вказаних у ньому, а позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов ОСОБА_4 про позбавлення права володіння автомобілем підтримав повністю, просив суд його задовольнити повністю, позов ОСОБА_1 про визнання права власності на автомобіль не визнав, просить суд повністю відмовити у його задоволенні та дав пояснення, яке вказує на те, що позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, на його думку, може бути задоволений за обставин, вказаних у ньому, а позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає

Допитана як свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала про те, що 08 серпня 2010 року ОСОБА_4 було надано їй (ОСОБА_6 М.) та її чоловіку ОСОБА_1 довіреність на розпорядження належним ОСОБА_4 легковим автомобілем. ОСОБА_6 стверджує, що нею та ОСОБА_1 було сплачено ОСОБА_4 2000 доларів США за купівлю автомобіля. Договір купівлі-продажу автомобіля у письмовій формі між ними не укладався. Розписки про отримання грошей ОСОБА_4 не дала.

Допитана як свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що дійсно давала у борг ОСОБА_6 гроші в сумі 1000 доларів США, які як пояснила їй ОСОБА_6 потрібно було заплатити ОСОБА_4 за купівлю автомобіля. ОСОБА_7 бачила, як ОСОБА_6 разом з ОСОБА_1 передавали гроші ОСОБА_4 Яку саме суму грошей передали ОСОБА_6 та ОСОБА_1, ОСОБА_4 вона не бачила. Зі слів ОСОБА_8 їй відомо, що ОСОБА_4 отримала 2000 доларів США. ОСОБА_7 нічого не відомо про те, чи укладався між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу автомобіля, при будь-яких розмовах з приводу купівлі-продажу автомобіля між вказаними особами вона присутня не була.

Допитані як свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судовому засіданні показали про те, що їм нічого не відомо про те, чи укладався між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу автомобіля, при передачі будь-яких грошей ОСОБА_1 ОСОБА_4 вони присутні не були.

Суд, вислухавши позивача-відповідача, представників позивача-відповідача та відповідача-позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль відмовити повністю, а позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про позбавлення права володіння автомобілем задовольнити повністю за наступних обставин.

За результатами розгляду об»єднаної цивільної справи за наявних наданих сторонами доказів, які досліджені у судовому засіданні, судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РМС № 106383 власником автомобіля марки «ВАЗ-21053», реєстраційний номер НОМЕР_1, є відповідач-позивач ОСОБА_4. 08 серпня 2005 року ОСОБА_4 було надано позивачу-відповідачу ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_6 довіреність на розпорядження належним ОСОБА_4 легковим автомобілем марки «ВАЗ-21053», державний номер НОМЕР_2. У вказаній довіреності було зазначено, що вона є дійсною до її відміни. 14 січня 2010 року ОСОБА_4 відмінила довіреність і вимагає від ОСОБА_1 повернути їй автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію. ОСОБА_1 відмовляється повернути ОСОБА_4 автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію, мотивуючи тим, що він нібито сплатив ОСОБА_4 за купівлю автомобіля 2000 доларів США. ОСОБА_1 вважає, що ним було укладено договір купівлі-продажу автомобіля у ОСОБА_4 В ході судового розгляду факт укладення договору купівлі-продажу автомобіля не було доведено жодним з доказів.

Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Таким чином, договір купівлі-продажу автомобіля повинен був укладатися між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у письмовій формі. Видана ОСОБА_4 ОСОБА_1 генеральна довіреність на набутий автомобіль сама по собі не свідчить про укладення сторонами договору купівлі-продажу автомобіля.

У ході судового засідання представник відповідача-позивача ОСОБА_3 заперечував факт продажу спірного автомобіля та отримання відповідачем-позивачем ОСОБА_4 від позивача-відповідача ОСОБА_1 коштів в сумі 2000 доларів США за купівлю вказаного автомобіля.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Цивільного кодексу України заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Таким чином, рішення суду не може ґрунтуватися на показаннях свідків.

Частиною 2 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином, відповідач-позивач ОСОБА_4 мала повне право скасувати видану нею довіреність на розпорядження належним їй на праві приватної власності автомобілем.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, будь-яких правових підстав щодо відмови у поверненні ОСОБА_4 автомобіля не вбачається.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ-21053», державний номерний знак НОМЕР_2, серії РМС № 106383, видане Менським МРЕВ УДАІ УМВС України в Чернігівській області 28 вересня 1998 року, повинно бути повернуто разом з вказаним автомобілем власнику - ОСОБА_4

Суд, вважає за необхідне на підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стягнути з позивача відповідача ОСОБА_1 на користь відповідача позивача ОСОБА_4 понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 700 гривень 00 копійок, які підтверджуються квитанціями з юридичної консультації Семенівського району Чернігівської області.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль, відмовити повністю у зв»язку з відсутністю підстав для задоволення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про позбавлення права володіння автомобілем задовольнити повністю.

Зобов»язати ОСОБА_1 повернути належний ОСОБА_4 автомобіль марки «ВАЗ 21053», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить їй на праві приватної власності та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ-21053», державний номерний знак НОМЕР_2, серії РМС № 106383, видане Менським МРЕВ УДАІ УМВС України в Чернігівській області 28 вересня 1998 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи в розмірі 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 700 (сімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави державне мито в сумі 51 (п»ятдесят одну) гривню 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: С. В. Смага