АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-2869/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2010 року Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Болтунової Л.М.

суддів Максюта Ж.І., Козлова С.П.

при секретарі Качур Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2010 року, по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист прав власності та усунення перешкод у користуванні , -

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року до суду з позовом звернувся ОСОБА_4 і просив заборонити відповідачам використовувати для утримання та вирощування свиней та іншої домашньої худоби зведену ними господарчу споруду, розташовану в с. Вербки, вул. Залізнична, 44, Павлоградського району Дніпропетровської області, та звільнити це приміщення від свиней та іншої домашньої худоби. ( а.с.5)

У подальшому, позивач уточнив свої вимоги і просив заборонити ОСОБА_2К та ОСОБА_3 використовувати для утримання та вирощування свійської худоби, свиней, кроликів, нутрій, лисиць та птиці у зведеній ними господарчій споруді розмірами 12м х 6м та 6м х 8м, які в схематичному плані забудови позначені цифрою № 6, розташовані за вищевказаною адресою, та звільнити ці приміщення від свиней та іншої свійської худоби. (а.с. 52)

Відповідачі про позову заперечували.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2010 року заборонено відповідачам використовувати для утримання та вирощування свійської худоби, свиней, кроликів, нутрій, лисиць та птиці господарську споруду „ сараю, розмірами 12 х 5 метрів та 6 х 8 метрів, зображену у схематичному плані забудови ділянки індивідуального забудовника ОСОБА_2К під № 6, розташованого на земельній ділянці в с. Вербки, Павлоградського району, Дніпропетровської області, вул. Залізнична, будинок № 44, а також відповідачі повинні звільнити зазначені господарські споруди від свійської худоби, свиней, кроликів, нутрій, лисиць та птиці. Стягнуто з відповідачів судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили рішення суду скасувати на ухвалити нове рішення про відмову позивачу в позові, вважаючи, що судом були порушені норми процесуального та матеріального права та неповно зясовані обставини, що мають значення для справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконкому Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області № 129 від 24.01.2005 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво господарських споруд на її присадибній ділянці розміром 0,25га за адресою с. Вербки, вул. Залізнична, буд. № 44.

Відповідно довідки вказаного виконкому від 01 березня 2010 року, будівництво літньої кухні, кладової, сараю, що являють собою спільну господарську споруду, збудовано згідно проекту забудови на відстані 15,10 м від існуючого власного житлового будинку забудовника ОСОБА_2 (а.с.84)

Задовольняючи вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що господарська споруда „сараю, розмірами 12 х 5 метрів та 6 х 8 метрів споруджена відповідачами та використовується ними спільно для домашньої худоби, а саме: свиней, на порушує вимоги нормативів регулюючих питання їх утримання. Тим самим порушує права позивача щодо умов проживання у власному домоволодінні.

Забороняючи відповідачам використовувати вказані господарські споруди суд посилався на вимоги Наказу Держкомітету України у справах містобудування та архітектури № 44 від 17 квітня 1992 року.

Колегія суддів не може погодитися з даними висновками, оскільки вони не відповідають вимогам ст.ст.213-215 ЦПК України.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції в основу рішення поклав акт проведеної перевірки дотримання будівельних та санітарних норм між будівлями сторін від 25 грудня 2008 року.(а.с.17)

Згідно даного документу, який, зокрема належним чином не оформлений, видно що дана перевірка була здійснена за письмовим звернення ОСОБА_5, яка не є стороною по справі і не власниця домоволодіння по вул. Залізничній, 42, як це зазначено в акті.

Крім того, перевірялося спірне питання, яке на думку вказаної особи полягає в тому, що ОСОБА_2 планує використовувати вказану господарську будівлю як свиноферму.

Посилаючись на порушення п.3.35 ДБН 360-92 „Планування і забудови міських і сільських поселень, які вказані в акті від 25.12.2008 року згідно зробленого заміру , комісією, між тим, не були зроблені будь-які висновки стосовно забудовника ОСОБА_2

Уточнюючи свої позовні вимоги, 15.02.2010 року, ОСОБА_4 також посилався на порушення відповідачами ОСОБА_6 санітарних правил (додаток №5) де мова йде про ферми у селянських господарствах.

В даному позові ОСОБА_4 зазначає, що дії відповідачів, направлені на розведення свиней та інших тварин, створять для нього перешкоди у користуванні та розпорядженні його домоволодінням, тому що сморід, мухи, криси, миші, які обовязково зявляться з моменту завезення свиней і таке інше, створять умови неможливі для проживання, і.т.д.

Але ж в судовому засіданні було встановлено, а також зазначено і в акті перевірки від 28.12.2008 року, що на цей час в господарській споруді розміром 6 х 8 метрів вже утримувалося зі слів відповідачів 3 дорослі свині та 10 маленьких поросят.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позивачем не було надано достовірних доказів на підтвердження його позову, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі, підлягає скасуванню на підставі п.3 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.304, 309, 316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2010 року скасувати і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Судді: