Справа № 2-356/10
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«04» листопада 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі :
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП ЖКС «Черьомушкі», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,-
04.08.2006 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із позовом до КП ДЕЗ «Малиновський», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, а саме, просив суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2, КП ДЕЗ «Малиновський» на користь ОСОБА_1 вартість ремонтно-відновлювальних робіт у сумі 1 190 грн., витрати на складення смітної документації у сумі 200 грн.; стягнути з ОСОБА_2, КП ДЕЗ «Малиновський» моральну шкоду у сумі 1000 грн. Позивач в обґрунтування позовних вимог, пояснив, що він мешкає із сімєю на 4 поверсі в квартирі АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_3 мешкає на 5 поверсі у квартирі АДРЕСА_2. 5 серпня 2003 року у 16:00 з вини відповідача сталося часткове затоплення квартири позивача-були залиті стеля, стіни та підлога на кухні, про що складений ОСОБА_3 комісією експлуатаційної установи приватним підприємством «Благо» від 05.08.2003 року. Відповідач ОСОБА_3 відмовив у допуску позивача до квартири для огляду, а також відмовився приймати участь у складанні акту. Проте 15.10.2003 року відповідачем були викликані представники експлуатаційної установи, які склали новий акт, в якому було зазначено, що в квартирі відповідача по примиканню до вентканалу покрівля (дах) стала непридатною, в результаті чого утворилася теча у квартирі позивача. Як вбачалося з акту ПП «Благо»- від 05.08.2003 року - затоплення квартири позивача сталося з вини відповідача ОСОБА_3, а як видно з ОСОБА_3 від 15.10.2003 року з вини КП ДЕЗ «Малиновський», яке є власником будинку №1 по вул. Гайдара в м. Одесі. Згідно зі смітною документацією «НІІ проектконструкція» від 15 серпня 2003 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт склала 1 190 гривень. За складання смітної документації позивачем сплачено 200 гривень. Також позивач вважає, що результатом неправомірних дій відповідачів стало порушення нормальних умов життя, необхідність нести незаплановані витрати, усувати наслідки затоплення, що спричинило позивачеві та його сім`ї моральних страждань, та у звязку із зазначеним позивач звернувся до суду за захистом.
15.09.2006 року провадження у справі було відкрито суддею Малиновського районного суду Савинською І.О., 23.11.2006 року у судовому засіданні суддя Савинська І.О. заявила самовідвід, на тій підставі, що нею 22.06.2004 року було винесено рішення по тим же підставам, з тими ж сторонами. (а.с.24). 23.06.2004 року справа прийнята до провадження суддею Сєвєровою Є.С. 15.03.2007 року у справі за клопотанням представника позивача у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. 23.11.2007 року на адресу суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи №76 від 21.11.2007 року, в якому зазначено, що на момент дослідження у приміщеннях квартири АДРЕСА_3 є пошкодження, повязані із залиттям, а саме: жовто-бурі плями на стелі у кухні, туалеті, коридорі, здуття та відшаровування обробного шару на стелі та у ванній кімнаті, відшаровування шпалер в коридорі. Зазначені пошкодження детально описані в дослідницькій частині висновку. Експертиза проводиться із значним розривом у часі. З питання причин залиття в матеріалах цивільної справи є 2 акти ПП "Благо", а саме:- від 05.08.2003 року, в якому причиною залиття кв.№28 по вул. Гайдара,1 в м. Одесі зазначена халатність жильців розташованої вище кв.№32; від 15.10.2003 року, в якому залиття в кв.№28 сталося з причини течі по вентканалу у звязку із пошкодженням даху. Висновки актів суперечливі. У звязку з тим, що залиття кв.№28 повязано з протечкамі крівлі під час атмосферних опадів, обстеження виконувалося 16.11.2007 року після прошедшего напередодні тривалого сильного дощу. При дослідженні кв.№28 четвертого поверху конструкції приміщення квартири, що огороджують, в т.ч., коридор, кухня, ванна кімната, туалет - сухі. Збереглися сліди залиття, що раніше мало місце. Виходячи з того, що ремонт крівлі, після залиття, що мало місце, не проводився, про що свідчать сліди зволоження на поверхні плит покриття сходової клітки, можна передбачити, що при подальших осіданнях згідно акту ПП "Благо" від 15.10.2003 року, в кв.№28 повинні були мати місце відповідна теча і зволоження поверхонь з боку вентканала. В той же час, дані пошкодження, тобто свіжі сліди затоки в кв.№28 відсутні. У звязку із викладеним та у звязку із тривалим розривом в часі експерт вважає, що вірогідною причиною залиття кв.№28, яке сталося 05.08.2003 р. з'явилася халатність мешканців вище розташованої кв.№32, як про це вказано в акті ПП «Благо» від 05.08.2003р.; вартість ремонтно-будівельних робіт в приміщеннях квартири АДРЕСА_3, що постраждали в результаті залиття, в нині чинних цінах на будівельні матеріали і послуги складає 2 136 грн. 12.05.2008 року позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, а саме, просив суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2, КП ДЕЗ «Малиновський» на користь ОСОБА_1 вартість ремонтно-відновлювальних робіт у сумі 2136 грн., витрати на складення смітної документації у сумі 200 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 1500 грн.; стягнути з ОСОБА_2, КП ДЕЗ «Малиновський» моральну шкоду у сумі 1000 грн. Зазначені уточнення прийняті судом.
У судовому засіданні 13 травня 2008 року судом задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2, у справі призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу. Проте у звязку із ненаданням у встановлені чинним законодавством строки документів для дослідження експерту на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість виконання повторної судової будівельно-технічної експертизи №777 від 18.03.2009 року. 15.09.2009 року у звязку із переведенням судді Сєвєрової Є.С. до Апеляційного суду Одеської області, справа за позовом ОСОБА_1 до КП ДЕЗ «Малиновський», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди прийнята до провадження суддею Целухом А.П.
28.04.2011 року до суду надійшли заперечення представника відповідача КП ЖКС «Черьомушкі» (правонаступник КП ДЄЗ «Малиновський»), у яких вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди відповідач не визнає, та вважає, що у задоволені позову належить відмовити у звязку з тим, що акти, на які посилається позивач складені приватним підприємством «Благо», а не КП ДЄЗ «Малиновський» .
Відповідно до довідки, наданої суду представником відповідача КП ЖКС «Черьомушкі» з 2007 року ремонт даху у в будинку №1 по вул. Гайдара у м. Одесі не проводився, скарг не надходило, також представник відповідача в обґрунтування заперечень послався на висновок експертизи, висновок судової будівельно-технічної експертизи №76 від 21.11.2007 року, в якому зазначено, що причиною заливу є халатність мешканців квартири АДРЕСА_4.
В судовому засіданні 04.11.2010 року представник позивача позов підтримав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Згідно зі ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст.ст.59, 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.
5 серпня 2003 року сталося часткове затоплення квартири АДРЕСА_1 яка належить позивачу - були залиті стеля, стіни та підлога на кухні, про що складений ОСОБА_3 комісією експлуатаційної установи приватним підприємством «Благо» від 05.08.2003 року. Актом встановлена причина залиття-халатність жильців АДРЕСА_5, яка належить відповідачу ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_3 відмовив у допуску позивача до квартири для огляду, а також відмовився приймати участь у складанні акту. (а.с.5)
15 жовтня 2003 року відповідачем були викликані представники експлуатаційної установи, які склали ОСОБА_3 від 15.10.2003 року, в якому було зазначено, що в квартирі відповідача по примиканню до вентканалу покрівля (дах) стала непридатною, в результаті чого утворилася теча у квартирі позивача. (а.с.6)
Згідно зі смітною документацією «НІІ проектконструкція» від 15 серпня 2003 року - вартість ремонтно-відновлювальних робіт склала 1 190 гривень. (а.с.7-10)
За складання смітної документації позивачем сплачено 200 гривень (а.с. 11).
В матеріалах справи наявна квитанція про сплату позивачем витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 1 500 грн. (а.с. 87).
Судом також досліджено висновок судової будівельно-технічної експертизи №76 від 21.11.2007 року, в якому зазначено, що 1)на момент дослідження у приміщеннях квартири АДРЕСА_3 є пошкодження, повязані із залиттям, а саме: жовто-бурі плями на стелі у кухні, туалеті, коридорі, здуття та відшаровування обробного шару на стелі та у ванній кімнаті, відшаровування шпалер в коридорі. Зазначені пошкодження детально описані в дослідницькій частині висновку.2) Експертиза проводиться із значним розривом у часі. З питання причин залиття в матеріалах цивільної справи є 2 акти ПП "Благо", а саме:- від 05.08.2003 року, в якому причиною залиття кв.№28 по вул. Гайдара,1 в м. Одесі зазначена халатність жильців розташованої вище кв.№32;- від 15.10.2003 року,в якому залиття в кв.№28 сталося з причини течі по вентканалу у звязку із пошкодженням даху. Висновки актів суперечливі. У звязку з тим, що залиття кв.№28 повязано з протечкамі крівлі під час атмосферних опадів, обстеження виконувалося 16.11.2007 року після прошедшего напередодні тривалого сильного дощу. При дослідженні кв.№28 четвертого поверху конструкції приміщення квартири, що огороджують, в т.ч., коридор, кухня, ванна кімната, туалет - сухі. Збереглися сліди залиття, що раніше мало місце. Виходячи з того, що ремонт крівлі, після залиття, що мало місце, не проводився, про що свідчать сліди зволоження на поверхні плит покриття сходової клітки, можна передбачити, що при подальших осіданнях згідно акту ПП "Благо" від 15.10.2003 року, в кв.№28 повинні були мати місце відповідна теча і зволоження поверхонь з боку вентканала. В той же час, дані пошкодження, тобто свіжі сліди затоки в кв.№28 відсутні. У звязку із викладеним та у звязку із тривалим розривом в часі експерт вважає, що вірогідною причиною залиття кв.№28, яке сталося 05.08.2003 р. з'явилася халатність мешканців вище розташованої кв.№32, як про це вказано в акті ПП «Благо» від 05.08.2003р.;3) вартість ремонтно-будівельних робіт в приміщеннях квартири АДРЕСА_3, що постраждали в результаті залиття, в нині чинних цінах на будівельні матеріали і послуги складає 2136 грн. (а.с.57-69). Суд вважає доцільним використовувати при подальшому розгляді справи висновок експертної оцінки, який за хронологією є найбільш близьким до дати винесення рішення по справі.
Оскільки факт залиття помешкань позивача водою з квартири відповідача встановлено судом на підставі матеріалів справи, пояснень сторін, причинно-наслідковий звязок між аварійною ситуацією в квартирі відповідача та заподіянням шкоди приміщенням та майну позивача, на думку суду є беззаперечним. Одночасно факт вини відповідача КП ЖКС «Черьомушкі» є спростованим у судових засіданнях, та таким, що є недоведеним.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди. Як зазначається у ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Щодо справи, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до розяснень, які дані у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 7 від 08.07.94 р., № 11 від 30.09.94 р., № 15 від 25.05.98 р., № 9 від 24.10.03 р. відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.
Таким чином, суд вважає, що майнова шкода, що була спричинена ОСОБА_1 в наслідок залиття належної йому квартири АДРЕСА_1, джерело якого знаходилось в квартирі №32 цього ж будинку, повинна бути відшкодована заподіювачем шкоди відповідачем по справі ОСОБА_2, шляхом стягнення з нього на користь ОСОБА_1 2136 грн. 00 коп. (вартість ремонтно-відновлювальних робіт згідно висновків судово-будівельної експертизи ), витрат на складення смітної документації у сумі 200 грн, витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 1500 грн.
Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди у сумі 1 000 грн., то суд виходе з положень ч.1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Щодо справи, яка розглядається, то суд вважає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з пошкодженням його майна. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.01 р. (п. 3) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. 5 цієї Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно з п. 9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Таким чином, оскільки суд визнає ОСОБА_2 винним в пошкодженні житла та майна ОСОБА_1, то тим самим визнає його винним у завданні йому моральної шкоди, внаслідок душевних страждань, які позивач зазнав в звязку з пошкодженням його майна. Суд вважає, що компенсація завданої моральної шкоди повинна становити 1000 грн., при цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає компенсації грошима позивачу, чиї життєві звязки були порушені та створили незручності в користуванні власним майном, якому була завдана шкода.
Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 128 гривень 50 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 130, 208, 209, 212, 213-215,224 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до КП ЖКС «Черьомушкі», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість ремонтно-відновлювальних робіт у сумі 2 136 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на складення смітної документації у сумі 200 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 1 500 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 81 гривень 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ