Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

„20 липня 2010р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Соколовського В.М.,

суддів: Горблянського Я.Д., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Сідорука А.О.,

з участю: апелянтки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення способу участі у вихованні дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду від 01 грудня 2009 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив надати йому право забирати сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розлучення батьків проживає із відповідачкою в місті Кузнєцовську Рівненської області, на зимові канікули з 01 січня по 10 січня та літні канікули з 01 липня по 30 серпня до місця свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2. Такі вимоги мотивував тим, що після розлучення відповідачка чинить йому перешкоди у відвідуванні і спілкуванні із сином, всупереч рішенню органу опіки і піклування. По місцю свого проживання він спроможний забезпечити синові всі необхідні умови для нормального проживання, розвитку та відпочинку.

Рішенням Снятинського районного суду від 01 грудня 2009 року позов задоволено частково.

Визначено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з правом відвідування його місця проживання та з правом забирати сина на період зимових шкільних канікул з 05 січня по 10 січня та на період літніх шкільних канікул з 25 липня по 25 серпня по місцю свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 щорічно до повноліття сина.

________________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-1590/2010р. Головуючий у 1 інстанції Боднарук М.В.

Категорія 46 Суддя-доповідач ОСОБА_7

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вказуючи на його незаконність через неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. Зокрема, вважає, що суд проігнорував її думку з приводу того, що позивач повинен відвідувати сина тільки за місцем її проживання. Також, визначаючи право позивача відвідувати сина за місцем її проживання, суд не вказав часу та тривалості таких відвідувань, тому вважає, що спір по суті не вирішений, оскільки, при виконанні такого рішення між нею та позивачем будуть виникати нові конфлікти, що завдасть шкоди дитині. Окрім того, рахує, що позивач не може забирати сина до місця свого проживання, оскільки, вдруге одружений з іншою жінкою, яка має сина такого ж віку як їхній син, котрий називає позивача батьком, що буде травмувати ОСОБА_7. Що ж стосується місця проживання позивача, то будинок, в якому він проживає, знаходиться на хуторі, за межами села, біля тракторної бригади і хімскладів, тому вважає, що їхній син не може проживати в таких умовах. Не врахував суд і того, що позивач схильний до вчинення насильства, яке застосовував і до неї в присутності сина, тому син негативно ставиться до батька і потрібен час, щоб дитина прийняла батька. Також апелянт вважає, що поїздка автомобілем зимою небезпечна для здоровя та життя дитини. Тому таке рішення не відповідає інтересам дитини та нормам ч.2 ст.159 СК України. За наведених підстав просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким визначити спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_5 шляхом визначення часу побачень із сином у вихідні та святкові дні з 12.00 год. до 17.00 год. за місцем проживання дитини.

Апелянтка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали вимоги апеляційної скарги з вище наведених мотивів та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 скаргу не визнав, вважає її безпідставною, а рішення -законним і обґрунтованим, яке просив залишити в силі, відмовивши у задоволенні скарги.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не прибув, хоча належно повідомлений про розгляд справи.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянтки та її представника, які підтримали скаргу, заперечення проти скарги позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду від 05.05.2008 року (т.1, а.с.8). В даному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який після розірвання шлюбу залишений на проживання з матірю в м.Кузнєцовську Рівненської області.

По рішенню опікунської ради Снятинської райдержадміністрації № 8/1 від 05.06.2008 року позивачу було встановлено спосіб участі у вихованні сина шляхом встановлення часу та місця зустрічей із сином (т.1, а.с.3). Проте, як слідує із складених комісією актів, ОСОБА_4 відмовилась виконувати рішення опікунської ради, перевезла сина до своїх батьків у м.Кузнєцовськ Рівненської області, чим створила перешкоди позивачу для зустрічей із сином та можливості його виховувати (т.1, а.с.4, 5, 6).

Згідно висновку представника органу опіки і піклування Снятинської райдержадміністрації (т.1, а.с.31), характеризуючи даних на ОСОБА_3 (т.1, а.с.77-79), висновку психологічного обстеження ОСОБА_6 (т.1, а.с.104) вбачається, що в позивача є всі необхідні умови матеріального та морального плану для того, щоб займатись вихованням сина та забирати його на період зимових та літніх шкільних канікул до місця свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2.

За таких обставин, суд першої інстанції, вірно керуючись ст.ст.150, 157 та 159 Сімейного кодексу України, прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та визначив позивачу спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_5 шляхом його відвідування за місцем проживання та надав позивачу право забирати сина на виховання у період зимових та літніх шкільних канікул по місцю свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Твердження апелянтки про неврахування судом всіх обставин по справі та невідповідності його висновків обставинам справи, що призвело до порушення норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає надуманими і голослівними, які не можуть братися до уваги.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи та дано їм вірну юридичну оцінку, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості постановленого судом рішення, підстав для скасування якого колегія cуддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду від 01 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

ОСОБА_8 ОСОБА_7

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_9