АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-1684/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2010 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Болтунової Л.М.,

суддів: Козлова С.П., Максюта Ж.І.,

при секретарі: Кононенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду з таким позовом до відповідача, посилаючись на те, що вони за час сумісного життя з 21 квітня 2001 року по 03 лютого 2006 року в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів Рустама, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Богдана, ІНФОРМАЦІЯ_2, придбали 21 вересня 2001 року двокімнатну квартиру по вул. Зінченка, 9/5 в смт. Солоне Дніпропетровської області, яка була оформлена на відповідача та яку вони в добровільному порядку поділити не можуть, тому уточнюючи свої позовні вимоги в процесі розгляду справи та з урахуванням інтересів дітей позивачка просила суд розділити між нею та відповідачем вказану квартиру, визнавши за нею право приватної власності на лоджію та приміщення №2, а за відповідачем - приміщення №3 та №5 згідно з планом квартири в технічному паспорті, решту приміщень (№1,4,6,7) залишити у спільному користуванні.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2008 року, в якому були виправлені описки ухвалою цього ж суду від 21 жовтня 2008 року, позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.

З підстав неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Розділяючи між сторонами спірну квартиру з визначенням за ними право власності на конкретні жили приміщення суд виходив з того, що такий розподіл цієї квартири можливий.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.60,70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони за час сумісного життя з 21 квітня 2001 року по 03 лютого 2006 року в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів Рустама, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Богдана, ІНФОРМАЦІЯ_2, придбали 21 вересня 2001 року двокімнатну квартиру по вул. Зінченка, 9/5 в смт. Солоне Дніпропетровської області, яку за висновком судової будівельно-технічної експертизи від 16.05.2008 р. технічно не можливо розділити на дві ізольовані квартири, а з урахуванням існуючого планування квартири можливо визначити порядок її користування, що виключає можливість розподілу між сторонами цієї квартири в натурі з визнанням за ними права власності на певні її приміщення.

А щодо визначення між сторонами порядку користування спірною квартирою з виділенням в користування кожному конкретного жилого приміщення або визнання на неї права власності за кожним в ідеальних частках, то таких позовних вимог в остаточній редакції у встановленому порядку ОСОБА_3 не заявляла.

Між тим, вказані норми закону та обставини справи суд залишив без уваги і в порушення вимог ст.11 ЦПК України безпідставно задовольнив вказані позовні вимоги ОСОБА_3, визнавши за сторонами право власності на конкретні приміщення спірної квартири.

Тому рішення суду, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_3 на підставі ст.11 ЦПК України та ст.ст.60,70 СК України.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2008 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ майна подружжя відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді: