Апеляційний суд Чернігівської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010 року апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого - судді Хромець Н.С.

Суддів -Горобець Т.В., Острянськото В.І.

При секретарі - Вареник О.М.

З участю - представника позивача ОСОБА_1 - адвоката

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання дій незаконними та зобов'язання здійснити перерахунок державної пенсії, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС,

встановив:

Постановою Менського районного суду від 31 березня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволений частково, визнано незаконними дії Управління Пенсійного Фонду України в Менському районі Чернігівської області щодо відмови перерахування та виплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровію, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС категорії 1 та інваліду III групи, відповідно до Закону України „Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'1. Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Менському районі Чернігівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії та додаткового пенсії по III групі інвалідності внаслідок захворювання, пов"язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком з 19.01.2010 по'31.03.2010 року, з урахуванням виплачених раніше сум.

Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області в апеляційній скарзі просить постанову місцевого суду скасувати і постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

І

Апелянт посилається на те, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, і повинні використовуватись виключно за призначенням. На думку апелянта, нормативно необгрунтованими є доводи позивача про застосування мінімальної пенсії за віком при розрахунку додаткової пенсії, оскільки такий розмір застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Крім того, обчислення пенсії позивачу здійснювалося відповідно до постанов КМУ, які є обов'язковими для виконання.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, є інвалідом 3 групи захворювання, пов'язаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 6), перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонд_, України в Менському районі Чернігівської області. Статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'1 визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника. Згідно ч.4 ст. 54 цього ж Закону в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 3 групі 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам 3 групи - 50 % мінімальної пенсії за віком. Пунктом 28 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" в зазначені вище ст.ст. 50, 54 Закону були внесе. зміни, які за рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над пІдзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають стаття 50 та частина четверта статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Безпідставними є посилання апелянта па те, що порядок обчислення

визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі змісту ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсій за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Враховуючи зазначене, судом не приймаються до уваги посилання апелянта на те, що положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та пенсії як інваліду З групи, захворювання якого пов'язано з Чорнобильською катастрофою, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо дійде висновку, що судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області відхилити, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 3 1 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути

оскаржена до Верховного Суду України у касаційному ліорядку протягом двох

місяців.

Головуючий Судді