Справа №22-ц-816/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Маслова В.О.,

суддів Семеній Л.І., Кононенко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 16 лютого 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4»

про відшкодування майнової та моральної шкоди

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2009 року позивач звернувся з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 30 грудня 2008 року близько 8 год. у м. Тростянець, на вулиці Набережній, з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний йому автомобіль «Ровер-75», державний номер НОМЕР_1 зазнав механічних ушкоджень та завдано тілесних ушкоджень пасажиру цього автомобіля, його матері ОСОБА_5 Відновлення пошкодженого автомобіля становить 77142 грн. Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4», між яким та відповідачем мала місце угода про страхування цивільно-правової відповідальності, частково відшкодувала йому витрати лише у сумі 24709 грн. Різницю між фактичним розміром майнової шкоди та страховою виплатою у сумі 52433 грн. він просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь, а також 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що внаслідок протиправної поведінки відповідача та пошкодження його майна, переніс нервовий стрес і тривале хвилювання, страх за своє життя та життя своєї матері, зазнав змін у звичайному для нього способі життя із-за неможливості користуватися автомобілем. В послідуючому він змінив позовні вимоги і зменшив розмір відшкодування майнової шкоди. Попросив суд стягнути з відповідача на його користь 40000 грн. майнової шкоди та 7450 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» 2550 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 16 лютого 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 40000 грн. у відшкодування майнової шкоди, 350 грн. витрат за проведення авто-товарознавчої експертизи, 400 грн. у відшкодування витрат на судовий збір, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» на користь ОСОБА_2 2550 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на необґрунтованість ухваленого рішення в частині вирішення вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 та відшкодування витрат на правову допомогу, просить його змінити й стягнути на його користь 7450 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що рішення суду в частині задоволення моральної шкоди у розмірі 2550 грн. є законним та обґрунтованим, а вимога позивача про стягнення 10000 грн. є завищеною та недоведеною. Зазначає, що надані позивачем докази витрат на правову допомогу не доводять факт понесення витрат саме у звязку із розглядом даної цивільної справи. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 30 грудня 2008 року близько 8 год. у м. Тростянець, на вулиці Набережній, з вини відповідача, який володів та керував автомобілем «Опель Вектра», державний номер НОМЕР_2, на підставі довіреності, виданої власником ОСОБА_6, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний позивачу автомобіль «Ровер-75», державний номер НОМЕР_1 зазнав механічних ушкоджень та завдано тілесних ушкоджень пасажиру цього автомобіля, його матері ОСОБА_5 Постановою Тростянецького районного суду від 14 травня 2009 року було закрито провадження по справі про обвинувачення ОСОБА_3 за ст. 286 ч. 1 КК України у звязку із примиренням ОСОБА_3 з потерпілою ОСОБА_5

ОСОБА_3 відшкодував ОСОБА_5 майнову та моральну шкоду.

Відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВВ/7635694 ОСОБА_3 застрахував свою відповідальність з 10 год. 45 хв. 08.07.2008 року до 07.07.2009 року.

Згідно з розрахунками спеціалізованої авторемонтної організації сертифікованого представника автокомпанії «Ровер» в Україні, вартість відновлюваних робіт складає 77142 грн.

Сумською філією приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» виплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 24709 грн. Залишилась не відшкодованою майнова шкода у сумі 52433 грн.

Крім того, судом також встановлено, що позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою ОСОБА_3 щодо нього самого та його матері, а також у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його автомобіля.

Вказані факти правильно встановлені судом на підставі належним чином досліджених та оцінених доказів, на які суд послався в рішенні.

Відмовляючи позивачу у задоволенні вимог в частині стягнення відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди на користь позивача лише з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_4» в розмірі 2550 грн. повністю відповідає заподіяним йому моральним втратам.

Проте, з таким висновком суду не можливо погодитись, оскільки він не відповідає вимогам закону.

Згідно з п.3 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна.

Відшкодування зазначеної моральної шкоди страховиком відповідно до вимог п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За таких обставин відповідальним за завдану позивачу моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із пошкодженням його автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є ОСОБА_3, з вини якого вона сталася.

Враховуючи характер правопорушення, а також те, що дорожньо-транспортна пригода та її наслідки безумовно викликали душевні страждання у позивача і завдали йому майнових втрат, а їх не відшкодування змусило його протягом тривалого часу змінити звичайний для нього спосіб життя, та враховуючи вимоги розумності і справедливості, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір грошового відшкодування зазначеної моральної шкоди у сумі 1000 грн.

Не може погодитись колегія суддів і з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 січня 2009 року позивач уклав з субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_7 договір про надання юридичних послуг, а додатковою угодою до цього договору сторони визначили його ціну, яка становить 1000 грн. за представництво інтересів позивача в суді першої інстанції по цивільній справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с. 20, 21).

З укладеного договору вбачається, що він підписаний субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_7, який відповідно до свідоцтва про сплату єдиного податку від 01 січня 2009 року здійснює вид діяльності-юридичну практику. В судовому засіданні судом зясовано, що він має вищу юридичну освіту.

На підставі зазначеного договору про надання юридичних послуг ОСОБА_8 був допущений судом першої інстанції до участі в справі і в трьох судових засіданнях приймав участь та надавав правову допомогу позивачу.

Отже, сукупність зазначених доказів вказує, що правову допомогу позивачу ОСОБА_8 надавав як фахівець в галузі права.

Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 "Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" затверджено граничні розміри компенсаційних витрат, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Відповідно до ч.1ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з п. 2 ч. 2 ст.79 ЦПК України до судових витрат також належать і витрати на правову допомогу.

З чеку № 001/ 09 (а.с. 19а) вбачається, що 18 лютого 2009 року вартість юридичних послуг у сумі 1000 грн. сплачено позивачем ОСОБА_7

Оскільки рішення суду ухвалене на користь позивача, тому з відповідача ОСОБА_3 підлягають присудженню понесені позивачем витрати на правову допомогу, що підтверджені документально, але в межах граничного розміру.

При визначенні розміру компенсації колегія суддів враховує тривалість робочого часу при наданні фахівцем юридичних послуг в судових засіданнях та при складанні ним процесуальних документів, зокрема, позовної заяви, змін та доповнень до неї, апеляційної скарги, та визначає його у сумі 700 грн.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення на користь позивача з ОСОБА_3 моральної шкоди та компенсації понесених витрат на правову допомогу не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу п.п. 3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення в цій частині та ухвалення нового про часткове задоволення цих вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України підлягають перерозподілу судові витрати.

Враховуючи те, що рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу ухвалено на користь позивача, тому на його користь з відповідача необхідно стягнути понесені ним витрати на судовий збір у розмірі 4 грн. 25 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді апеляційної інстанції у сумі 37 грн. Крім того, з відповідача в доход держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 8 грн. 50 коп., що не був оплачений позивачем при зверненні до суду з вимогами немайнового характеру.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 16 лютого 2010 року в частині відмови в стягненні моральної шкоди з ОСОБА_3 та в частині відмови в стягненні витрат на правову допомогу скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у сумі 700 грн., 4 грн. 25 коп. на повернення судового збору та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави судовий збір у сумі 8 грн.50 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді