ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-182/09
провадження № Б/н 1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2010 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі головуючого-судді Сизової Л.А., при секретарі Лахман Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на !4 частину квартири та встановлення конкретного порядку користування квартирою та зустрічний позов ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ майна, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на !4 частину квартири та встановлення конкретного порядку користування квартирою. Позивач в позові зазначив, що з 17.09.1983 року по 19.06.2007 року сторони перебували в шлюбі. В 1999 році за спільні кошти ними була проінвестована двокімнатна квартира АДРЕСА_1 по інвестиційному договору від 25.01.1999 року , укладеному між АТХК Київміськбуд в особі АКБ Аркада та ОСОБА_3 На даний час в квартирі зареєстрована ОСОБА_3 Оскільки квартира була придбана за їх спільні кошти, а ОСОБА_3 оспорює його право власності на цю квартиру і чинить йому перешкоди в користуванні квартирою, то позивач просить визнати за ним право власності на 1/4 частину спірної квартири та встановити конкретний порядок користування квартирою, виділивши йому в користування кімнату площею 21,4 кв.м, а ОСОБА_3 кімнату площею 20,1 кв.м. В ході судового розгляду ОСОБА_2 від решти позову відмовився.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали , просили задовольнити, пославшись на обставини , викладені в позовній заяві.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши , що спірна квартира була придбана за кошти отримані від здачі в оренду іншої квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_2 та їх двом синам - ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а тому підлягає розподілу між усіма членами сімї.

Не визнавши первісний позов , ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна , в якому просили визнати за ними право власності на 1/3 частину квартири за кожним, при цьому, у звязку з неможливістю сумісного проживання та користування квартирою з ОСОБА_2 замість 1Л частини , яка належить йому в квартирі, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину дачного будинку, господарського приміщення та частину земельної ділянки , що розташоване в с.Новосілки, Макарівського району, Київської області. Крім того, визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/г частину дачного будинку, господарського приміщення та 1/2 частину земельної ділянки . В ході розгляду справи ОСОБА_3 від поділу гаража та автомобіля відмовилася.

ОСОБА_3 та її представник, ОСОБА_5 в судовому засіданні зустрічний позов підтримали , просили задовольнити, пославшись на обставини викладені в зустрічному позові.

ОСОБА_2 та його представник зустрічний позов визнали частково, пояснивши , що земельна ділянка отримана ОСОБА_2 у власність в порядку її приватизації, а тому поділу не підлягає. Що стосується поділу дачного будинку та господарського приміщення , то ОСОБА_2 проти позову в цій частині не заперечував.

Вислухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 17 вересня 1983 року був зареєстрований шлюб ( а.с. 8) , який 19 червня 2007 року розірваний ( а.с. 9

Відповідно до ст. 60 СК України , майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається , що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

В період шлюбу сторонами було придбане наступне майно, що є їх спільною сумісною власністю:

На підставі інвестиційного договору № 1007 від 25.01.1999 року, укладеного між АТХК Київміськбуд в особі АКБ Аркада та ОСОБА_3 , була проінвестована двокімнатна квартира АДРЕСА_1 та 17.04.2000 року ОСОБА_3 видане Свідоцтво про право власності на вказану квартиру.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_3 про те , що дана квартира була придбана за кошти , які були отримані від здачі в оренду квартири 6 в будинку 21-6 по ОСОБА_6Українки в м.Києві, яка належить на праві власності їм та синам , а тому спірна квартира є спільною сумісною власністю усіх членів сімї і підлягає поділу як між ОСОБА_3, ОСОБА_2 так і синами , то суд ставиться до них критично, не приймає їх до уваги , оскільки достатніх та належних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя та підлягає поділу між сторонами в рівних частках.

Квартира представляє собою Двокімнату ізольовану квартиру жилою площею 41,5 кв.м. і складається з кімнат розміром 21,4 та 20,1 кв. метрів ( а.с.11). Ідеальна доля кожного , виходячи з жилої площі квартири, складає 41,5 кв.м : 2 особи = 20,75 кв.м.

В квартирі на даний час зареєстрована ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Ф-3 від 22.04.2008 року ( а.с.98).

В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено , що між сторонами існує спір з приводу користування квартирою.

Відповідно до ст. 358 ЦК України , співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Оскільки між сторонами існує спір з приводу користування квартирою, який не може бути вирішений добровільно, то позов про встановлення конкретного порядку користування квартирою, при якому позивачу виділити в користування кімнату розміром 21,4 кв.м , а відповідачці кімнату розміром 20,1 кв.м підлягає задоволенню.

Суд, задовольняючи позов в цій частині , вважає, що при встановленні такого варіанту користування квартирою не будуть порушені права та охоронювані законом інтереси сторін.

Крім того, як вбачається з Державного акту про право приватної власності на землю.виданого Новосілківською сільською Радою народних депутатів ( а.с.ЗО), ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,200га, що розташована в с.Новосілки, вул. Калиновий Кут.

Суд вважає, що земельна ділянка поділу між сторонами не підлягає, враховуючи те, що вона одержана ОСОБА_2 в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку і є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно , нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду .

Що стосується дачного будинку та господарських будівель , розташованих на вищезазначеній земельній ділянці, то на даний час ці споруди недобудовані та не введені в експлуатацію , не зареєстровані як власність, а тому не можуть бути обєктами права власності, а тому поділу як дачний будинок та господарське приміщення не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10,11,15,60,208,212-215 ЦПК України , на підставі ст.ст. 60,62, 68-71 СК України, ст.ст. 356,357, 358, 368, 392 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Встановити конкретний порядок користування квартирою 139 в будинку 11 по вул. Княжий Затон в м.Києві , при якому виділити в користування ОСОБА_2 кімнату площею 21,4 кв.м ; ОСОБА_3 виділити в користування кімнату площею 20,1 кв.м.

Місця загального користування залишити в спільному користуванні.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, визнання права власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину дачного будинку, 14 господарського приміщення та ? частину земельної ділянки відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: