АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4828/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Болтунової Л.М.,

суддів: Козлова С.П., Максюта Ж.І.,

при секретарі: Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, яка була завдана спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2009 року позивачка звернулася до суду з таким позовом, посилаючись на те, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2002 року на її користь з ОСОБА_4 стягнуто 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, на підставі чого 27 січня 2003 року був виданий виконавчий лист, який по цей час не виконаний. В кінці 2008 року та з повідомлення нотаріальної контори від 08.09.2009 року їй стало відомо, що ОСОБА_4 17.11.2003 року помер, після чого вона дізналася про прийняття відповідачкою спадщини. З цих підстав позивачка просила суд стягнути на її користь з відповідачки, як спадкоємця померлого боржника-спадкодавця, вказану суму несплаченого боргу.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2010 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Розглянувши справу в межах доводів скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з постановленням нового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд виходив з того, що вона пропустила встановлений законом трьохрічний строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст.ст.213,214 цього Кодексу рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2002 року на користь позивачки з ОСОБА_4 стягнуто 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, на підставі чого 27 січня 2003 року був виданий відповідний виконавчий лист, який по цей час не виконаний (а.с.4-7,16-17).

17.11.2003 року ОСОБА_4 помер, про що позивачка дізналася в кінці 2008 року.

Повідомленням нотаріальної контори від 21.09.2009 року позивачці було відмовлено у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого на зазначену суму боргу, після чого позивачка дізналася про прийняття відповідачкою спадщини після смерті боржника, що підтверджується повідомленням нотаріальної контори від 01.12.2009 р. (а.с.13,23).

Отже, початок перебігу позовної давності для звернення позивачки до суду з цим позовом слід відраховувати саме з того часу, коли їй стало відомо про ці обставини, а не з дня прийняття відповідачкою спадщини 16.05.2004 року, з чого помилково виходив суд при розгляді цієї справи. А з таким позовом позивачка звернулася до суду в жовтні 2009 року і тому встановлений законом трьохрічний строк не пропустила.

Між тим, зазначені норми закону та обставини справи суд не врахував, залишив без належної оцінки та уваги, безпідставно відмовивши в задоволенні позову ОСОБА_2 лише з підстав пропуску нею строку позовної давності.

Тому рішення суду, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог на підставі ст.ст.16,1231 ЦК України.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2010 року скасувати та постановити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, яка була завдана спадкодавцем, а також сплачені позивачкою по справі державне мито у розмірі 12,75 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 157 грн..

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: