Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22-2121/2010 Головуючий у 1-й інстанції - Бурко Р.В.
Категорія - 57 Доповідач - Вербицький В.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Вербицького В.С.

суддів - Єгорової С.М., Дуковського О.Л.

при секретарі - Донець А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про оскарження дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді (далі УПФ) про перерахунок пенсії, виплата якої передбачена статтею 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-Х11 „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-Х11).

Зазначав, що він має статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АС і відноситься до 1 категорії осіб, постраждалих внаслідок чорнобильської катастрофи відповідно до Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Він є інвалідом 111 групи внаслідок захворювання пов'язаного з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримує державну пенсію передбачену ст. 54 цього Закону

Посилаючись на те, що розмір призначеної і виплачуваної йому пенсії не відповідає розміру передбаченому цим Законом і на відмову УПФ привести його у відповідність з вимогами Закону, позивач просив зобов'язати УПФ здійснити перерахунок основної та додаткової пенсії з 01.06.2009 року та виплатити різницю між отриманою пенсією та належною пенсією відповідно до законодавства, а також встановити щомісячну виплату у розмірі шести мінімальних пенсій за віком в розмірі встановленому Законами України на відповідний рік мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на весь період виплати йому пенсії.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком та зобов'язано відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

Відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання неправомірними його дій щодо відмови у здісненні перерахунку та зобов'язання провести позивачу перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком визначеної ч.1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" та відмовити в задоволенні позову у зазначеній частині, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права. У решті рішення суду залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, посилаючись на ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» не дав належної оцінки ч.3 цієї статі названого Закону, відповідно до положень якої розмірний мінімальної пенсії за віком, визначений ч.1 ст. 28 цього Закону застосовується тільки для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Положення ст. 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не містять такого поняття як мінімальний розмір пенсії за віком, тому при нарахуванні та виплаті пенсії позивачу управління Пенсійного фонду керувалося чинними на час виплати постановами Кабінету Міністрів України, що відповідає вимогам чинного законодавства і не є порушенням прав позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен здійснити нарахування пенсій позивачеві виходячи з їх розмірів, встановленим Законом України від 28 лютого 1991 року № 796-Х11 „ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Висновки суду відповідають обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційних прав громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-Х11 „ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконання робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом 111 групи. Положеннями ст. 14 Закону № 796-Х11 його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частини першої статті Закону № 796-Х11 особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 111 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина 2 статті 46 Конституції України).

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами якого розглядалася справа, у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону № 796-Х11, а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Згідно положень статей 50 та 54 Закону № 796-Х11 під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України „ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду щодо не взяття до уваги положень частини 3 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно положень якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключено для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком, не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону № 796-Х11.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону № 796-Х11, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму , і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком, залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Крім того, враховуючи положення ч.2 ст.152 Конституції України, та рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 суд дійшов правильного висновку, що перерахунок пенсії позивачу необхідно здійснювати в межах заявлених ним вимог, за виключенням періоду на який Законом України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" дія статті 54 Закону № 796-Х11 була зупинена.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не свідчать про неправильність судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді відхилити, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя:

Судді :