АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-5595/10Головуючий у 1-й інстанції Ромазан
Провадження № 22-ц-2037/10 Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бахметова В. Х., Гірський Б. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04 серпня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги Дітям війни,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до УПФ в м. Тернополі, в якому просять визнати незаконними дії відповідача щодо неперерахування їм як особам, які мають правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-IV, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та просять зобов'язати УПФ в м. Тернополі здійснити перерахунок та виплати підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 до 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. до 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 року до 31.12.2009 р. включно із врахуванням проведених виплат за вказаний період.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 01.07.2010 року було здійснено заміну неналежного відповідача на Головне управління пенсійного фонду в Тернопільській області.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04 серпня 2010 року

Справа № 22ц- 2037 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_5

Категорія 57 Доповідач ОСОБА_6

позов задоволено.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду в Тернопільській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. Закону України Про соціальний захист дітей війни за період із 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно та із 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року включно з врахуванням ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В апеляційній скарзі Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, отримують пенсію за віком та відносяться до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Головне УПФ в Тернопільській області як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року № 2195-IV і здійснити позивачу відповідні нарахування за період чинності даної статті в редакції 2004 року, але в порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 ст.71 Закону Про Державний бюджет України на 2007 рік №489-V дію статті 6 Закону № 2195-IV зупинено на 2007 рік із врахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 положення п.12 ст.71 та ст. 111 Закону № 489-V визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону Про Державний бюджет України на 2008 рік було змінено редакцію ст.6 Закону № 2195-IV .

Однак рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 ці зміни також визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Разом із цим на підставі вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене та те, що законодавством України у 2009 році дія ст. 6 Закону № 2195-IV не зупинялась, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що у періоди з 09 липня 2007 до 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. до 31.12.2009 р. позивачам повинна була нараховуватись підвищена пенсія, яка передбачена для дітей війни, тому відмова Головного УПФ в Тернопільській області в такому нарахуванні та виплаті є протиправною бездіяльністю.

Доводи апелянта щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни на увагу не заслуговують, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів управлінню Пенсійного фонду України в м. Тернополі для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Безпідставними є також посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Таким чином, суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому рішення суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 304-1, 307, 308, ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

УхвалиВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6