ТЕПЛОДАРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-12/10р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2010р. Теплодарський міський суд Одеської області у складі:

головуючої, судді Мисливої Л.М.,

при секретарі Поповій Т.Л.,

за участю позивача, відповідача та його представника ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

відповідача, позивача та її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теплодарі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про виселення з квартири та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору дарування, вселення та не перешкоджання в користуванні жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача

ОСОБА_3, в якому просить виселити останню з квартири АДРЕСА_1. Свої вимоги позивач мотивує тим, що зазначена двокімнатна квартира належить йому на підставі договору дарування від 22.08.2008р., відповідач зареєстрована за даною адресою, як член колишнього власника цієї квартири, але не проживає в ній. В даній квартирі, на підставі договору оренди житла, проживає ОСОБА_5 зі своїм неповнолітнім сином. Відповідач не є членом його родини, не має встановленого законним способом статусу наймача даного приміщення, але не зважаючи на це, безкоштовно користувалася ним в своїх комерційних інтересах, заселяючи квартирантів, що приводило до неможливого сумісного проживання з нею йому та його двоюрідній сестрі ОСОБА_5 Від укладення угоди про користування спірною квартирою відповідач відмовляється, а отже підстав для проживання в ній, остання не має. ОСОБА_3 посилається виключно на факт її реєстраційного обліку за даною адресою, хоча ця обставина не є правовою підставою для користування житловим приміщенням, що знаходиться у приватній власності. На даний час у позивача виникла потреба у користуванні однією кімнатою вказаної квартири, інша ж кімната залишиться в безвідплатному користуванні ОСОБА_5 та її малолітнього сина ОСОБА_7. В зв»язку з наведеним та, посилаючись на норми ст.ст. 156, 116, 162 ЖК України, ОСОБА_1 просить задовольнити його позов та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить визнати договір дарування ОСОБА_8 (бланк серії ВКР №809427), посвідчений Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області від 22.08.2008р. квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та реєстрацію права власності за останнім недійсними, вселити позивачку в спірну квартиру та заборонити ОСОБА_1 чинити їй перешкоди у користуванні зазначеним жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач скористався станом здоров»я її матері ОСОБА_8, яка знаходилась у безвихідному становищі, під впливом тяжких обставин, змусив її подарувати йому вищезазначену квартиру. Також зазначила, що дану квартиру при її придбанні мати оформила на своє ім»я, оскільки ОСОБА_3 на той час була неповнолітньою. Після проведення операції ОСОБА_8, відповідач запропонував свою допомогу для її лікування, позивач на той час не працювала, а отже не могла надати відповідну допомогу матері, остання, довірившись йому, за тридцять днів до своєї смерті підписала на ім»я ОСОБА_1 договір дарування. Після її смерті останній заборонив позивачці проживати у спірній квартирі, змінив замки та не впускав її, де вона проживала, зареєстрована та знаходяться її речі. На даний час вона залишилась повною сиротою, іншого житла у неї немає, знімати житло в оренду у неї немає можливості. На підставі наведеного, позивач просить задовольнити позов.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали свої позовні вимоги повністю, проти позовних вимог ОСОБА_3 заперечували в повному обсязі.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтвердили повністю, позов ОСОБА_1 не визнали.

ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала проти позову ОСОБА_1, однак заперечувала проти позову ОСОБА_3 повністю.

ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилася з невідомих причин, яка була повідомлена належним чином про місце і дату розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 на підставі договору дарування серії ВКР №809427, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_9 від 22.08.2008р., належить на праві власності квартира АДРЕСА_2, яка зареєстрована за ним в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.10.2008р. згідно повідомлення Теплодарського міського БТІ та РОН від 05.05.2009р. №86. Дану квартиру подарувала йому ОСОБА_8, яка померла 05.09.2008р. в м. Теплодарі Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №168093, виданим повторно 18.11.2008р. Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії 1-ЖД №162757, виданого повторно 13.11.2008р. Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, вбачається, що її батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_11. Згідно довідки №50-12-73 від 18.11.2008р. Другого Малиновського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, 27.10.1993р. зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_11, прізвище останньої після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_8.

Згідно довідки ТОВ ЖЕБП «Наше місто» від 10.12.2008р. №208, виданої на ім»я ОСОБА_3, остання проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 26.10.2004р. по теперішній час.

Як вбачається з договору найму (оренди) житла від 01.08.2010р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, остання є наймачем квартири АДРЕСА_3.

Згідно повідомлення Одеського обласного онкологічного диспансеру №452 від 29.05.2009р., ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 10.06.2008р. по 14.07.2008р. було госпіталізовано до абдомінального відділення ООД, де 25.06.2008р. їй була виконана лапаратомія. За випискою рекомендовано симптоматичне лікування, догляд, спостереження районного онколога, анальгетики гр. В і А.

З висновку експерта № 83 комісійної судово-медичної експертизи Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи щодо ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що остання на момент підписання договору дарування 22.08.2008р. усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що здійснюючи посвідчення договору дарування вищезазначеної квартири, вона пересвідчилася, що сторони договору розуміють значення своїх дій та їх наслідки.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 в судовому засіданні показали, що за зверненням ОСОБА_3 про неможливість проживання за адресою своєї реєстрації до виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області, вони здійснювали разом з ОСОБА_3 вихід до квартири №34 в м. Теплодарі, вул. Піонерна, 5, однак ОСОБА_1, як власник квартири, не впустив їх в зазначене приміщення.

З досліджених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_14, співмешканця ОСОБА_8, вбачається, що ОСОБА_1 надавав ОСОБА_8 грошові кошти на проведення їй операції влітку 2008р., а також в подальшому надавав їй матеріальну допомогу в зв»язку з необхідністю її догляду, придбавав продукти харчування. Похорони останньої також були здійснені за кошти ОСОБА_1 ОСОБА_3 в цей же період проживала разом з ними в м. Теплодарі, іноді допомагала ОСОБА_14 в догляді за своєю матір»ю до дня її смерті.

З постанови УІМ Теплодарського МВ ГУМВС України в Одеській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.12.2008р. вбачається, що 12.12.2008р. ОСОБА_1 подзвонив на мобільний телефон ОСОБА_15 та повідомив, щоб остання шукала інше житло. Як показали в судовому засіданні ОСОБА_1, ОСОБА_5 та проти цього не заперечувала ОСОБА_3, приблизно в листопаді 2008р. в дану квартиру вселилися зі згоди ОСОБА_3 квартиранти, вона ж надала їм свої ключі від квартири. Згодом ОСОБА_1 забрав ці ключі у вказаних осіб та виселив їх з квартири.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім»ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Частиною 1 ст. 116 ЖК України передбачено, що якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

В судовому засіданні не встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була укладена угода про порядок користування вищезазначеною квартирою.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити за недоведеністю, оскільки ним не доведено на якій підставі він просить виселити ОСОБА_3 з жилого приміщення. Також суд відмовляє в задоволені позову ОСОБА_3 в частині вимог про визнання недійсним договору дарування від 22.08.2008р. квартири та реєстрацію права власності, оскільки на зазначеній нею правовій підставі оспорювати цей правочин можуть лише його сторони, а ОСОБА_3 не є стороною цього правочину. Разом з тим, суд задовольняє позов ОСОБА_3 в частині її вимог щодо вселення її в квартиру АДРЕСА_4 та зобов»язання ОСОБА_1 не перешкоджати їй в користуванні цією квартирою, оскільки в спірну квартиру вона вселилася в 2004 році як неповнолітня донька колишнього власника ОСОБА_8, та проживала в ній до смерті останньої та після її смерті до моменту виникнення неприязних стосунків з ОСОБА_1 в зв»язку з укладанням зазначеного договору дарування.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України зі сторін пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог стягуються судові витрати в дохід держави за позовом ОСОБА_3, з врахуванням сплачених нею раніше коштів.

На підставі ч. 6 ст. 154 ЦПК України суд скасовує заходи забезпечення позову.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 233 ЦК України, ст.ст. 65, 116, 156 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 88, ч.6 ст. 154, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про виселення з квартири, відмовити повністю.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору дарування, вселення та не перешкоджання в користуванні жилим приміщенням, задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_3.

Зобов»язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_3 в користуванні квартирою №34 в будинку №5 по вул. Піонерній в м. Теплодарі Одеської області.

В задоволенні позову ОСОБА_3 в частині позовних вимог про визнання недійсним договору дарування від 22 серпня 2008р. ОСОБА_8 квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1, посвідчений Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, та реєстрацію права власності, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 1640 грн. 50 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 8 грн. 50 коп. судового збору.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені у виді арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Копію рішення після набрання ним законної сили для виконання скасування заходів забезпечення позову направити відділу державної виконавчої служби Теплодарського міського управління юстиції Одеської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, через суд першої інстанції.

Повне рішення суду виготовлено 13.12.2010р.

Суддя