Справа 2-28/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2010року Бориспільський міськрайоний суд Київської області у складі

головуючого судді Левченка А.В.

при секретарі Банасько І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Хрещатик» про поділ майна подружжя,

встановив:
01.02.2008 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем з вересня 1998 року проживала однією сім`єю. 27.10.2006року вони офіційно зареєстрували свій шлюб. Дітей від цього шлюбу у них немає. Проживаючи однією сім`єю, за кошти подружжя вони з відповідачем побудували будинок АДРЕСА_1 . На підставі рішення виконавчого комітету Великоолександівської сільської ради Бориспільського району від 03.11.2006 року за № 288 «Про оформлення права власності на садовий будинок» на ім`я ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право власності на вказаний садовий будинок. 05.11.2007 року Бориспільським районним БТІ за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на зазначений садовий будинок, реєстровий № 1874. Вказаний житловий будинок складається з трьох житлових кімнат загальною площею 36,5 кв.м., кухні площею 12,3 кв.м, веранди площею 4,8 кв.м загальна площа садового будинку становить 53,6 кв.м. Біля будинку розміщені надвірні будівлі та господарські споруди, а саме: погріб під частиною будинку, баня, теплиця, колонка питна та убиральня. Позивач вважає, що проживаючи з відповідачем однією сім`єю з 1998 року, вони з відповідачем набули права спільної сумісної власності на вказаний садовий будинок. Крім того, всі малярні та штукатурні роботи в даному будинку були виконані нею особисто, вона брала безпосередню участь у будівництві будинку з 1998 року. Оскільки домовленості про поділ спірного майна сторони не досягли, позивач в своєму уточненому позові просить суд визнати недійсним рішення Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 03.11.2006р. № 288 Про оформлення права власності на садовий будинок АДРЕСА_2 , визнати недійсним свідоцтво про право власності на даний садовий будинок, визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказаний садовий житловий будинок , визнати за ними право власності на ? частину даного будинку за кожним, поділити в натурі між ними спірний будинок відповідно до одного з варіантів судової будівельно-технічної експертизи та встановити між ними порядок користування земельною ділянкою площею 0,10 га, на якій знаходиться вказаний житловий будинок відповідно до одного з варіантів судової будівельно-технічної експертизи. Позивач в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, надали заперечення, які обгрунтовують тим, що ОСОБА_2 21.06.1989 року був прийнятий в члени садового товариства «Каштан», яке створене при військовій частині і з того часу почав будувати спірний будинок, який до 1998 року був повністю побудований. На той період часу відповідач не був знайомий з позивачкою. Можливо, познайомившись з позивачкою в 1998 році вона йому допомагала обробляти земельну ділянку, але, навіть після реєстрації шлюбу, він з нею не проживав однією сім`єю, про що свідчить його місце реєстрації та місце реєстрації позивачки.

Представник третьої особи ВАТ АКБ «Хрещатик» до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень не надав.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що він майже 10 років працював головою СТ «Каштан». Його садовий будинок знаходиться на відстані 350-400 м від спірної земельної ділянки. Йому відомо, що спірну земельну ділянку зайняв відповідач приблизно з червня 1989 року. Садовий будинок він будував довго, на даний час він вже побудований. Сторони вели спільне господарство років 10, разом працювали на городі.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що сторони з 1998-1999 років проживали разом. Позивача він бачив на городі, а на будівництві будинку не бачив. Внески вносила позивач, проте чиї це були кошти йому не відомо.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що йому відомо про існування спірного садового будинку з 1999 року, так як відповідач наймав його на будівництво. Він збудував сауну, туалет, дорожку. Їх працювало 4 чоловіки. За роботу їм платив відповідач. В 2000 році на земельній ділянці будинок стояв. Позивача в будинку він бачив один раз.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача та свідків, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що сторони з 27.10.2006р. по 2009 рік перебували в зареєстрованому шлюбі. Даний факт визнається сторонами, а тому не потребує доказування.
26.10.2007року на підставі рішення виконкому Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району від 03.11.2006року за №288 на ім`я відповідача ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на садовий будинок АДРЕСА_2 .
Положеннями ст.60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно нажите подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку і вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено договором або законом.
Як вбачається з матеріалів позову, позивач посилаючись на положення ст.60 СК України, вказує,що 27.10.2006 року вона уклала з відповідачем шлюб і проживаючи однією сім"єю, спільними зусиллями за кошти подружжя побудували спірний будинок на який, на підставі рішення виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради від 03.11.2006 року за № 288 "Про оформлення права власності на садовий будинок" ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім"я відповідача видане свідоцтво про право власності на даний будинок. На підставі цих посилань позивач вважає, що спірний будинок є спільним майном подружжя і підлягає поділу як майно, що набуте за період перебування сторін у шлюбі.

Однак з такими посиланнями позивача суд не може погодитись, оскільки з часу укладення шлюбу та винесення рішення Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, пройшло лише близько тижня, що не може бути можливим, враховуючи весь процес оформлення земельної ділянки.

Крім того, до 01.01.2003 року діяв Кодекс про шлюб та сім`ю І970року, дія якого поширюється на дані правовідносини і який подібної норми не містив, а тому позивач на підтвердження своїх доводів повинна була представити докази про домовленість на спільне будівництво спірного садового будинку, але вона відносно цього ніяких доказів суду не надала.

До показань свідків суд відноситься критично, оскільки з їх пояснень неможливо встановити яким чином позивач приймала участь у будівництві вказаного будинку коли та які саме роботи виконувала. Крім того, позивач сама пояснила, що коли вона познайомилась з відповідачем, то садовий будинок уже стояв, вона ж допомагала по облаштуванню даного будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний садовий будинок будувався відповідачем з 1989року по 1998 рік. Земельна ділянка, на якій побудовано садовий будинок у 1989 році виділялась відповідачу як члену цього товариства. Також з висновку будівельно- технічної експертизи вбачається, що будівництво спірного будинку відбувалось в час, коли були придбані будівельні матеріали, письмові докази на які суду були представлені відповідачем.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказі подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено підстави поділу спірного майна та в даному випадку не підлягають застосуванню норми ст.60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 60 СК України, ст. 368 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Хрещатик» про поділ майна подружжя відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення та наступної подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Левченко А.В.