АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Болтунової Л.М.,

суддів: Козлова С.П., Максюта Ж.І.,

при секретарі: Білоус А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ „Павлоградвугілля та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді про відшкодування шкоди здоровю, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 про поновлення строку для звернення до суду з позовом та стягнення з ВАТ „Павлоградвугілля недоплаченої суми по щомісячним регресним виплатам по відшкодуванню шкоди здоров'ю з 01 вересня 1993р. по 31 липня 2001р. в сумі 16 071грн 72 коп. за безпідставністю.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді на користь ОСОБА_2 недоплачену суму по щомісячним страховим виплатам по відшкодуванню шкоди здоров'ю з 30 вересня 2005 року по 01 квітня 2007р. в розмірі 3 304грн 61 коп. та встановлений розмір щомісячної страхової виплати Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді на користь ОСОБА_2 станом на 01 квітня 2007 року з застосуванням коефіцієнту 1.183. в сумі 1920 грн 40 коп..

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді на користь державного бюджету м. Павлограда витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 1 гр. 50 коп..

В апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Як правильно встановлено судом, позивач з 02.08.1971р. по 24.02.2001р. працював на шахті Благодатна в шкідливих умовах праці і отримав хронічні професійні захворювання та 09 липня 1987 року отримав виробничу травму, про що складений акт № 57, а з 15.03.2001р. працював на шахті Героїв космосу, де також отримав хронічні професійні захворювання. Правонаступником вказаних шахт стало ВАТ Павлоградвугілля.

Згідно з висновком МСЕК від 14 лютого 1994 р. позивачу було вперше встановлено в зв'язку з виробничою травмою 15% втрати професійної працездатності безстроково з заліком з 31.08. 1993р..

Відповідно до наказу №158 від 04.03. 1994р. шахта «Благодатна» нарахувала та виплатила позивачу щомісячні виплати у розмірі 15 % середньомісячної заробітної плати начальника дільниці №5 і без зазначення суми починаючи з 31 серпня 1993р. в розмірі 71.10 крб..

Згідно з висновком МСЕК від 29 жовтня 2003 р. позивачу була встановлена втрата 25% професійної працездатності безстроково з заліком з 21.10. 2003р. в зв'язку з виробничою травмою від 09 липня 1987р..

За висновком МСЕК від 12 жовтня 2005 р. позивачу була встановлена втрата безстроково 65% професійної працездатності з заліком з 30 вересня 2005 року. В тому числі: вперше 30% по пиловому бронхіту, вперше10% по туговухості та повторно 25% в зв'язку з виробничою травмою від 09 липня 1987 року. Він був визнаний інвалідом третьої групи.

Тому нарахування відшкодування шкоди повинно проводитись відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №276 від 26 травня 1992 року і в розрахунок необхідно включити середню заробітну плату підземного начальника дільниці №5 за січень-квітень 1992 року, оскільки при отриманні виробничої травми 09 липня 1987 року він працював на цій посаді, з застосуванням коефіцієнтів росту тарифних ставок за період з 01 січня 1992 року по 31 серпня 1993 року.

Звідси базовий середній заробіток станом на 31 серпня 1993 року (на день, з якого провадиться залік втрати професійної працездатності), з урахуванням вислуги років, відкоригований на величину росту тарифних ставок, для нарахування відшкодування шкоди становить 252 509.90 крб 25 грн 25 коп..

Щомісячна сума відшкодування шкоди повинна становити: 252 509 крб. 90 коп х 15% = 7 876 крб. 49коп. з 31 серпня 1993 року по 01 вересня 1993 року.

З 01 вересня 1993 року введений в дію коефіцієнт росту тарифу 2.898, тому щомісячні регресні виплати повинні були складатися з відкоригованої зарплати позивача 252 509.90 крб х 2.898 = 731 773 крб 69коп х 15% =109 766крб 05 коп (1грн 09коп )по 01 грудня 1993 року.

З 01 грудня 1993 року введений в дію коефіцієнт росту тарифу 3.00, тому щомісячні регресні виплати повинні були складатися з відкоригованої зарплати позивача 731 773 крб 69коп х 3 = 2 195 321крб 07 коп х 15% = 329 298крб 16 коп(3 грн. 29коп ) по 01 липня 1994 року.

З 01 липня 1994 року введений в дію коефіцієнт росту тарифу 2.00, тому щомісячні регресні виплати повинні були складатися з відкоригованої зарплати позивача 2 195 321крб 07 коп х 2 = 4 390 642крб 14 коп х 15% = 658 596крб 32 коп (6грн 58коп) по 01 жовтня 1994 року.

З 01 жовтня 1994 року введений в дію коефіцієнт росту тарифу 2.00, тому щомісячні регресні виплати повинні були складатися з відкоригованої зарплати позивача 4 390 642крб 14 коп х 2 =8 781 284 крб 28коп х15% = 1 317 192крб. 64 коп ( 13грн.17коп ) по 01 лютого 1995 року.

З 01 лютого 1995 року введений коефіцієнт росту тарифу 3.17, тому щомісячні регресні виплати повинні були складатися з відкоригованої зарплати позивача 8 781 284 крб 28коп х 3.17 = 27 836 671крб. 17коп х15%=4 175 500крб 67 коп (41 грн 75коп ) по 01 червня 1995 року.

З 01 червня 1995 року введений коефіцієнт росту тарифу 1.1, тому щомісячні регресні виплати повинні були складатися з відкоригованої зарплати позивача 27 836 671крб. 17коп х 1.1 = 30 620 338крб 29коп х 15% = 4 593 050крб 74 коп ( 45грн 93 коп ) по 01 вересня 1995 року.

З 01 вересня 1995 року введений коефіцієнт росту тарифу 1.36, тому щомісячні регресні виплати повинні були складатися з відкоригованої зарплати позивача 30 620 338крб 29коп х 1.36 = 41 643 660крб 07 коп х 15%= 6 246 549крб 01 коп ( 62грн 46 коп ) по 01 квітня 1996року.

З 01 квітня 1996 року введений коефіцієнт росту тарифу 2.38, але фактичного росту заробітної плати по шахті не відбулося.

Із копії наказу орендного підприємства по добуванню вугілля шахти «Благодатна» № 236 від 30 квітня 1996 року видно, що середня заробітна плата на квітень 1996 року по шахті «Благодатній» по професії начальника ділянки становила 46 223 000 крб., тому регресні виплати будуть складати: 41 643 660крб 07коп х 2.38 = 99 111 910крб 97 коп (991грн 11 коп ).

Оскільки відкоригована зарплата позивача вища ніж середня по його професії по шахті, слід обмежитися при розрахунку середнім заробітком начальника участка по шахті на 01 квітня 1996 року , тобто сумою 46 223 000крб.00 коп..

Звідси щомісячні виплати повинні становити: 46 223 000крб.00 коп х15% = 6 933 450 крб. (69грн. 33 коп.) за період з 01 квітня 1996 року по 01 липня 1998 року.

З 01 липня 1998р. введений в дію коефіцієнт росту тарифу 1.1458, тому щомісячні регресні виплати повинні були складати з відкоригованої зарплати позивача 991грн. 11 коп. х 1.1458 = 1 135грн. 61 коп..х.15% в сумі 170грн. 34 коп. з 01 липня 1998 року по 01 вересня 1999 року.

Але при цьому слід застосовувати п.28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків», затверджених постановою КМУ №472 від 23.06.1994 р. (далі Правила), відносно того, що перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Водночас згідно положень п. 9 цих Правил визначений розмір втраченого заробітку або відповідна його частина залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності коригуванню в бік зменшення не підлягає.

Згідно довідки станом на 01 серпня 1998 року середній заробіток робітника на шахті «Благодатна» по професії позивача становив 501грн. 00коп., а розрахунковий середній втрачений заробіток позивача складає 1 135грн. 61коп. та перевищує середній заробіток відповідного працівника за професією, тому щомісячні страхові виплати повинні дорівнювати сумі: 501грн 00 коп. х 15% = 75грн 15коп. до 1 вересня 1999 року.

З 01 вересня 1999 року введений в дію коефіцієнт росту тарифних ставок 1.28, тому щомісячні регресні виплати повинні були складати з відкоригованої зарплати позивача 1 135грн. 61 коп. х 1.28 = 1453грн. 58 коп..

Але за вимогами ст.ст.9,28 Правил слід порівняти відкоригований заробіток позивача з середнім заробітком працівника за його спеціальністю по шахті.

Згідно довідки в вересні 1999р. середній заробіток робітника на шахті «Благодатна» по професії позивача становив 648грн. 00коп., а розрахунковий середній втрачений заробіток позивача складає 1453грн. 58коп., та перевищує середній заробіток відповідного працівника за професією, тому щомісячні страхові виплати повинні нараховуватись із заробітка 648грн. 00коп. и дорівнювати сумі 97грн. 20коп. до 01 липня 2000 року.

З 01 липня 2000 року введений в дію коефіцієнт росту тарифних ставок 1.367, тому щомісячні регресні виплати повинні були складати з відкоригованої зарплати позивача 1453грн. 58коп. х 1.367 = 1987грн. 04коп..

Згідно довідки на 01 липня 2000р. середній заробіток робітника на шахті «Благодатна» по професії позивача становив 661грн.70коп, а розрахунковий середній втрачений заробіток позивача складає 1987грн 04 коп , та перевищує середній заробіток відповідного працівника за професією, тому коригування втраченого заробітку позивача слід обмежити середнім заробітком працівника за його спеціальністю по шахті у розмірі 661грн.70коп .

Тоді щомісячні виплати відшкодування шкоди повинні становити 661грн. 70коп. х 15% = 99 грн. 25коп. по 01 січня 2002 року.

Згідно довідки щомісячні регресні виплати позивачу відбувалися в більшому розмірі, ніж передбачено законом, а тому позовні вимоги позивача до ВАТ «Павлоградвугілля» суд обґрунтовано визнав безпідставними.

Таким чином, на момент переходу позивача на облік до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді на серпень 2001р. його щомісячні страхові виплати повинні складати 99 грн. 25 коп., але останній взяв позивача на облік с сумою щомісячної страхової виплати 106 грн. 93 коп., доведеною шахтою «Благодатна».

З 01 серпня 2001 року склалися правовідносини між позивачем та другим відповідачем - Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді, куди він був прийнятий на облік з сумою страхової виплати 106 грн. 93 коп. замість належних 99грн. 25 коп. і послідуючі перерахування повинні були провадитись відповідно до вимог ч.2 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999р. зі змінами та доповненнями.

З 01 серпня 2001року по 01 березня 2002 року страхові виплатити повинні складати 99 грн. 25 коп., але виконуючи вимоги п. 9 Правил слід взяти до уваги стартову суму страхової виплати - 106 грн. 93 коп..

З 01 березня 2002 року введений в дію коефіцієнт росту тарифних ставок 1.193, тому щомісячні регресні виплати повинні були складати: 106 грн. 93 коп. х 1.193 = 127грн. 57 коп. по 01 березня 2003 року.

З 01 березня 2003 року введений в дію коефіцієнт росту тарифних ставок 1.182, тому щомісячні регресні виплати повинні були складати: 127 грн. 57 коп. х 1.182 = 150грн. 78 коп. по 01 жовтня 2003 року.

За висновком МСЕК від 29 жовтня 2003 року позивачу була встановлена втрата 25% професійної працездатності безстроково з заліком з 21.10.2003р. в зв'язку з виробничою травмою від 09 липня 1987 року, тому в жовтні 2003 року страхові виплати повинні дорівнювати сумі 186 грн 45 коп з наступного розрахунку: з 01 жовтня 2003 року по 20 жовтня 2003 року (включно) - 150.78 : 31 х 20 = 97грн. 28 коп., з 21 жовтня 2003 року по 31 жовтня 2003 року (включно) - 150.78 : 15 х 100 = 1005.20 х 25 : 100 = 251.31 : 31х 11 = 89грн. 17 коп., 97.28 + 89.17 =186грн. 45 коп., а 01 листопада 2003 року по 01 березня 2004 року - 251грн.31 коп..

З 01 березня 2004 року введений в дію коефіцієнт росту тарифних ставок 1.152, тому щомісячні страхові виплати повинні були складати: 251грн.31 коп. х 1.152 = 289грн. 51 коп. по 01 березня 2005 року.

З 01 березня 2005 року введений в дію коефіцієнт росту тарифних ставок 1.238, тому щомісячні страхові виплати повинні були складати: 289грн.51 коп. х 1.238 = 358 грн. 41 коп. по 01 вересня 2005 року.

За висновком МСЕК від 12 жовтня 2005 р. позивачу була встановлена втрата 65% професійної працездатності безстроково з 30.09. 2005 р., з них 25% в зв'язку з виробничою травмою, яку він отримав на шахті «Благодатна» 09 липня 1987р та 40% в зв'язку з профзахворюваннями, які він отримав на шахті «Героїв Космоса» з заліком з 30 вересня 2005 року.

Тому в вересні 2005 року страхові виплати по шахті «Благодатна» повинні дорівнювати сумі 386 грн 09 коп з наступного розрахунку: з 01 вересня 2005 року по 29 вересня 2005 року (включно) - 358 грн. 41 коп. : 30 х 29 = 346 грн. 46 коп..

Станом на 30 вересня 2005 року ВАТ «Павлоградвугілля» було юридичною особою з організаційно-правовою формою - відкрите акціонерне товариство з приватною формою власності. 16 вересня 2005 року загальні збори акціонерів прийняли рішення про ліквідацію філій та створення виробничо-структурного підрозділу, від чого шахти «Благодатна» та «Героїв космосу» позбавилися статусу юридичної особи та набули організаційно-правової форми філія з приватною формою власності.

Таким чином, на день виникнення у позивача права на відшкодування шкоди здоров'ю згідно висновку МСЕК від 30 вересня 2005 р. у нього було одне підприємство, яке заподіяло шкоду його здоров'ю - ВАТ «Павлоградвугілля» і він мав право відповідно до ст. 34 п.13 абзацу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» вимагати за своїм бажанням обчислити середньомісячний заробіток за відповідні періоди що передували першому або повторному ушкодженню здоров'я. Сума страхової виплати в цьому разі визначається згідно зі ступенем втрати професійної працездатності, що встановлюється МСЄК за сукупністю випадків ушкодження здоров'я.

Але при нарахуванні страхових виплат згідно висновку МСЕК від 30 вересня 2005 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді не виконало ці вимоги закону.

Відповідно до довідки шахти «Героїв Космоса» середній заробіток по шахті по професії позивача на час виникнення права вимоги, тобто на вересень 2005 року, становив 2076 грн. 00 коп., який позивач вправі обрати для нарахування страхових виплат за всі 65% відсотки втрати професійної працездатності, а фактично за 25 % по наслідкам виробничої травми, яку він отримав на шахті «Благодатна» йому проведено нарахування з заробітної плати - 1433 грн. 64 коп. (558.41 : 25% х 100).

За день 30 вересня 2005 року треба нарахувати і сплатити : 2076 грн. 00коп. х 65 : 100 =1349 грн. 40 коп. : 30 = 44 грн. 98 коп., а всього за вересень 2005 року слід було сплатити позивачу 346. 46.+44.98 =391грн. 44коп..

З 01 жовтня 2005 року по 01 квітня 2006 року страхові виплати позивачу мали бути нараховані та виплачені у розмірі 1349 грн.40 коп..

З 01 квітня 2006 року введений в дію коефіцієнт росту тарифних ставок 1.203, тому щомісячні страхові виплати повинні були складати 1623 грн 33 коп. по 01 квітня 2007 року.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді вірно нарахувало та виплатило позивачу страхові платежі за період з 01 серпня 2001 року по 30 вересня 2005 р., а з 30 вересня 2005 року 01 квітня 2007 року ці платежі виплачені не в повному обсязі, а саме: за день 30 вересня 2005 року 16 грн. 79 коп. (391.44 386.09), з 01 жовтня 2005 року по 01 квітня 2006 року (1349.40 х 6 = 8096.40 ) - ( 358.41+830.40 = 1188.81 х 6 = 7132. 86) = 963грн. 54 коп., а разом недоплата складає з 30 вересня 2005 року по 01 квітня 2006 року в сумі 980 грн. 33 коп. (963.54 + 16. 79); з 01 квітня 2006 року по 01 квітня 2007 року недоплата страхових виплат становить (1623.33 х 12 = 19479.96 ) ( 431.17+998.47=1429.64 х 12 = 17 155.68) = 2 324грн. 28 коп..

Таким чином, недоплата страхових сум з 30 вересня 2005 року по 01 квітня 2007 року становить: 980 грн. 33 коп. + 2 324грн. 28 коп. = 3 304грн. 61 коп..

На 01 квітня 2007 року щомісячні страхові виплати позивачу в Павлоградськім відділенні ВД ФСС повинні складати 1920 грн 40коп. з застосуванням коефіцієнту 1.183.

При таких обставинах, суд обґрунтовано на підставі ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату професійної працездатності", Закону України "Про охорону праці", ст.ст.9,28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків», затверджених постановою КМУ №472 від 23.06.1994 р., стягнув з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді на користь позивач недоплачену суму по щомісячним страховим виплатам по відшкодуванню шкоди здоров'ю з 30 вересня 2005 року по 01 квітня 2007р. в розмірі 3 304грн 61 коп. та встановив розмір щомісячної страхової виплати на його користь станом на 01 квітня 2007 року в сумі 1920 грн 40 коп..

Доводи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді у скарзі про відсутність підстав для застосування положень абз.1 ч.13 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату професійної працездатності" у звязку з отриманням позивачем ушкоджень здоровя на різних підприємствах, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки, як зазначалося раніше, на день виникнення у позивача права на відшкодування шкоди здоров'ю у нього було одне підприємство, яке заподіяло шкоду його здоров'ю, - ВАТ «Павлоградвугілля», як правонаступник обох шахт, де працював позивач, і тому він мав право відповідно до названої норми Закону вимагати за своїм бажанням обчислити середньомісячний заробіток за відповідні періоди що передували першому або повторному ушкодженню здоров'я. А посилання скаржника на звернення позивача до нього з вимогами про перерахунок щомісячних страхових виплат лише у 2010 році не має правового значення при вирішенні виниклого між сторонами спору у звязку з тим, що позивач з такими своїми позовними вимогами звернувся до суду ще у 2006 році та регулюючим спірні правовідносини законодавством не передбачено обмеження працівника строком звернення з вимогами про застосування названих положень Закону.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування чи змін колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: