Справа № 2-209
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2010 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді Бельмеги М. В.

секретаря Сусак В.М.

з участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косові цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ДП «Косів ЖТКО», Косівської міської ради про виділення окремої ізольованої квартири, зміну договору найму житлового приміщення,-

в с т а н о в и в :

Сторони звернулися в суд з даними позовами.

В судовому засіданні позивачка-відповідачка ОСОБА_3 свій позов підтримала, зустрічний позов ОСОБА_5 не визнала суду пояснила, що рішенням виконкому Косівської міської ради депутатів трудящих від 27.06.1974 року за результатами розгляду заяви гр.ОСОБА_6, її та ОСОБА_5 мами, надано дозвіл переписати ордер на комунальну квартиру АДРЕСА_1 з прізвища ОСОБА_7 на прізвище ОСОБА_6. В даній квартирі були зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_5. 20.08.2004 року ОСОБА_6 звернулася із заявою до Косівської міської ради про оформлення передачі у приватну власність квартири №2, яка знаходиться у провулку Шевченка №3 у м.Косові. Дане питання не було вирішено у звязку з тим, що ОСОБА_5 відмовилася ставити свій підпис на документах, які необхідні для приватизації квартири, мотивувала свою відмову тим, що була проти того, щоб квартиру на рівні зі всіма приватизовував ОСОБА_9- її син, та вибула в невідомому напрямку і вони не мали можливості підтвердити її бажання про приватизацію. 04.10.2004 року їхня мати, ОСОБА_6 померла. Після цього на протязі двох з половиною років вони не могли вирішити питання приватизації квартири через відсутність відповідачки. Оформити передачу в приватну власність квартири вони з сином, ОСОБА_4, не взмозі, оскільки їм не відомо місце перебування та фактичного проживання відповідачки, ОСОБА_5 За час відсутності ОСОБА_5, вона разом з ОСОБА_8 привели квартиру в належний стан, зробили ремонт та замінили санітарно-технічне обладнання. Протягом довшого часу вони з сином оплачують комунальні послуги та інші платежі, що стосуються квартири. Більш як десять років відповідачка-позивачка ОСОБА_5 не платила жодної копійки за комунальні послуги. Просить первинний позов задоволити у зустрічному позові ОСОБА_5 відмовити.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_4, свої позовні вимоги підтримав, зустрічний позов ОСОБА_5 не визнав, суду пояснив, що зареєстрований та проживає в даній квартирі з дня свого народження. Відповідачка ОСОБА_5 не проживає з ними вже більше десяти років, ніяких коштів на утримання житла за цей час їм не надавала, місце перебування та фактичного проживання відповідачки їм невідоме, протягом всіх цих років будь-якої кореспонденції на їх адресу на імя відповідачки не надходило. Після їхнього звернення з позовом до суду, ОСОБА_5 двічі приїжджала, однак побувши день-два, знову кудись зникала, нічого їм не кажучи та не повідомляючи їх про її можливе місце перебування. Просить первинний позов задоволити у зустрічному позові ОСОБА_5 відмовити.

Відповідачка-позивачка ОСОБА_5 первісний позов не визнала, свій зустрічний позов підтримала та суду пояснила, що твердження позивачів стосовно того, що їм не відомо її місце перебування є неправдивим, так як вона постійно проживає за місцем своєї прописки. З 2004 року її сестра ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 створюють їй неможливі умови проживання в їхній квартирі, про що вона неодноразово зверталася в правоохоронні органи з заявами, щодо захисту своїх прав та повернення майна, яке позивачі-відповідачі самоуправно викинули з її квартири. З 1974 року вона прописана та постійно проживає в квартирі за вказаною адресою. Протягом часу її відсутності по місцю проживання тривалістю більше двох місяців не було. В ремонті квартири вона приймала участь шляхом виділення коштів на ремонт санітарно-технічного обладнання. На оплату комунальних послуг також давала гроші про, що свідчать квитанції про оплату, які вона представила суду. Неодноразово зверталася в ЖТКО з проханням розділити рахунки по оплаті за комунальні послуги, однак позитивного результату вона не добилася. ЇЇ проживання за вказаною адресою підтвердили свідки допитані в судовому засіданні:Пручаєва Т.Ф., ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 Також адреса квартири, в якій вона проживає, вказана в офіційних документах про реєстрацію її підприємницької діяльності. Все листування з державними органами щодо її підприємницької діяльності здійснюється за адресою її квартири АДРЕСА_2. Як би вона там не проживала, то неотримувала б цих документів, і це негативно б позначилося на співпраці з державними органами. Крім того свідки підтвердили факт поховання нею її батьків та організацію поминок. Єдиним житлом, де вона має змогу проживати в м.Косів, є квартира по вказаній адресі. Первісними позивачами не надано суду жодних доказів, які б спростовували факт її проживання в цій квартирі. Тому просить у первісному позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4відмовити, а її позов задоволити.

Представник третьої особи ДП «Косів ЖТКО» в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Представник Косівської міської ОСОБА_16, ОСОБА_17, відносно позовних вимог первісних позивачів не заперечила, суду пояснила, що Косівська міська ОСОБА_16 не заперечує щодо передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_3. Щодо твердження відповідачки-позивачки ОСОБА_5 про те, що дана квартира є спадковим майном її матері ОСОБА_6 заперечила, оскільки дана квартира досі перебуває у житловому фонді Косівської міської ОСОБА_16.

Вислухавши доводи первісних позивачів, представника третьої особи, показання свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 слід відмовити із наступних підстав..

Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до Архівного витягу Протоколу № 14 засідання виконкому Косівської міської ОСОБА_16 депутатів трудящих від 27.06 1974 року, виконком Косівської міської ОСОБА_16 депутатів трудящих вирішив дозволити Косівському будинкоуправлінню переписати ордер на комунальну квартиру АДРЕСА_4 з ОСОБА_7 на прізвище ОСОБА_6, в звязку з цим, викокномом Косівської міської ОСОБА_16 депутатів трудящих, 27.06 1974 року ОСОБА_6 було видано Ордер на зайняття квартири АДРЕСА_5. На підставі даного ордеру 23.07 1974 року між Косівським будинкоуправлінням та ОСОБА_6 було укладено договір найму житлового приміщення.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). Передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 20.08 2004 року звернулась до Косівської міської ОСОБА_16 з заявою про оформлення передачі в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність приміщення комунальної квартири, що займає разом з членами сімї на умовах найму. В графі «підпис наймача та неповнолітніх членів сімї» підпис відповідачки ОСОБА_5 відсутній, хоча згідно довідки про склад сімї наймача, ОСОБА_5 вказана як член сімї ОСОБА_6

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Косівської міської ОСОБА_16 від 25.08 2004 року за № 183 Про безоплатну передачу квартир у приватну власність, виконком Косівської міської ОСОБА_16 вирішив: затвердити перелік квартир, що передаються у приватну власність громадянам, визнати право власності на квартири за громадянами згідно додатку № 1, в якому, зокрема, за реєстраційним № 822 записана ОСОБА_6; Коломийському МБТІ провести реєстрацію та видати свідоцтво на право власності громадянам; приватизаційній комісії оформити та видати громадянам приватизаційні платіжні доручення для погашення житлових чеків в ощадному банку. На виконання вищевказаного рішення виконкому, 20.09 2004 року ОСОБА_18, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були видані приватизаційні платіжні доручення № 19, № 19/1 та № 19/2, якими стверджується факт переказу коштів Косівській міській ОСОБА_16 по житловому чеку. Однак як встановлено в судовому засіданні це рішення виконкому не було виконано через відмову ОСОБА_5 поставити свій підпис в приватизаційних документах.

Згідно до ст. 7 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму.

Будь-яких доказів того, що відповідачка-позивачка ОСОБА_5 виявила бажання приватизувати житло за адресою пров. Шевченка 3, кв.№ 2, - суду не представлено.

Відповідно до ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка-позивачка ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_6 в 2004 році вибула з квартири і тривалий час в ній не проживала.

Свідок ОСОБА_16 дав суду покази про те, що він проживає по сусідству із первісними позивачами протягом останніх 5-ти років. Відповідачку ОСОБА_5 вперше побачив близько 2-х місяців назад. До того часу, протягом тих 5-ти років, що він там проживає він її жодного разу не бачив і не знав. Про те, що вона якась родичка позивачам, дізнався пізніше, так як один раз був свідком їх суперечки. Щоб ОСОБА_5 проживала там, чи робила якість ремонтні роботи в квартирі, не бачив.

Свідки ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_10, які суду пояснили, що вони проживають по сусідству із сторонами по справі, неодноразову були свідками сварок ОСОБА_5 з її покійною мамою ОСОБА_6 Дуже рідко приїжджала в м.Косів, у вказану квартиру, а коли приїжджала то постійно створювала конфлікти та сварки.

Суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_11, ОСОБА_27, ОСОБА_28, показання яких є неконкретизованими і зводяться до того, що вони добре знають відповідачку-позивачку ОСОБА_29 по спільній роботі в творчих спілках, часто бували в неї вдома за період коли жива була її мати ОСОБА_6Г, знають, що ОСОБА_5 нікуди не виїздила з квартири, однак з приводу суті спору нічого конкретного пояснити не можуть.

Свідчення свідків підтверджують також наявні в матеріалах справи: заява ОСОБА_5 від 12.02 2009 року до голови Косівської міської ОСОБА_21 про проведення поділу квартири АДРЕСА_6; скарга на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.02 2009 року та заява ОСОБА_5 від 16.04 2009 року адресована начальнику Косівського РВ УМВС, тобто події вказані в даних заявах відповідають терміну, вказаному свідком ОСОБА_16 Будь-яких доказів про постійне проживання ОСОБА_5 в даному помешканні до вказаних подій, суду не представлено.

Крім того, згідно до ОСОБА_25 виїздної комісії від 11.12 2006 року та 15.05 2007 року в складі секретаря Косівської м/ОСОБА_16, директора ДП «Косів ЖТКО» та старшого дільничого інспектора, по факту проживання за місцем реєстрації ОСОБА_5 в АДРЕСА_7, встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрована за вказаною адресою, однак фактично там не проживає вже тривалий час. В даній квартирі зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 07.12.2009 року №3237 та довідки ЖЕО №4 від 27.05.2010 року ОСОБА_5 являється власником квартири за адресою вул.Бандери, 8а/47 в м.Івано-Франківську згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_30, 15.02.2002 року Р№23.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_16 в.О. слід визнати такою, що втратила право на житло за адресою АДРЕСА_7.

Відповідно до договору підряду від 25.04 2007 року, ОСОБА_3 уклала договір підряду на ремонт квартири з ОСОБА_31, яким передбачено предмет, умови та строки виконання зобовязань. Оплату за виконані роботи здійснювала ОСОБА_3, згідно до найменування робіт та витрат, вказаних в локальному кошторисі.

Крім того, всі витрати по оплаті комунальних послуг, зокрема по оплаті за газ, електроенергію та на утримання житла, здійснювала первісна позивачка, ОСОБА_3

Представлені відповідачкою-позивачкою ОСОБА_5 докази про оплату послуг чи комунальних платежів не спростовують твердження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про тривалу відсутність ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_8, а підтверджують те, що ОСОБА_5 здійснювала ці платежі вже після виникнення спору, який розглядається зараз судом.

Статтею 106 ЦК України передбачено, що повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 05.10 2004 року, а/з № 90, ОСОБА_6 померла 04.10 2004 року, що дає право іншим членам її сімї, які проживали разом з нею, вимагати визнання їх наймачами за раніше укладеним договором найму жилого приміщення.

З урахуванням викладених обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги первісних позивачів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, а тому в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ДП «Косів ЖТКО», Косівської міської ради про виділення окремої ізольованої квартири, зміну договору найму житлового приміщення,слід відмовити.

На підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.71 ЖК УРСР, ст.319 ЦК України, Положення ДК України по житлово-комунальному господарстві «Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» за № 56 від 15.09.1992 року та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Первісний позов задовольнити. Поновити строк звернення до суду.

Визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право на користування квартирою №2, яка знаходиться по провулку Шевченка будинок №3 у місті Косові.

Зняти ОСОБА_5 з реєстрації у відділі громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Косівського РВ УМВС України в Івано-Франківській області.

В зустрічному позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ДП «Косів ЖТКО», Косівської міської ради про виділення окремої ізольованої квартири, зміну договору найму житлового приміщення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 16 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 16 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Судя: