Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22 -2581/2010 Головуючий 1 інстанції Сарап М.Б.
Категорія: 45 Доповідач в П інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

15.06.2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: ВербицькогоВ.С. суддів: Дуковського О.Л., Єгорової С.М. при секретарі: Дімановій Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградсько області від 6 квітня 2010 року в справі за позовом прокурора Бобринецькоп району, який діє в інтересах Бобринецької районної державної адміністрації до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про скасування правовстановлюючих документів на землю та зобов»язання повернути земельні ділянки -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2009 року прокурор Бобринецького району звернувся до суду інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Бобринецька райони державна адміністрація до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним правовстановлюючого документ на землю та повернення земельної ділянки. Зазначав, що відповідно до пунктів № 134 і № 132 додатку до розпорядження голови Бобринецької райдержадміністрації № 134-р від 28.03.2002р. вирішено передати в приватну власність земельні ділянкі №140 площею 7,17га і №138 - 6,67 га на території ОСОБА_4 сільсью ради ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно згідно виданих на і ім»я сертифікатів. В подальшому 29.03.2002р. відповідачі отримали Державні акі на право приватної власності на землю. Розпорядженням голови Бобринецької РД від 22.10.2008р. № 988 - р. скасоване попереднє розпорядження голови РДА щ передачу цим особам в приватну власність земельних ділянок. Згідно протокол загальних зборів членів КСП «Дружба» рішення про прийняття в члени КС відповідачів не приймалося, а тому на думку прокурора вони незаконно отримал земельну частку (пай), не будучи членом КСП «Дружба», що підтверджено вироко Бобринецького районного суду від 12.12.2008р. про засудження ОСОБА_5, яі в 2000 році склала завідомо неправдивий документ - витяг з протоколу № загальних зборів КСП «Дружба» від 11.02.1997р. про прийняття вказаних осіб члени КСП. Посилаючись на ці обставини, прокурор просив визнати Державні актівидані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсними та зобов'язати їх повернути землю державі в особі Бобринецької РДА.

В ході судового розгляду справи прокурор змінив свої вимоги, просив скасувати зазначені державні акти і повернути їх відділу Держкомзему у Бобринецькому районі.

Ухвалою суду від 08.09.2009р. до участі у справі залучено третю особу: Відділ Держкомзему у Бобринецькому районі.

Рішенням Бобринецького районного суду від 6 квітня 2010 р. позов задоволено частково. Скасовано видані Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області від 29.03.2002 р. Державні акти на право приватної власності на землю: - серія П-КР №020254 на ім'я ОСОБА_2 та серія П-КР №020252 на ім»я ОСОБА_3 Зобов'язано ОСОБА_2 і ОСОБА_3 повернути земельні ділянки №140 площею 7,17 га вартістю 82856,82 грн. і №138 площею 6,67 га вартістю 77078,52 грн., розташовані на території ОСОБА_4 сільської ради, Бобринецькій РДА. В задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі просять скасувати рішення Бобринецького районного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення представника Бобринецької райдержадміністрації, яка заперечувала проти скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов в частині вимог про скасування державних актів на право приватної власності на землю, суд першої інстанції виходив з того, що на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством "Дружба" державного акта на право колективної власності на землю ( на 18.07.1995 року) відповідачі не були членами цього підприємства, не були внесені до списку осіб, які мали право на земельну частку (пай), що додавався до державного акту. Крім того, суд встановив, що відповідачі незаконно набули право власності на земельні частки (пай), а згодом і право власності на земельні ділянки, під час паювання КСП "Дружба", оскільки такого права вони набули на підставі фіктивних документів, виготовлених секретарем Солонцюватської сільської ради ОСОБА_5, та не довели того факту, що це право набуте на законних підставах.

Відповідно до ч.2ст.78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно із п.7 Указу Президента України " Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" №720 від 8.08.1995 року встановлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам,яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяють^ у сільську місцевість для постійного проживання.

Заперечуючи проти позову, відповідачі посилались на те, що вони набулг право власності на спірні земельні ділянки правомірно на підставі вищезазначеногс правового акта та тієї обставини, що вони були членами КСП "Дружба".

Проте, колегія суддів не може погодитись із доводами апеляційної скарго про невідповідність висновків суду обставинам справи та про недоведеністі обставин, які суд вважав встановленими, щодо неналежної оцінки доказів стосовне факту членства відповідачів в КСП "Дружба". З дотриманням вимог ст.ст.57-60 ч.4ст.61, 212 ЦПК України суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, ще факт фіктивності (підроблення) витягу з протоколу №1 загальних зборів членії КСП "Дружба" від 11.02.1997 року про, нібито прийняття ОСОБА_2 ОСОБА_3, а також інших у члени КСП і про надання їм права на земельщ частку (пай), на підставі якого відповідачі були внесені до додаткового списку осіб членів КСП "Дружба", що мають право на земельну частку (пай),- встановленні вироком Бобринецького районного суду від 12.12.2008 року, що набрав законно' сили, яким секретар Солонцюватської сільської ради ОСОБА_5 була засуджена за ч.2ст.366, ч.2 ст.364 КК України саме за підробку витягу з протоколу загальню зборів.

Відповідно до ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержан з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ч.Зст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язоь доказів у їх сукупності. З огляду на це, суд дійшов правильного висновку пре недоведеність факту членства відповідачів у КСП "Дружба" у 1997 році тг прийняття загальними зборами членів КСП "Дружба" рішення про передачу їм власність земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю), на який мали праве члени КСП, включені до списку осіб, що додавався до державного акту на праве колективної власності на землю. Показанням свідків суд дав належну оцінку, визнавши їх такими, що не свідчать беззаперечно ( за відсутності інших достовірних та допустимих доказів) про наявність факту прийняття відповідачів у члени КСП "Дружба". Не може бути прийнятий допустимим доказом цього ж факту і протокол загальних зборів громадян ОСОБА_4 сільської ради від 10.05.2009 року.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про колективне сільськогосподарське-підприємство" від 14.02.1992 р. (з наст, змінами) порядок вступу до підприємства і припинення членства у ньому вказується у статуті підприємства. Відповідач не надав доказів того, що статутом КСП "Дружба" був передбачений інший, ніж визначено судом, порядок вступу та набуття членства у КСП.

Чинним законодавством не передбачений судовий порядок встановлення певного періоду роботи (трудового стажу) фізичної особи за відсутності відповідних записів про це у трудовій книжці.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Отже, оцінюючи надані відповідачами докази в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність обставин, на які вони посилались в обгрунтування своїх заперечень проти позову та доводів апеляційної скарги.

Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.1ст.21 ЦК України суд може визнати незаконним та скасувати правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АРК або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи наведене, а також те, що розпорядженням голови Бобринецької РДА № 988-р від 22.10.2008 року частково скасоване розпорядження голови РДА №134-р від 28.03.2002 року, зокрема, і у відношенні передачі у власність земельних часток (паїв) ОСОБА_2 і ОСОБА_3, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що державний акт на право приватної власності на землю з наведених підстав є недійсним та підлягає скасуванню, а спірні земельні ділянкі, які знаходяться поза межами населеного пункту, - поверненню у власність держави.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та цивільного процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити, а рішення Бобринецького районного суду від 6 квітня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: