У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Богонюка М.Я.

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

при секретарі Качмар М.Я.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2-М.О.,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 4 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, з участю третьої особи Повітненської сільської ради про знесення самочинного будівництва, стягнення моральної шкоди -,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 4 червня 2010 року позов задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_5І.і ОСОБА_6 знести за власний рахунок самовільно збудовану господарську споруду для утримання тварин, в будинковолодінні № 67 на вулиці І.Франка в с.Заверещиця Городоцького району. В решті позову відмовлено.

Рішення оскаржила представник ОСОБА_5 ОСОБА_1

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону. Зазначає, що суд не взяв до уваги рішення №23 від 20 березня 2006 року Повітненської сільської ради про надання ОСОБА_6 дозволу на добудову господарської споруди. Просить рішення змінити, зобовязати позивачів виготовити технічну документацію для будівництва за власний рахунок нової господарської будівлі замість спірної.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити.

Встановлено, що сторони є співвласниками будинковолодіння № 67 на вулиці І.Франка в с.Заверещиця Городоцького району Львівської області. Вказане будиноковолодіння знаходиться на земельній ділянці, що належала ОСОБА_7 на праві власності, яке набуто внаслідок приватизації. Між сторонами проведено реальний поділ будиноковолодіння та земельної ділянки в судовому порядку.

ОСОБА_2-М.О. і ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку №67 «а» за вказаною адресою. ОСОБА_5 є власником житлового будинку №67 за цією ж адресою, про що їм видані правовстановлюючі документи.

Рішенням виконавчого комітету Повітненської сільської ради № 23 від 20 березня 2006 року ОСОБА_6 дозволено провести будову сараю в с.Заверещиця по вул.Франка розміром 4м х 3,5м, на підставі якого, відповідачами проведено ремонт старої господарської споруди для утримання тварин та птиці, а також здійснено до неї добудову. Проектної документації на добудову господарської споруди, погодженої у встановленому законом порядку, не надано.

Будівництво господарської споруди проведено без одержання відповідних дозволів, з порушенням п.3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» та ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій». За ведення самочинного будівництва ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності з вимогою про демонтаж самочинного будівництва.

Згідно зі ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч.1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні користуватися ними на засадах добросусідства, обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, інше).

Відповідачі, на порушення санітарних норм, використовують господарську споруду, яка знаходиться на відстані 7 м від вікна житлового будинку, належного позивачам на праві власності, для утримання тварин та птиці, що не відповідає санітарним вимогам та вимогам гігієни, створює перешкоди позивачам в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод і інтересів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає йому користуватися та розпоряджатися своїм майном. Суд прийшов до висновку, що здійснення відповідачами самочинного будівництва призвело до порушення прав та законних інтересів позивачів, які підлягають судовому захисту.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд прийшов до висновку, що відповідачі здійснили добудову до господарської будівлі без розробленого та затвердженого у встановленому законом проекту, з істотним порушенням будівельних, санітарних протипожежних норм і правил, а тому така підлягає знесенню.

Суд відмовив у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки доказів про те, що така спричинена позивачам, не надано. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлено ст. 1167 ЦК України, якою передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення Городоцького районного суду Львівської області відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 4 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: