Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-4800/10
Жовтневий районний суд р. ОСОБА_1 в складі:
головуючого судді ШУМ Л.І.
при секретарі Токарєвій Т.І.
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
представника відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та ОСОБА_6 акціонерного товариства «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків,
Представник відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в особі ОСОБА_7 позов не визнав.
Представник ОСОБА_6 акціонерного товариства «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» в особі ОСОБА_4позов не визнав.
Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_8 трудової книжки трудовий стаж позивача складає 50 років 9 місяців, із них 33 роки 9 місяців він працював в шкідливих та небезпечних умовах праці. З 01.01 1999 року працював на ш.Орджонікідзе ВАТ «ЦГЗК» (10 років 10 місяців) підземним крепільником, підземним майстром ш.Гвардійська ВАТ «ЦГЗК». Раніше, з липня 1987 року по жовтень 1999 р. близько 12 років працював на цій же шахті «Орджонікідзе» ВАТ «КЗРК» підземним кріпильником, про що свідчить трудова книжка позивача.
За договором оренди від 30 грудня 1998 року ВАТ Криворізький державний залізорудний комбінат передав в оренду ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» шахту ім..Орджонікідзе.
За договором №1167-16-01/2001 від 09.11.2001 року ВАТ Криворізький державний залізорудний комбінат продав в оренду ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» шахту ім..Орджонікідзе.
Позивач працював також на підземних роботах ВАТ «Суха Балка», ДП РУ ім..Кірова, але дані про порушення Закону «Про охорону праці» на цих підприємствах відсутні. В акті розслідування профзахворювання ці підприємства не визнані винними.
В вересні 2008 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в відділенні клініки НДІ. Рішеням ЛЕК НДІ від 28.04.2009 року протокол № 1086 йому встановлені професійні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії. ЛН першого ступеню. Захворювання,з висновку спеціалістів, виникло у зв'язку з тривалим часом роботи в підземних умовах в шкідливих та небезпечних умовах праці,які перевищували санітарно-допустимі норми: важкість праці, пил та шум з перевищенням гранично-допустимих величин,несприятливий виробничий клімат. За висновком МСЕК від 03.02.2010 року позивачу була вперше установлена втрата професійної працездатності -20 %- безстроково.
ОСОБА_8 акту №15 Форми П-4 від 24 листопада 2009 року розслідування професійного захворювання причиною професійного захворювання є праця на протязі 33 років 9 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, пил з змістом вільного SIO2 від 10 до 70% в концентрації від 2,2 до 18,42 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3.
Факт провини підприємства в отриманні позивачем професійного захворювання підтверджується актом №15 Форми П-4 від 24 листопада 2009 року розслідування професійного захворювання, в п.19 якого зазначені посадові особи які порушили під час праці ОСОБА_5 на цих підприємствах ст, 13 Закону України «Про охорону праці»,ст..153 КзпП України, а саме керівництво ш.»Гігант» РУ ім.. Дзержинського, шахти «Северная» РУ ім.. Кірова, ш.ім. Орджонікідзе ВО «Кривбасруда» , ш.ім. Орджонікідзе ВАТ «ЦГЗК».
Акт розслідування професійного захворювання №15 від 24.11.09 р. не був оскаржений підприємствами, але не був підписаний представником ВАТ «ЦГЗК», про що складено акт від 24.11.09 р.
ОСОБА_8 про відмову від підпису представника ВАТ «ЦГЗК» представник вважав, що підприємство створило всі умови для безпечної роботи, але це не відповідає висновкам інформаційної довідки про умови праці на ш.ім.»Орджонікідзе» від 29.06.2009 року за 2/2-1980 Тернівської СЕС, Санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці від 26.06.2009 року № 2/2-2034 Тернівської СЕС.
Факт вини ВАТ «ЦГЗК» підтвержується Санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці від 26.06.2009 року № 2/2-2034 Тернівської СЕС, які характеризують умови праці на ш.Орджонікідзе після 1999 року. Як зазначено в характеристиці, у звязку з тим, що технологія виробництва не зазнала значних змін, то дані про параметри шкідливості наведені на підставі даних за результатами атестації робочого місця підземного майстра дільниці №4 ш.Орджонікідзе за 2004 р. На робочому місці підземного крепільника та підземного майстра є перевищення нормативного значення пилу, мікрокліматичних умов..
Факт вини ВАТ «Кривбасзалізрудком» підтверджується висновками інформаційної довідки про умови праці на ш.ім «Орджонікідзе» від 29.06.2009 року за 2/2-1980 Тернівської СЕС, які характеризували умови роботі шахти до 1999 року і свідчить про те, що на робочому місці було перевищення фізичного перенавантаження, пилу несприятливого виробничого мікроклімату: Шкідливі речовини: -пил з вмістом вільного двоокису кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони- концентрація від 2.2 до 18.42 мг/м3,при ГДК 2.0.мг/м3. Мікрокліматичні умови: Рівень вологості повітря від 94%при нормі 80-30%..Шум 114 ДбА при нормі 80 дБа та інші негативні показники.
За висновком санітарно-гігієнічної характеристики в відповідності гігієнічної кваліфікації праці ГН 3.3.5-3.3.8;6.6.1-083-2001 р умови праці підземного кріпильника відносяться до 3 класу, 3 ступеню шкідливості. Важкість праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості,напруженість праці-до 3 класу 2 ступеня шкідливості.
Факт вини підприємств підтверджується також висновком МСЕК від 03.02.2010 р., виписками з історій хвороби позивача, які свідчать про стан його здоров'я, іншими матеріалами справи.
У позивача на підставі висновку МСЕК від 03.02.2010 р. виникло право на відшкодування моральної шкоди.
Нормою ст. 1167 ЦК України, що набрав чинності з 2004 року встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою яка її завдала.
ОСОБА_8 зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок професійного захворювання, одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків.
Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми.
Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків.
Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року».
23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин.
Доводи відповідачів щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.
Інші доводи відповідачів спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Суд не може погодитися із запереченнями представників відповідача - відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та ВАТ «Центральний гірничозбагачувальний комбінат», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку праця в умовах важкої фізичної праці, загальною вібрацією, яка перевищувала ГДР, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода в наслідок професійного захворювання, винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідачи Відкрите акціонерне товариство «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» та Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». При вказаних обставинах суд вважає, що в наслідок професійного захворюванням порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання.
Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту розслідування хронічного професійного №15 від 24.11.2009 року, виписки із історії хвороби ОСОБА_5 Українського НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність не забеспечення ОСОБА_6 акціонерним товариством «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» та ОСОБА_6 акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» якісних та безпечних умов праці.
Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває біль в різних частинах тіла, такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 акціонерного товариства «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» та ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків задовільнити частково.
Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_5 в відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.
Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_5 в відшкодування моральної шкоди 10 000 ( десять тисяч) грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.
Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Центральний гірничозбагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 15,00 грн. солідарно.
Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення заяву про апеляційне оскарження , та протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу, або в порядку ч.4 ст. 295 УПК України.
СУДДЯ Л.І. Шум