Справа № 22ц-711/10 Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І.Б.
Провадження № 22ц-711/10 Категорія: 37 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2010 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Свистун О.В., Подолюка В.А.,

при секретарі - Матюхіній О.Г.,

з участю :

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду від 1 березня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 25 лютого 2008 року помер спадкодавець ОСОБА_6, який склав заповіт на все своє майно на користь позивача по справі - ОСОБА_1, а дружина спадкодавця набула право власності на обов'язкову частку у спадковому майні на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 25 травня 2009 року.

Покликаючись на зазначені обставини та на те, що у встановлений законом шестимісячний строк він не подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, позивач просив суд встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини та просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину спадкового майна.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 1 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на день смерті останнього 25 лютого 2008 року.

Визнано за позивачем ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті спадкодавця ОСОБА_6, який помер 25 лютого 2008 року, а саме : на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в м. Луцьку по вул. Хотинській, 6.

В апеляційній скарзі представник відповідача - ОСОБА_4, посилаючись на незаконність рішення суду із-за невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати із ухваленням нового рішення про відмові в позові та зазначає, що суд дійшов неправильного висновку про те, що позивач ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_6 набув право власності на спадкове майно.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали і просили задоволити апеляційну скаргу, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечили.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, а тому суд встановив факт постійного проживання позивача із спадкодавцем на день смерті останнього і визнав за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно.

Апеляційну скаргу представника відповідача - ОСОБА_4 слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що спадкодавець ОСОБА_6 помер 25 лютого 2008 року, про що в книзі реєстрації смертей 25 лютого 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 359. (а.с.4)

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 25 травня 2009 року, що набрало законної сили, за дружиною спадкодавця ОСОБА_3 визнано право власності на обов'язкову частку в спадковому майні, а саме: на 1/4 частину житлового будинку у м. Луцьку по вул. Хотимській б.(а.с.6).

Крім того, судом установлено, що 2 березня 1994 року спадкодавець ОСОБА_6 зробив розпорядження, за яким все своє майно, в тому числі і належну йому на праві власності частину житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями і спорудами, яка знаходиться в м. Луцьку по вул. Хотимській 6, заповів позивачу по даній справі - ОСОБА_1 (а.с.5)

Спадкоємець за заповітом чи за законом, як це передбачає стаття 1268 ЦК України, має право прийняти або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 своєї Постанови №7 від ЗО травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

При цьому, в судовому засіданні установлено, про що не заперечувала і сама відповідач ОСОБА_3, що спадкодавець ОСОБА_8, починаючи з 1978 року і до своєї смерті 25 лютого 2008 року постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, де зареєстрований і проживає позивач ОСОБА_1

Отже, спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції обгрунтовано задоволив позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що спадкодавець ОСОБА_6 постійно проживав в дачному будинку садівничого товариства «Струмівка», а тому місцем відкриття спадщини є садівниче товариство, а не квартира, на увагу не заслуговують, оскільки дачні будинки не відносяться до житлового фонду і не можуть використовуватися для постійного проживання.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду, яке постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 1 березня 2010 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: