Справа №22-ц-1679/10 Суддя-доповідач - Дубровна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючої Сибільової Л.О.,

суддів - Дубровної В.В., Лузан Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Федини Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Роменська міська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу ОСОБА_4

про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Роменська міська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати за проведення судово психіатричної експертизи в сумі 2 526,18 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при винесенні рішення суд першої інстанції невірно дійшов висновку про недоведеність того, що ОСОБА_5І страждала на психічну хворобу і на момент складання заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки в матеріалах справи містяться медичні документи, які свідчать про те, що покійна ОСОБА_5 в останні роки свого життя зверталась до лікарні зі скаргами на свій стан здоровя , що полягав у запамороченнях, слабкості та погіршенні памяті. В порушення вимог чинного законодавства суд при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував результати попередньої експертизи та показань свідків з її боку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1- ОСОБА_6, який підтримує апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3І, їх адвоката ОСОБА_7, які заперечують проти скарги, просять рішення суду залишити без змін, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції-залишенню без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з положень ст.225 ЦК України, згідно якої правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені та вважав, що позивачкою не надано доказів та не доведена та обставина, що на момент складання правочину ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Колегія суддів знаходить рішення суду законним та обґрунтованим, таким, що відповідає зібраним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, що у АДРЕСА_1 з 1983 року і по день смерті мешкала ОСОБА_5, якій вказана квартира належала на праві власності.

16 жовтня 2007 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким вказану квартиру заповіла ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Вказаний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу ОСОБА_4

26 травня 2008 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається зі спірної квартири.

Позивачка ОСОБА_1І.є рідною сестрою ОСОБА_5 і вважає себе єдиним спадкоємцем після смерті сестри.

ОСОБА_5 не перебувала на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, що підтверджується довідкою Першої Обласної Спеціалізованої лікарні (а.с. 31), рішень про визнання її недієздатною чи обмежено дієздатною судом не приймалося.

Допитані у справі свідки ОСОБА_8,ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11 пояснили, що знали ОСОБА_5І, спілкувалися з нею, вона була цілком нормальною людиною, ніяких відхилень у поведінці не помічали.

Як вбачається із заповіту, ОСОБА_5 власноручно його підписала, а до підписання прочитала його вголос. Нотаріус встановлюючи особу заповідача, перевірила її дієздатність.

В заповіті також мається рукописний текст: «цей заповіт, який на моє прохання та з моїх слів записаний нотаріусом з допомогою технічного засобу, прочитаний мною, заповідачем, вголос і особисто підписаний» (а.с. 5). Обидві сторони визнали той факт, що даний рукописний текст написаний самою померлою.

Складання заповіту саме на відповідачів, як пояснили у суді апеляційної інстанції останні і це не спростовано іншою стороною, було зумовлено тим, що у ОСОБА_5 із сестрою - позивачкою у справі - були складні відносини. ОСОБА_5 зверталась до кожної з них окремо з проханням доглядати її. Спочатку вони не погоджувались, а потім, коли сусіди вмовляли погодитись, запропонували свою спільну допомогу. ОСОБА_5 склала на них двох заповіт. По день смерті вони надавали допомогу ОСОБА_5, проводили поховання останньої, оформляли ритуальні послуги, про що свідчать наявні у справі документи (чеки, квитанції).

З акту амбулаторної посмертної судово психіатричної експертизи від 13 травня 2009 року вбачається, що ОСОБА_5 на момент складання заповіту станом на 16 жовтня 2007 року, знаходилася в такому стані, що не міг забезпечувати їй здатність в повній мірі розуміти значення своїх дій, керувати ними та передбачати наслідки їх здійснення (а.с. 81-87).

З акту повторної посмертної судово-психіатричної експертизи від 30 грудня 2009 року вбачається, що у момент складання заповіту (16 жовтня 2007 року о 12 год. 10 хв.) ОСОБА_5 страждала органічним ушкодженням головного мозку змішаного (судинно-травматичного) ґенезу з церебрастенічним синдромом (Р 06,6 згідно МКБ-10) і за своїм психічним станом в указаний період часу усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними (а.с. 160-166).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно узяв до уваги як доказ у справі висновок повторної судово - психіатричної експертизи, з урахуванням всіх інших доказів у справі, які не свідчать про те, що ОСОБА_5 на час складання заповіту за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій.

В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.1 та 315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуюча:

Судді: