АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-3503/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Романюк М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Болтунової Л.М.

суддів Козлова С.П., Романюк М.М.

при секретарі Керімовій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2010 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними, зобов'язання виконати певні дії, стягнення суми та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він з 2005 р. є клієнтом Розівського відділення закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк». 05.04.2005 р. між ним та відповідачем був укладений договір про відкриття картрахунку та обслуговуванню платіжної картки, згідно якого він мав право отримувати заробітну плату за допомогою зарплатної картки. Після звільнення з УПФУ він 26.05.2006 р. картку повернув банку. В червні 2006 р. позивач отримав у відповідача кредитну картку «Універсальну». З червня 2006 р. по квітень 2008 р. він безперешкодно користувався Кредиткою, однак з квітня 2008 р. відповідач без попередження не обґрунтовано став відмовляти йому в прийомі платежів на погашення Кредитки, мотивуючи існуванням боргу на зарплатній картці. На його неодноразові звернення відповідач, в порушення вимог Законів «Про звернення громадян», «Про інформацію», не надав йому жодної інформації про історію виникнення боргу, правові підстави відмови у прийомі платежів, про причини зарахування суми боргу на неіснуючу зарплатну картку. У зв'язку з зазначеним просив визнати дії відповідача по ненаданню інформації та відповіді на його усті та письмові звернення, а також дії відповідача по створенню перешкод в прийомі від нього коштів на погашення кредитки з квітня 2008 р. по січень 2009 р. неправомірними. Крім того, під впливом незаконних дій відповідача, він змушений був 09.01.2009 р. сплатити 275 грн. 84 коп. (158,62 сума боргу + 117,22 пеня). Однак, з урахуванням того, що для стягнення пені законом встановлена позовна давність в один рік, вважає сплачену пеню в розмірі 117 грн. 22 коп. безпідставно набутою відповідачем і просить дану суму стягнути на його користь. Діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 10 000 грн. і просить стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2010 р. у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку що дії відповідача відповідали вимогам закону, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Цей висновок ґрунтується на матеріалах справи й відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.1, 3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не було надано суду доказів того, що відповідач в порушення вимог Законів «Про звернення громадян», «Про інформацію» не відповідав на його звернення та не надавав інформацію. В матеріалах справи є лише скарга позивача від 02.12.2008 р. (а.с.26) на ім'я Куйбишевського міжрайонного прокурора, копія якої направлена відповідачу, а тому не можливо вважати це зверненням позивача до відповідача. Крім того дана скарга стосується дій працівників відповідача, які на його думку відносяться до нього упереджено. Будь яких доказів того, що відповідач ігноруючи його звернення не надавав інформації про історію виникнення боргу, правові підстави відмови у прийомі платежів, про причини зарахування суми боргу на неіснуючу зарплатну картку, а також створював перешкоди в прийомі від нього коштів на погашення кредитки з квітня 2008 р. по січень 2009 р. позивачем не надано.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо строків розгляду справи не може бути прийнято до уваги тому, що не має правого значення при розгляді справи по суті.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд не правильно визначив характер спірних правовідносин, зміст правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, тому що спір складається з вирішення питання щодо виникнення боргу та його точна сума; повернення картки УПФУ; законності неприйняття платежів та порушення прав на звернення. Однак з даними доводами апеляційної скарги погодитися не можливо, оскільки відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог позивачем вимоги щодо виникнення боргу та його точної суми та повернення картки УПФУ не заявлялися.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2010 р. залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Судді: