Справа №22-ц-4815/10 Суддя-доповідач - Семеній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Шевченка В.А.,

суддів Семеній Л.І., Кононенко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діяла в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3,

до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5 державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_6,

про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповноту судового розгляду, що призвело до неправильного вирішення справи, просить рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Вказує, що суд, незважаючи на протиріччя висновків експерта, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про проведення повторної експертизи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_2, які підтримали скаргу з мотивів в ній зазначених, а також пояснення відповідача ОСОБА_4, та її представника ОСОБА_7, які заперечили проти її задоволення, дослідивши матеріали справи й перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 квітня 2007 року помер ОСОБА_8 (а.с. 6). ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були його онуками, а ОСОБА_4 дружиною.

За життя ОСОБА_8 був власником 1/3 частини однокімнатної квартири №135 у м. Суми по вул. Заливній, 13А, а також ? частини квартири №7 у м. Суми по вул. Декабристів, 78.

13 квітня 2007 року він склав заповіт, відповідно до якого все своє майно на випадок його смерті заповів дружині ОСОБА_4 Цей заповіт посвідчений державним нотаріусом Другої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори ОСОБА_9 на дому за адресою: АДРЕСА_1 в звязку з хворобою заповідача (а. с. 54).

Вказані факти правильно встановлені судом на підставі належним чином досліджених та оцінених доказів, на які суд послався в рішенні.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

З висновку судової почеркознавчої експертизи від 14 липня 2010 року №105 вбачається, що підпис від імені ОСОБА_8 та рукописний запис «мною заповіт прочитаний в голос і підписаний особисто» в наданому заповіті від імені ОСОБА_8, посвідченому 13 квітня 2007 року державним нотаріусом ОСОБА_9, виконаний ОСОБА_8, відповідно до наданих зразків підпису та почерку (а.с. 137-141).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч цим вимогам позивачі як у суді першої інстанції, так і у апеляційному суді не надали належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що підпис та рукописний текст заповіту виконано не ОСОБА_8, а іншою особою, чим не довели, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання заповіту недійсним, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд, відхиливши клопотання позивачів про призначення повторної експертизи, допустив неповноту судового розгляду, що призвело до неправильного вирішення справи, є необґрунтованими, оскільки призначення повторної експертизи врегульовано ст.150 ЦПК України, підстави призначення якої у цій справі відсутні і обґрунтовано заявлене клопотання було відхилене місцевим судом.

Посилання позивача на те, що місцевим судом не взято до уваги існуючі у висновку експерта протиріччя, до уваги не приймаються, так як експертизою суттєвих розбіжностей окремих ознак підписів не виявлено, а деякі з них пояснюються варіаційністю підпису однієї особи підпису ОСОБА_8, не виходять за межі варіаційності ознак його підпису, а також незвичними умовами виконання досліджуваного рукопису, і на зроблений висновок експерта не впливають.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді