Справа № 2-95/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2010 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючої - судді Ткаченко С.Є. при секретарі - Пахомовій Н.І.,

з участю представника відповідачів - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чигирині справу за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Чигиринської райдержадміністрації, Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації, Черкаського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про відшкодування матеріальної шкоди, завданої законами, які визнано неконституційними

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона є учасником бойових дій і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до п.22 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року, учасникам бойових дій щорічно до 5 травня повинна виплачуватись одноразова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Виходячи з цього, відповідач у 2007 році повинен був виплатити грошову допомогу у розмірі 2050,30грн., у 2008 році - у розмірі 2405грн., у 2009 році - у розмірі 2490грн.

Однак у 2007 році відповідач виплатив разову допомогу у розмірі 280грн., керуючись ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»; у 2008 році - у розмірі 310грн., керуючись п.20 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і постановою Кабінету Міністрів України № 183 від 12.03.2008 року; у 2009 році - 340грн., постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 18.03.2009 року.

Проте, рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від

09.07.2007 року та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року вище вказані положення Законів визнано такими, що не відповідають Конституції України, тобто є неконституційними.

Отже, відповідач недоплатив їй щорічну разовугрошову допомогу у 2007 році в сумі 1770,30грн., у 2008 році - в сумі 2095грн., у 2009 році -в сумі 2150грн.

Відповідно до ч.З ст.152 Конституції України, що матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується де5ржавою у встановленому законом порядку.

А тому, посилаючись на вимоги ст.1173 ЦК України, просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у вигляді упущеної вигоди, що виражається у неодержанні разової грошової допомоги в розмірі 6015,30 грн.

Позивачка, будучи належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідачів - управління праці та соціального захисту населення Чигиринської райдержадміністрації, Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації ОСОБА_1 позов не визнала, пояснивши, що кошти з Головного управління надходили в цільовому напрямку і ними не використовувались.

Після отримання коштів Головне управління праці та соціального захисту населення перераховувало кошти в Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Розпорядником даних коштів є Головне управління праці та соціального захисту населення.

Позивачці одноразова допомога виплачувалася в розмірі, який встановлювався Кабінетом Міністрів України, і кожного року змінювався.

У зв'язку з цим вважає, що дії управління праці та соціального захисту населення Чигиринської райдержадміністрації і Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації є законними, а вимоги позивачки безпідставними.

Представник співвідповідача - Черкаського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат також в судове засідання не з'явився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника Центру, а також письмове пояснення від 16.04.2010 року, в якому вказавши, що виплата до Дня Перемоги проводилась Центром на підставі щорічних наказів Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації. Жоден іншій документ, у тому числі нормативно-правого характеру, не уповноважує їх проводити виплату щорічної допомоги до 5 травня. Щороку управління своїм наказом доручало Центру здійснити виплату зазначеної допомоги, перераховуючи для цього на спеціально відкриті рахунки Центру в казначействі відповідну суму коштів з розрахунку на одну особу, а також , передаючи Центру виписки отримувачів допомоги, у яких проти кожного отримувача була зазначена сума до виплати. На виконання їх доручення Центр нараховував відповідні суми отримувачам, оформлював виплатні документи і перераховував кошти уповноваженим банківськім установам, тобто діяльність Центру полягала лише в автоматизованій обробці документів на виплату, не маючи при цьому управлінських (розпорядчих ) повноважень щодо призначення допомоги та визначення її розміру.

Кошти кожному отримувачу виплачувались відповідно до суми, зазначеної у списку на виплату та профінансовану Головним управлінням.

Крім того щорічна допомога є разовою і чинним законодавством не передбачена можливість повторних виплат чи доплат даної допомоги у поточному році при зміні її розміру вже після призначення. Якщо допомога у конкретному бюджетному році призначена до прийняття Конституційним Судом України рішення про визнання неконституційними норм закону про державний бюджет, якими обмежені розміри допомоги, то правові підстави її перерахунку відсутні. В ті роки, коли норми закону про державний бюджет не визнавались неконституційними, підстав для застосування розмірів допомоги більших, ніж передбачено бюджетом, також не було.

Вислухавши представника відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом, позивачка є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням №466309, виданим Чигиринським райвійськкоматом 12.05.1998 року, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня має право на одержання разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Обов'язок по проведенню зазначених виплат покладено на органи праці та соціального захисту населення.

Як встановлено судом і підтверджується даними управління праці та соціального захисту населення Чигиринської райдержадміністрації від 20.04.2010 року, що позивачці, як учаснику бойових дій, Черкаським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат за 2007 рік виплачено одноразову грошову допомогу до 5 травня 03.04.2007 року в розмірі 280грн., за 2008 рік виплату здійснено 03.04.2008 року в розмірі 310 грн.; за 2009 рік - 03.04.2009 року в розмірі 340 грн.

Як передбачено ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» у 2007 році виплата щорічної одноразової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня була встановлена у розмірі 280 грн.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від

09.07.2007 року положення цієї статті втратили чинність, як такі, що визнані неконституційними.

Однак, як закріплено в ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом, тобто з 09.07.2007 року, а виплата позивачці щорічної разової грошової допомоги здійснювалася до 5 травня 2007 року, а саме:

03.04.2007 року - в період, коли вказані норми Закону були чинними, а їх виконання обов'язковими для відповідачів.

Також Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом про Державний бюджет України, яку рішенням Конституційного Суду №10-рп/2008 від 22.05.2008 року також визнано неконституційною.

Згідно постанови Кабінету Міністрів № 183 від 12.03.2008 року « Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» визначено в розмірі 310 грн.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від

22.05.2008 року положення ст.20 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» втратили чинність, як такі, що визнані неконституційними.

Виходячи з цього, ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.20 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом, тобто з 22.05.2008 року, а виплата позивачці щорічної разової грошової допомоги здійснювалася до 5 травня 2008 року, а саме, як уже зазначалося вище, 03.04.2008 року - в період, коли вказані норми Закону були чинними, а їх виконання обов'язковими для відповідачів.

Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік» встановлено, що розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 2Ц від 18.03.2009 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» грошова допомога визначена в розмірі 340 грн., які, як встановлено судом і підтверджується вище вказаними даними управління праці та соціального захисту населення Чигиринської райдержадміністрації, позивачкою отримано 03.04.2009 року.

Більше того положення Закону України «Про Державний бюджет 2009 рік» в частині виплати щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня неконституційними не визнавалися.

Таким чином, дії відповідачів на час виплати позивачці щорічної разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» були правомірними і відповідали вимогам ч.2 ст.19 Конституції України.

Частиною 3 ст.152 Конституції України передбачено, що матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою.

Посилаючись на дану норму закону, позивачка разом з тим не прохає визнати рішення, дії чи бездіяльність відповідачів незаконними, що є підставою для стягнення шкоди.

Крім того закон, в якому визначений порядок відшкодування державою шкоди, завданої актами і діями, що в подальшому визнані неконституційними, відсутній.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачка не надала суду доказів того, що їй була завдана шкода діями відповідачів в результаті визнання окремих положень вище вказаних Законів неконституційними, виходячи з визначень ст.22 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст., ст.19, 152 Конституції України, ст., ст.22, 1173 ЦК України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про Державний бюджет 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Законом України «Про Державний бюджет 2009 рік», рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, постановою Кабінету Міністрів № 183 від 12.03.2008 року « Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 18.03.2009 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», ст., ст.8,10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Чигиринської райдержадміністрації, Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації, Черкаського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про відшкодування матеріальної шкоди, завданої законами, які визнано неконституційними, відмовити. .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуюча