Апеляційний суд Полтавської області
Справа № 22-ц-7955/2010 року Головуючий по 1-й інстанції: Кононенко С.Д. Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року липня місяця 06 дня м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - Чічіля В.А.

Суддів: Мартсва С. Ю., Антонова В .М.

при секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою

Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві на постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2009 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправною відмову УПФУ Ленінського району в м. Полтаві щодо не виконання з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 30 вересня 2009 року приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязано УПФУ Ленінського району в м. Полтаві нарахувати та сплатити ОСОБА_2 доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 30 вересня 2009 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі УПФУ Ленінського району в м. Полтаві просить вищевказану постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні ->* позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку виплати

допомоги особам, які мають статус «дитина війни», прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія судців, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач має статус дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку щодо здійснення позивачу доплати до пенсії, відповідно до норм ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з

09.07.2007року по 31.12.2007 рік, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. При цьому, зазначені висновки суду грунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 за *3 №6-рп/2007 року, якими визнано неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України „Про

Державний бюджет України та рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України

ро державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів раїни».

Після прийняття вищевказаних рішень Конституційного суду України знову почали діяти юження ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції Закону від 18 ггопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30% 'імальної пенсії за віком.

Крім того, оскільки у 2009 році до часу прийняття рішення положення ст.6 Закону заїни «Про соціальний захист дітей війни» мають законну силу та не були змінені чи ізупинені, тому з 01.01.2009 року позивач має право на отримання пенсії або щомісячного ічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість сії, з підвищенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про необгрунтоване застосування до спірних вовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, егія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за вилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне іхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював ий розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано не до уваги положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір лї за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для іачення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та утність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації івачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання іати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Крім того, колегія суддів, вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність гів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади южуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які новлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача щодо невизначеності на законодавчому питання відносно органу, на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до ії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд України і нює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в І ювленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про І ьнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок І :й приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання онерів. Таким чином, суд дійшов обгрунтованого висновку, що обовязок по нарахуванню та І іті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист війни покладено саме на управління пенсійного фонду України за місцем проживання І іача.

І Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до І ї та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не І їли жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не І іали своїх повноважень без поважних причини.

Отже рішення суду слід вважати законними, обгрунтованими і таким, що скасуванню не

підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві - відхилити.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом псяців до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду йної інстанції.

СУДДІ: / підписи/

З оригіналом згідно