АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-1686/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2010 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Лисичної Н.М., Повєткіна В.В.

при секретарі: Худолій Н.А.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2009 року

за позовом ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби у Томаківському районі Дніпропетровської області про скасування постанови в частині накладення арешту на житловий будинок, виключення з акту опису і звільнення з-під арешту нерухомого майна, треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, -

В с т а н о в и в :

В вересні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ДВС у Томасівському районі Дніпропетровської області про скасування постанови в частині накладення арешту на житловий будинок, виключення з акту опису і звільнення з-під арешту нерухомого майна посилаючись на те, що в провадженні відповідача знаходиться виконавчий лист на примусове виконання додаткового рішення Томаківського районного суду від 28 квітня 2006 року по цивільній справі про стягнення з СФГ «Тарасівське» та ОСОБА_3 27411,40 грн. боргу солідарно на користь СПД ОСОБА_5 Просила суд скасувати постанову ДВС від 16 травня 2006 року в частині накладення арешту на нерухоме майно, яке являє собою житловий будинок №11 по вул. Гагаріна с. Тарасівка та виключити його з Акту опису й арешту майна від 16 червня 2008 року, оскільки арештований будинок належить не лише боржнику ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності, а є спільною сумісною власністю чотирьох осіб (а.с.1-3).

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2009 року ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог - відмовлено (а.с.117-118).

В апеляційній скарзі (а.с.124-127) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- судом не прийнято до уваги порушення з боку державного виконавця вимог Закону України «Про виконавче провадження»;

- судом застосовано ст.257 ЦПК України, яка не підлягає застосуванню;

- позовну заяву подано до суду у вересні 2009 року, після того як 29 липня 2009 року у приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу дізналась про постанову ДВУ про анкладення арешту на майно;

- вимоги щодо акту опису і арешту майна від 16 травня 2008 року подані через 1 рік 4 місяці після складання цього акту, а тому строк позовної давнини не є пропущеним;

- при ухваленні рішення суд керувався не фактичними данними, а лише теоретичними припущеннями.

До апеляційної скарги приєднався ОСОБА_3, який є третьою особою у справі та боржником у виконавчому провадженні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволені позову з підстав спливу трирічного строку позовної давнсті, суд першої інстанції встановив, що позивачка перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, який є третьою особою у справі та боржником у виконавчому провадженні, зареєстрована у спірному будинку, на який накладено арешт державною виконавчою службою на виконання рішення суду від 28 квітня 2006 року про стягнення 27411,40 грн. на користь СПД ОСОБА_5 з чоловіка позивачки ОСОБА_3, якого вчасно в травні 2006 року було повідомлено, як сторону виконавчого провадження, про постанову від 16 травня 2006 року про арешт спірного будинку та оголошення на його відчудження.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Державної виконавчої служби від 15 травня 2006 року відкрите виконавче провадження за виконавчим листом № 2-63, виданим 11 травня 2006 року, про стягнення з СФГ «Тарасівське» та ОСОБА_3 27411,40 грн. солідарно на користь ОСОБА_5 (а.с.90,92-оборот), а постановою від 20 жовтня 2006 року відкрите виконавче провадження за виконавчим листом № 2-526, виданим 06 вересня 2006 року, про стягнення з СФГ «Тарасівське» та ОСОБА_3 18759,65 грн. солідарно на користь ОСОБА_5 (а.с.74,75).

Відмовляючи в задоволені позову з підстав спливу трирічного строку позовної давнсті, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги не тільки про скасування постанови в частині накладення арешту на житловий будинок, обгрунтування про відмову в задоволенні якого наведено в рішенні суду, але й про виключення з акту опису і звільнення з-під арешту нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що акт опису та арешту спірного будинку складено Державною виконавчою службою 16 травня 2008 року (а.с.77-78).

Зазначені обставини суд першої інстанції не дослідив, оцінки їм не надав.

Зазначивши в резолютивній частині рішення висновок про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову про виключення з акту опису і звільнення з-під арешту нерухомого майна, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.214,215 ЦПК України не навів будь-якого обгрунтування свого висновку в мотивувальній частині рішення суду, тобто фактично не розглянув ці позовні вимоги.

Поза увагою суду першої інстанції залишалась і та обставина, що згідно протоколу № 0490121-1 та акту від 07 вересня 2009 року про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, ОСОБА_6 (а.с.87, 88), який до участі у справі залучений не був.

З огляду на це колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, та порушенням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції не залучений до участі ОСОБА_6. який придбав спірний будинок, та не розглянуті всі пзовні вимоги ОСОБА_2, колегія суддів ввважає, що відповідно до вимог п.4,5 ч.1 ст.311 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

У зв'язку з викладеним і керуючись п.4,5 ч.1 ст.311 та ст.ст.307,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2009 року скасувати.

Справу направити до Томаківського районного суду Дніпропетровської області на новий розгляд.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: