АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-5845/10Головуючий у 1-й інстанції Кунцьо
Провадження № 22-ц-1925/10 Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірський Б. О., Бахметова В. Х.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 липня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про стягнення недоплаченої пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до УПФ в м. Тернополі, в якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо неперерахування їй як особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-IV , у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та просить зобов'язати УПВ в м. Тернополі здійснити перерахунок та виплати підвищення до пенсії в період з 09.07.2007 р. до 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. до 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 року до 31.12.2009 р. включно із врахуванням проведених виплат за вказаний період.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 липня 2010 року позов задоволено:

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року № 2195 ІV у розмірі 30 % мінімальної пенсії

Справа 22ц- 1925 Головуючий у 1 й інстанції ОСОБА_2

Категорія 57 Доповідач ОСОБА_3

за віком, за період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року та з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року, з 01.01.2009 року до 31.12.2009 року включно, з врахуванням виплачених сум.

В апеляційній скарзі УПФ в м. Тернополі просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а постанову суду залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію за віком та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що УПФ в м. Тернополі як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст.6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року № 2195-IV і здійснити позивачу відповідні нарахування за період чинності даної статті в редакції 2004 року, але в порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 р. поновлено чинність ст.6 вищеназваного Закону з 09.07.2007 р..

Враховуючи вищенаведене та те, що законодавством України у 2009 році дія ст. 6 Закону № 2195-IV не зупинялась, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що у періоди з 09 липня 2007 до 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. до 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. до 31.12.2009 р. ОСОБА_1 повинна була нараховуватись підвищена пенсія, яка передбачена для дітей війни, тому відмова УПФ в м. Тернополі в такому нарахуванні та виплаті є протиправною бездіяльністю.

Доводи апелянта щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни на увагу не заслуговують, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів управлінню Пенсійного фонду України в м. Тернополі для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Безпідставними є також посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Таким чином, суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому рішення суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 304-1, 307, 308, ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

УхвалиВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3