АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Болтунової Л.М.,

суддів: Козлова С.П., Максюта Ж.І.,

при секретарі: Бецман І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 квітня 2010 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2009 року позивач звернувся до суду з таким позовом, посилаючись на те, що за кредитним договором від 17.08.2007 року ОСОБА_2 отримав у нього кредит у розмірі 21160 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.08.2022 року та в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між ними 17.08.2007 року був укладений договір іпотеки, за яким відповідач надав в іпотеку свою квартиру АДРЕСА_1, однак свої зобов'язання не виконав та має заборгованість за кредитом станом на 16.03.2009 року у сумі 18509,39 доларів США. З таких підстав позивач просив суд звернути стягнення на вказану квартиру шляхом її продажу з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності та наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також виселити ОСОБА_2 з цієї квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку та стягнути з нього судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 квітня 2010 року звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки на підставі договору іпотеки від 17.08.2007 року ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням договору купівлі-продажу та отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а в решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права в частині відмови судом в задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_2 з квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку ПАТ КБ "ПриватБанк" просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

З підстав порушення судом норм матеріального права ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд.

Розглянувши справу в межах доводів скарг колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення та скасування рішення суду.

Як правильно встановлено судом, між сторонами був укладений кредитний договір № DZNCG100770524 від 17.08.2007 року, за яким ОСОБА_2 отримав у позивача кредит у розмірі 21160 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.08.2022 року та в забезпечення виконання своїх зобов'язань ОСОБА_2 за договором іпотеки від 17.08.2007 року надав в іпотеку свою квартиру АДРЕСА_1, однак свої зобов'язання не виконав та має заборгованість за кредитом станом на 16.03.2009 року у сумі 18509,39 доларів США.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. А статтею 39 цього Закону України передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Разом з тим, ч. 1 ст. 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому частинами 2 і 3 цієї ж статті встановлений певний порядок дій банку, а саме: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. З ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку".

Проте в матеріалах справи відсутні письмові вимоги позивача про добровільне звільнення відповідачем спірної квартири, а в судовому засіданні апеляційного суду представник позивача пояснив, що така вимога відповідачу не направлялася.

За таких обставин, суд обґрунтовано на підставі ст.1054 ЦК України та ст.33 Закону України "Про іпотеку" задовольнив вимоги позивача про стягнення заборгованості за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - спірної квартири, а дійшовши правильного висновку про безпідставність заявлених позивачем позовних вимог щодо виселення і зняття з реєстрації відповідача зі спірної квартири - відмовив в їх задоволенні на підставі ст.40 Закону України "Про іпотеку" та ст.ст.10,11 ЦПК України.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи ПАТ КБ "ПриватБанк" у скарзі про те, що суд відмовив в задоволенні позовних вимог про виселення і зняття з реєстрації відповідача зі спірної квартири з порушенням вимог Закону України "Про іпотеку", оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення вказаного житлового приміщеня їх мешканцями в розумінні вимог ст. 3 ЦПК України щодо права особи для звернення до суду за захистом.

Доводи ОСОБА_2 у його скарзі про неправильне визначення судом розміру заборгованості по кредитному договору ніякими доказами не підтверджуються і висновки суду в цій частині нічим не спростовуються, а саме по собі не зазначення в рішенні суду всіх складових частин та опису предмету іпотеки, на що посилається скаржник, не позбавляє можливості з'ясувати та уточнити ці питання при виконанні цього рішення суду.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування чи змін не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: