Справа №22-ц-2772 Суддя-доповідач - Гагін
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2010 року м.Суми

колегія судд ів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Смирнової Т.В.

суддів: ГагінаМ.В., ОСОБА_1Ю

з участю секретаря судового засідання - Федини В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 03 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про стягнення збитків, відсотків річних, пені, відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 20 липня 2007 року між ним та Сумською філією ТОВ «Укрпромбанк» було укладено договір банківського вкладу, згідно умов якого та додаткових договорів до договору, ТОВ «Укрпромбанк» прийняв від позивача 30000 грн. строком на 730 днів - до 18 липня 2009 року (дата повернення) з процентною ставкою 15,2% річних.

Пунктами 1.2 та 1.5 договору передбачено, що банк зобов'язувався повернути повністю вклад разом з відсотками у дату повернення.

Зазначав, що вимоги про повернення вкладу тривалий час були залишені без задоволення, у зв'язку з чим були порушені його права.

Просив стягнути на його користь пеню, 3% річних від простроченої суми, інфляційні збитки за період з 19 липня 2009 року по 13 січня 2010 року у розмірі 4576 грн. 43 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 03 червня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

При цьому зазначає, що відповідач повинен сплатити йому 3% річних, пеню та індекс інфляції за період з 19 липня 2009 року по 13 січня 2010 року, оскільки йому не своєчасно повернуто банківський вклад.

Крім того, вважає, що суд безпідставно відмовив йому у відшкодуванні моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 липня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» Сумської філії та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу №1001/378001, згідно умов якого та додаткових угод до нього ТОВ «Укрпромбанк» прийняло від позивача 30000 грн. строком на 730 днів, тобто до 18 липня 2009 року (дата повернення) з процентною ставкою 15,2% річних.

Пунктами 1.2 та 1.5 вищезазначеного договору передбачено, що банк зобов'язується повернути повністю вклад разом з відсотками у дату повернення.

22 липня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з вимогою повернення вкладу, однак відповідач надав відповідь, що не має можливості задовольнити вимоги заявника оскільки стосовно банку продовжено дію мораторію.

13 січня 2010 року ПАТ «Родовід Банк» повернуто позивачу 30000 грн. вкладу згідно зазначеного договору.

Постановою Національного Банку України від 20 січня 2009 року №19/БТ відносно відповідача була призначена тимчасова адміністрація та введений мораторій на задоволення вимог кредиторів на період з 21 січня по 21 липня 2009 року, дію якого продовжено до 21 січня 2010 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що в період дії мораторію на відповідача не може бути покладено відповідальності за неналежне виконання грошового зобов'язання, в силу положень ч.2 ст.58 ЗУ «Про банки та банківську діяльність».

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди суд виходив з того, що її відшкодування не передбачено умовами депозитного договору, а також її відшкодування не передбачено і положеннями п.5 ч 1 ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, вірно визначився з юридичною природою спірних правовідносин та застосував до них відповідні норми права.

Як вірно встановлено місцевим судом і сторонами у справі не оспорюється, що відповідно до умов договору про банківський вклад від 20 липня 2007 року позивач передав відповідачу 30000 грн., строком на 730 днів, тобто до 18 липня 2009 року, зі сплатою 15,2% річних, але сума вкладу повернута лише 13 січня 2010 року, тобто з порушенням строків, обумовлених договором.

Умовами зазначеного договору не передбачено відшкодування моральної шкоди у разі порушення відповідачем зобов'язань за цим договором.

Отже, є вірними висновки суду, що вимога позивача щодо відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються як на умовах укладеного договору, так і спеціальних законах України, зокрема, «Про банки та банківську діяльність» та «Про захист прав споживачів».

Крім того, відповідно до ст.2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, ЦК України, законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду й вирішення справи.

Як вірно зазначено місцевим судом, на час виникнення спірних правовідносин щодо стягнення з відповідача пені за кожен день прострочення платежу, 3% річних від суми депозиту та індексу інфляції, діяла постанова НБ України щодо мораторію на задоволення таких вимог, що у відповідності до положень ч.2 ст 58 та ст.85 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» унеможливлює задоволення позову ОСОБА_2

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 03 червня 2010 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: