АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-7568/09 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Романюк М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Петренко І.О.

суддів Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Відділ у справах громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власником домоволодіння 167 по вул.Фрунзе с.Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області. Крім неї у домоволодіння зареєстрований й відповідач. З урахуванням того, що відповідач більш ніж 7 років не проживає у спірному домоволодінні, просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2009 року позов задоволено, відповідач визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, скасована його реєстрація та вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в звязку з чим ставить питання про скасування судового рішення та закриття провадження по справі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду змінити, з наступних підстав.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1, ч.2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням відповідно до вимог ст.163 ЖК України.

Однак, з даним висновком суду погодитися не можна з наступного.

Згідно ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач поселився, проживав та був зареєстрованій в спірному домоволодіння як член сім'ї власника, а не як наймач житлового приміщення. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням відповідно до ст.163 ЖК України.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка в уточненому позові посилалася на ст.405 ЦК України. За таких обставин не можна погодитися з рішенням районного суду щодо застосування ст.163 ЖК України, оскільки правові підстави позову визначає позивач.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо втрати відповідачем права користування спірним житловим приміщенням, однак судом застосований закон, який не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами.

Враховуючи те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини та норми закону, що регулюють встановлені правовідносини, висновки суду суперечать матеріалам справи, постановлене судове рішення на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає зміні в частині мотивів задоволення позову, а апеляційна скарга відповідача частковому задоволенню.

Посилання апелянта на те, що він є власником спірного домоволодіння не може бути прийнято до уваги, бо не ґрунтується на матеріалах справи. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.02.2008 р., яке ухвалами апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.09.2008 р. та Верховного Суду України від 28.01.2009 р. залишено без змін, у задоволені позову ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання за ним права власності на спірне домоволодіння відмовлено.

В іншій частині, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи не встановлено, а тому судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга в частині скасування рішення задоволенню не підлягає

Керуючись ст.ст.303, 307, п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2009 року змінити в частині мотивів задоволення позову відповідно з даним рішенням.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Судді: