Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-1288/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2010р. Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого-судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Михайловському А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ВАТ "Запоріжсталь" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ВАТ "Запоріжсталь" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 33116 грн., в якому вказав, що відповідач працював у них водієм автомобіля.

07.05.09 р. для забезпечення доставки вантажу:корпусів мідних фурм, відповідно до умов укладеного між підприємством та Костянтинівським заводом металургійного обладнання договору 20/2009/625 від 13.04.09р., відповідача на автомобілі МАЗ 39-183ПТ було відряджено до м.Костянтинівка, про що видане посвідчення про відрядження, а також довіреність №727338 від 07.05.09р. на отримання вантажу.

На підставі зазначеної довіреності відповідач 08.05.09р. отримав на складі постачальника 20 одиниць корпусів мідних фурм, що підтверджено накладною №974 від 08.05.09р., яка ним підписана.

В той же день відповідач прибув на підприємство, але доставив лише 17 одиниць продукції, виявлено нестачу 3-х фурм, про що складено акт приймання від 08.05.09р.

Факт недостачі 3-х фурм відповідач підтвердив у своєму звіті про відрядження від 12.05.09р., а також в своїх поясненнях від 12.05.09р.

Оскільки майно було отримане працівником на підставі разової довіреності та накладної, то він повинен нести матеріальну відповідальність в повному обсязі за його нестачу.

Вартість однієї фурми складає 4900 грн.

Матеріальна шкода, спричинена нестачею склала 35280 грн., згідно наданого бухгалтерією підприємства розрахунку, з урахуванням коефіцієнту 2, відповідно до Постанови №116 КМ України від 22.01.96р.

Частина спричиненої матеріальної шкоди в розмірі середньомісячної заробітної плати відповідача в сумі 2164 грн., була стягнута з нього на підставі наказу №279 від 19.06.09р.

Просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 33116 грн., а також витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 331 грн. 16 коп. та витрати на ІТЗ в сумі 120 грн., а всього 33567 грн. 16 коп.

Представник відповідача заперечує проти позову, суду пояснив, що працівник несе матеріальну відповідальність за шкоду, внаслідок порушення покладених на нього трудових обовязків та тільки за пряму дійсну шкоду.

Вважає, що позивачем не доведено які самі трудові обовязки порушив відповідач, який працює водієм.

Крім того, зазначив, що накладна №974 від 08.05.09р. підтверджує тільки те, що підприємству виставлено рахунок, а підпис на рахунку водія підтверджує не отримання продукції в зазначеній кількості, а підтверджує факт отримання рахунку на зазначену продукцію.

Позивач не надав доказів сплати рахунку за зазначені фурми.

Акту приймання передачі фурм у кількості 20 шт. між водієм та підприємством-постачальником не складалося.

До моменту поставки продукції на склади позивача, у нього не виникло обовязку її оплачувати.

Відповідно до умов договору, продукція мала бути опломбована, щоб виключити ризик її знищення до моменту поставки та прийняття позивачем. Однак, позивачем не доведено, що продукція надійшла розпломбована або пломби були пошкоджені під час руху автомобіля.

Крім того, представник відповідача заперечує факт існування довіреності від 7.05.10р. на отримання фурм, а також факт її отримання відповідачем 7.05.10р., оскільки не були надані оригінал самої довіреності, оригінал накладної від постачальника та журналу реєстрації довіреностей.

Також, наказ Мінстату України від 21.06.96р. №192, яким затверджено типову форму довіреності, втратив чинність на підставі наказу Державного комітету статистики України від 17.10.08р. - 391, у звязку з чим заперечує законність посилання позивача на оформлення ним довіреності за типовою формою.

Вважає, що видана довіреність є недійсним правочином, а тому не створює юридичних наслідків.

Просить в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків.

Згідно ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, яка спричинена з їх вини,якщо майно або інші цінності були отримані працівником на підставі разової довіреності або іншим разовим документом.

Судом встановлено, що відповідач працював в ВАТ "Запоріжсталь" водієм автомобіля.

07.05.09р. для забезпечення доставки вантажу:корпусів мідних фурм, відповідно до умов договору укладеного між позивачем та ТОВ "Костянтинівський завод металургійного обладнання " 20/2009/625 від 13.04.09р., відповідача на автомобілі МАЗ 39-183ПТ було відряджено до м.Костянтинівка , про що видане посвідчення про відрядження, а також довіреність №727338 від 7.05.09р. на отримання вантажу.

На підставі зазначеної довіреності відповідач 8.05.09р. отримав на складі постачальника 20 одиниць корпусів мідних фурм, що підтверджено накладною 974 від 8.05.09р.

В той же день відповідач прибув на підприємство, але доставив лише 17 одиниць продукції, виявлено нестачу 3-х фурм, про що складено акт приймання від 8.05.09р.

Факт недостачі 3-х фурм відповідач підтвердив у своєму звіті про відрядження від 12.05.09р., а також в своїх поясненнях від 12.05.09р., в яких зазначив, що отримав від постачальника 20 фурм, оформив належні документи та виїхав на завод.

Оскільки майно було отримане працівником на підставі разової довіреності та накладної, то він повинен нести матеріальну відповідальність в повному обсязі за його нестачу.

Доводи представника відповідача про те, що накладна 974 від 8.05.09р. підтверджує не отримання продукції в зазначеній кількості, а підтверджує факт отримання рахунку на зазначену продукцію, суд вважає безпідставними, оскільки сам відповідач в своїх поясненнях не заперечував факту отримання від постачальника фурм в зазначеній кількості та розписався в накладній за їх отримання.

Посилання на те, що акту приймання передачі фурм у кількості 20 шт. між водієм та підприємством-постачальником не складалося, суд також вважає безпідставними, оскільки відповідача було направлено для отамання вантажу та він мав би вимагати від постачальника складення акту-передачі а також її опломбована, щоб виключити ризик її знищення до моменту поставки та прийняття позивачем.

Крім того, представник відповідача заперечує факт існування довіреності від 7.05.10р. на отримання фурм, а також факт її отримання відповідачем 7.05.10р., оскільки не були надані оригінал самої довіреності, оригінал накладної від постачальника та журналу реєстрації довіреностей.

Втім, сам відповідач не заперечував факту отримання довіреності 7.05.09р., що також підтверджено журналом реєстрації довіреностей за 2009р. На вказану довіреність є посилання в накладній 974 від 8.05.09р., оригінал якої, наданий позивачем, був оглянутий в судовому засіданні.

Суд вважає, що відповідач належним чином не виконав свої обовязки з приводу зберігання матеріальних цінностей, оскільки після підрахування кількості вантажу, відлучався від нього для оформлення документів та вдруге не перераховував, що призвело до нестачі, яка підлягає відшкодуванню.

Вартість однієї фурми складає 4900 грн.

Матеріальна шкода, спричинена нестачею склала 35280 грн., згідно наданого бухгалтерією підприємства розрахунку, з урахуванням коефіцієнту 2, відповідно до Постанови 116 КМ України від 22.01.96р.

Частина спричиненої матеріальної шкоди в розмірі середньомісячної заробітної плати відповідача в сумі 2164 грн. , була стягнута з відповідача на підставі наказу 279 від 19.06.09р. та він не оскаржував його, що не суперечить закону.

Залишок невідшкодованої матеріальної шкоди складає 33116 грн.

Відповідно до вимог ст. 137 КЗпП України суд може зменшити розмір шкоди, залежно від майнового стану працівника.

Суд, враховуючи майновий стан відповідача, його середню заробітну плату, наявність в нього дружини, яка працює медичною сестрою та має мінімальний дохід, вважає можливим зменшити розмір покриття шкоди до 20000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 130, 131, 134, 1353, 136, 137 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Запоріжсталь" в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 20000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Запоріжсталь" витрати по оплаті судового збору в сумі 200 грн. та інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 120 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: