Справа №22-ц-2575/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Жмаки В.Г.,

суддів - Білецького О.М., Шевченка В.А.,

при секретарі Федині Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 квітня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шосткинського МРВ УМВС України в Сумській області, третя особа: ОСОБА_4, про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання,

в с т а н о в и л а :

У червні 2008 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 з позовом, в якому зазначав, що після одруження з його сином ОСОБА_4 відповідачка вселилася і стала проживати в належній йому квартирі АДРЕСА_1.

01 листопада 2007 року після розірвання шлюбу ОСОБА_3 вибула з його квартири і з того часу ніякого інтересу до неї не проявляє, оплату за проживання та комунальні послуги не вносить, чим ставить його в скрутне матеріальне становище і створює йому перешкоди у користуванні його власністю.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив захистити його права, передбачені ч. 1ст. 317 ЦК України, і усунути перешкоди у здійсненні права користування вказаною квартирою шляхом зняття відповідачки з реєстрації місця проживання в ній.

В ході розгляду справи третю особу за позовом відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шосткинського МРВ УМВС України в Сумській області, залучено співвідповідачем.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 квітня 2010 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення його вимог.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено судом і визнається самим позивачем, відповідачка з 1999 року як член його сімї набула право на користування квартирою № 53 по вул. Орджонікідзе, 1 в м. Шостці.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що відповідачка на інше постійне місце проживання з цієї квартири не вибувала, а її відсутність у ній понад шість місяців викликана поважними причинами.

Втім з таким рішення погодитися неможливо, оскільки такі висновки суду ґрунтуються на невірному застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 слідує, що її предметом є лише вимога про усунення йому, як власнику житла, перешкод у користуванні ним шляхом зняття відповідачки з реєстрації.

Інших вимог, у тому числі визнання її такою, що втратила право користування квартирою з підстав вибуття на інше постійне місце проживання чи непроживання в ній без поважних причин більше шести місяців тощо позивач не заявляв.

Суд же цих обставин не врахував, що призвело до невірного визначення предмета доказування у справі, характеру спірних правовідносин та помилкової їх юридичної кваліфікації.

Так, з огляду на положення ч. 2 ст. 31 ЦПК суд не вправі був за своєю ініціативою без належного процесуального оформлення позивачем доповнень до заяви змінювати підставу позову з обставин, що стосуються захисту прав власності на житло від порушень, не повязаних із позбавленням володіння (з яких він і заявлений) на інші обставини з приводу вимог, які не заявлялися.

Вірно вказавши в рішенні на те, що припинення сімейних відносин з ОСОБА_2, як з власником квартири, в силу ч. 3 ст. 156 ЖК України не позбавляє відповідачку її права користування займаним приміщенням, суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин положень ст. 7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на які, до речі, посилався й позивач, згідно з якими зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі, зокрема, остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

З урахування викладеного без заявлення окремої вимоги про позбавлення відповідачки права користування квартирою та відповідного рішення з цього приводу вимоги позивача у даній справі є передчасним і такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, вимогу про зняття з реєстрації може бути заявлено до компетентного органу як самостійного субєкта права, а не структурного підрозділу юридичної особи, та у разі виникнення спору саме з цим органом.

Що стосується доводів позивача щодо оплати за комунальні послуги, то при відсутності угоди між сторонами про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин можуть бути застосовані правила, встановлені ст. 162 ЖК України.

За таких умов оскаржуване рішення суду не можна визнати законним і обґрунтованим, тому його на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові із зазначених вище мотивів.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 квітня 2010 року скасувати.

У задоволенні вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою № 53 по вул. Орджонікідзе, 1 в м. Шостці шляхом зняття з реєстрації місця проживання в ній ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді -