Справа №22-ц-2725/10 Суддя-доповідач - Хвостик
УХВАЛА

10 серпня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Рибалки В.Г.,

суддів Хвостика С.Г., Ведмедь Н.І.,

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк»

на ухвалу судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 16 червня 2009 року про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 16 червня 2009 року задоволена заява ОСОБА_1 і накладено заборону на відчуження квартири за адресою АДРЕСА_1, автомобіля «Опель-Астра Вагон» 1,6 д.н. НОМЕР_1, що належать ОСОБА_2, а також накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_2 в межах суми позову, що знаходяться на розрахунковому рахунку № 0201 в ЗАТ «Альфа Банк» МФО 300346.

Виконання вимог ухвали доручено Сумській філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та ВДАІ УМВС України в Сумській області (стосовно автомобілю), а також зобовязано їх не пізніше трьох днів з дня отримання ухвали внести відомості до реєстру обтяжень та повідомити про це суд.

Зазначену ухвалу суду ПАТ «ПроКредитБанк» (далі-Банк), як особа, яка вважає, що суд вирішив питання про її права, оскаржило в апеляційному порядку в частині встановлення заходів забезпечення позову на квартиру.

В обґрунтування апеляційної скарги банк доводить, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального та матеріального права, передчасно наклав заборону на відчуження квартири ОСОБА_2, яка є предметом іпотеки.

Зокрема зазначає, що банк як кредитор ОСОБА_2 та іпотекодержатель трикімнатної квартири № 52 в м.Суми по вул. Черепіна, 42-В, має пріоритетне право по відношенню до прав ОСОБА_1 на задоволення своїх вимог до боржника за рахунок обєкта іпотеки. Нотаріально посвідчений договір іпотеки від 14 лютого 2006 року передбачив встановлення заборони на відчуження вказаного предмету іпотеки, його зареєстровано в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, тому державним виконавцем не може бути звернуто стягнення на задоволення інших вимог стягувачів в порядку виконання будь-якого рішення суду, доки не будуть задоволенні в першу чергу вимоги іпотекодержателя.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Накладаючи заборону на відчуження нерухомого та рухомого майна ОСОБА_2, а також зобовязуючи орган державної виконавчої служби накласти арешт на грошові кошти в банківській установі, місцевий суд вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, а також спрямоване на забезпечення прав позивача в спорі.

Із зазначеною позицією судді колегія суддів погоджується.

За змістом ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення його позову про стягнення з ОСОБА_2 354200 грн. боргу з метою перешкоджання відповідачу здійснити відчуження належного йому рухомого та нерухомого майна, що в подальшому буде сприяти виконанню рішення суду, якщо воно буде прийнято на його користь.

Що стосується встановлення заходів забезпечення позову стосовно квартири, то як вбачається із п. 1.3 ст. 3 договору іпотеки № 1061-ІД від 14 лютого 2006 року, укладеним між ЗАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_2, іпотека встановлювалася для забезпечення повного виконання відповідачем зобовязань перед цим банком, що виникають із Рамкової угоди № 1061 від 14 лютого 2006 року, договору про надання траншу № 15.3302/1061 від 14 лютого 2006 року (далі-кредитний договір), за умовами яких ОСОБА_2 зобовязується перед банком повернути кредит з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 48000 доларів США, сплатити відсотки за його користування, можливі неустойку та інші платежі в розмірі, порядку та строки, передбачені кредитним договором. Окремим положенням до цього договору встановлено заборону на відчуження нерухомого майна квартири № 52, розташованої в м.Суми по вул. Черепіна, 42 «В» (а.с.11-13). Договір іпотеки від 14 лютого 2006 року був зареєстрований у Державному реєстрі іпотек 14 лютого 2006 року за № 2872605, тобто до постановлення ухвали про забезпечення позову (а.с.33).

У відповідності до п.5.1. ст. 5 Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_2 як іпотекодавцем умов (зобовязань) за кредитним договором та/або за цим договором банк як іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а згідно з п.5.2. цього ж договору звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися як шляхом позасудового врегулювання, так і на підставі виконавчого напису нотаріуса за вибором іпотекодержателя, або на підставі рішення суду.

До цього ж, як вбачається зі ст. 62-1 Закону України «Про виконавче провадження» на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Частиною 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» 5 червня 2003 року N 898-IV у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не

зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Однак, знаходження майна боржника під арештом не позбавляє права іншого кредитора (іпотекодержателя) звернутись з позовом про звернення стягнення за рахунок предмету іпотеки. У разі задоволення позову іпотекодержателя, після продажу предмету іпотеки його вимоги задовольняються у першу чергу, а лише у разі наявності залишку коштів, вони направляються на погашення вимог кредиторів інших черг.

У свою чергу, у разі скасування арешту на квартиру боржника та дострокового виконання ним зобовязань перед апелянтом, іпотека може бути припинена виконанням основного зобовязання і боржник матиме можливість відчужити квартиру третім особам, що може унеможливити виконання судового рішення за позовом ОСОБА_1

Крім того, якщо предмет іпотеки внесений до Єдиного державного реєстру обтяжень нерухомого майна, то навіть за наявності виконавчого провадження по рішенню суду за позовом ОСОБА_1, предмет іпотеки не може бути проданий без згоди іпотекодержателя.

Отже, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, є безпідставними, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314 ч.1 п.4, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» відхилити.

Ухвалу судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 16 червня 2009 року про забезпечення позову в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду України не підлягає.

Головуючий:

Судді: