АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-1967/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Болтунової Л.М.,

суддів: Козлова С.П., Максюта Ж.І.,

при секретарі: Качур Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Дніпропетровського державного аграрного університету на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровського державного аграрного університету про визнання трудового договору безстроковим, визнання не чинним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2009 року позивач звернувся до суду з таким позовом посилаючись на те, що він працював у відповідача з 09 березня 1981 року на різних посадах кафедри управління і права, а починаючи з середини 90-х років адміністрація відповідача змушувала працівників підписувати контракти, які погіршували їх становище і не відповідали законодавству про працю, тому у 2006 році він відмовився переукладати контракт, але вимушений був написати заяву про продовження терміну його дії, після чого для нього і всіх інших працівників було видано один формальний наказ №1267 від 04 липня 2006 року. На попередження відповідача у травні 2009 року про майбутнє закінчення терміну трудового договору він виразив свою незгоду, вважаючи свій трудовий договір укладеним на невизначений строк. У період його тимчасової непрацездатності наказом №1220 від 25 червня 2009 року його було незаконно звільнено з роботи за ст.36 КЗпП України по закінченню строку роботи.

З таких підстав позивач просив суд визнати безстроковим трудовий договір, укладений ним з відповідачем про роботу на посаді старшого викладача кафедри менеджменту і права, визнати не чинним наказ відповідача від 25 червня 2009 року №1220 в частині його звільнення з цієї посади з 30 червня 2009 року, поновити його на цій посаді та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2010 року визнаний безстроковим трудовий договір, укладений ОСОБА_2 з Дніпропетровським державним аграрним університетом про роботу на посаді старшого викладача кафедри менеджменту і права; визнаний не чинним наказ ректора цього університету від 25 червня 2009 року №1220 в частині звільнення ОСОБА_2 з цієї посади з 30 червня 2009 року; ОСОБА_2 поновлений на роботі на цій посаді; стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 20676,36 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на 14 січня 2010 року за період з 08 липня 2009 року; вирішено питання про розподіл судових витрат по справі та допущено негайне виконання цього рішення у частині поновлення ОСОБА_2 на роботі.

В апеляційній скарзі посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права Дніпропетровський державний аграрний університет просить скасувати рішення суду та залишити без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2.

Розглянувши справу в межах доводів скарги, колегія суддів, вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення по справі з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд виходив з того, що він з відповідачем укладав трудові договори декілька разів, а тому відповідно до ст.39-1 КЗпП України такі договори вважаються укладеними на невизначений строк і позивач не міг бути звільнений на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював у відповідача з 09 березня 1981 року на різних посадах, а 26 червня 1997 року за заявою позивача сторони уклали договір про прийняття його на посаду старшого викладача кафедри менеджменту і права строком на 3 роки з 30 червня 1997 року по 30 червня 2000 року, на підставі якого було видано наказ №595 від 27 червня 1997 року про продовження терміну працювати позивачу на своїй посаді на 3 роки з 30 червня 1997 року по 30 червня 2000 року.

30 червня 2000 року за заявою позивача сторони уклали новий договір про прийняття його на цю ж посаду строком на 3 роки з 30 червня 2000 року по 30 червня 2003 року, на підставі якого було видано наказ №740 від 04 серпня 2000 року про продовження терміну працювати позивачу на своїй посаді на 3 навчальних роки з 01 липня 2000 року по 30 червня 2003 року.

За заявою позивача від 26 травня 2003 року наказом №1009 від 27 червня 2003 року йому був продовжений термін працювати на своїй посаді на 3 навчальних роки з 01 липня 2003 року по 30 червня 2006 року, а за його наступною заявою від 31 травня 2006 року наказом №1267 від 04 липня 2006 року було затверджено рішення вченої ради ННІЕ Дніпропетровського державного аграрного університету від 09 червня 2006 року, яким позивачу був продовжений термін працювати на своїй посаді на 3 навчальних роки за конкурсом з 01 липня 2006 року по 30 червня 2009 року, після чого він з заявою про наступне продовження терміну працювати на своїй зазначеній посаді до відповідача не звертався.

Наказом ректора Дніпропетровського державного аграрного університету від 25 червня 2009 року №1220 позивач був звільнений з роботи 30 червня 2009 року на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у звязку з закінченням терміну роботи.

Згідно зі ст.39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. А відповідно до ч.2 ст.23 цього Кодексу строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Положенням про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України 24.12.2002 р. №744, встановлено, що відповідно до чинного законодавства при прийнятті на роботу науково-педагогічних працівників може укладатися безстроковий, строковий трудовий договір, у тому числі контракт. Термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін. Вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін. Аналогічна норма міститься у Положенні про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників Дніпропетровського державного аграрного університету, затвердженогонаказом ректора за №938 від 22 травня 2009 року.

Таким чином, діючим спеціальним законодавством передбачена можливістьприйняття на роботу за строковим трудовим договором науково-педагогічних працівників, про що зазначено у ч.2 ст.23 КЗпП України. А тому відсутніпідстави вважати укладений між сторонами трудовий договір безстроковим та визнавати звільнення позивача з роботи незаконним, з чого помилково виходив суд, залишаючи без уваги вищезазначені норми законодавства, регулюючого спірні правовідносини.

Безпідставне також посилання позивача на незаконність зазначених трудових договорів, оскільки вони під час їх дії у встановленому порядку ним не оспорювалися і такими не визнавалися.

При таких обставинах, рішення суду, як постановлене з порушенням норм матеріального права, підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача на підставі ст.ст.21,23,36,39-1,232,235 КЗпП України.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Дніпропетровського державного аграрного університету задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2010 року скасувати та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді :