Справа № 2-266/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2010 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Баєвої О.І.

при секретарі - Харечка І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання розписок недійсними -

у с т а н о в и в:

в квітні 2009 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу. В обґрунтування позову зазначив, що 03.11.2008 року відповідач позичив у нього 63000 доларів США, 50000 доларів США, 6200 Євро, які зобовязувався повернути до 15.11.2008 р. та 23.11.2008 р. Оскільки добровільно до вказаних строків відповідач борг не повернув, він змушений звернутися до суду. На день подання позову до суду загальна сума боргу в перерахунку на гривню становить 933650 грн.

В подальшому позивачем позовні вимоги було уточнено та він просить стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми, а всього 1170907,95 грн.

Відповідачем було подано зустрічну позовну заяву, в якій він просить визнати розписки від 03.11.2008 р. на суму 113000 доларів США та 6200 Євро недійсними. В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що того дня, що зазначено в розписці він жодних коштів від позивача не отримував, а вказані розписки написані ним під примусом на підтвердження боргу. Він дійсно позичав у ОСОБА_1 кошти, однак це було в 2006 та 2007 роках. Крім того суми коштів в 21000 доларів США та 1200 Євро він не отримував. В звязку з цим він звертається до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, проти задоволення зустрічного позову заперечили. Позивач пояснив, що дійсно 03.11.2008 року ним відповідачу коштів не передавалося. Однак такі кошти ним були передані відповідачу 23.05.2006 р., 02.07.2007 р., 08.10.2007 р., про що відповідач склав відповідні розписки, а також йому було передано 21000 доларів США та 1200 Євро без складення відповідної розписки. Розписки 03.11.2008 року відповідачем написана для підтвердження існуючого боргу.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечили, зустрічний позов підтримали повністю. Просять його задовольнити. Додатково пояснили, що дійсно відповідач позичав кошти на загальну суму 92000 доларів США та 5000 Євро, про що були складені відповідні розписки. Від повернення даних сум він не відмовляється, однак на даний час не повертає у звязку із скрутним матеріальним становищем. Жодних коштів на суму 21000 доларів США та 1200 Євро він не отримував, а це сума, яку позивач нараховує як відсотки за користування кредитом. 03.11.2008 р. він жодних коштів у позивача не отримував. Розписку цього дня його примусив написати позивач. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_3, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Так, дійсно встановлено, що 23.05.2006 року позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 40000 доларів США, які той зобовязувався повернути до 23 травня 2007 року. 02.07.2007 року позичив 5000 Євро та 12000 доларів США, та 08.10.2007 р. 40000 доларів США, про що склав відповідні розписки.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В судовому засіданні встановлено, що ні на вказані в розписках строки, ні на час розгляду справи судом відповідач вказаних сум грошей позивачу не повернув. І ця обставина не оспорювалась в судовому засіданні сторонами.

В той же час в судовому засіданні встановлено, що 03 листопада 2008 року жодних коштів позивач відповідачу не передавав. Фактично дані розписки складені для підтвердження попереднього боргу. Однак, сума збільшена на 21000 доларів США та 1200 Євро.

В судовому засіданні позивач пояснив, що дану суму коштів він передав відповідачу в березні 2008 року, однак розписка ними не складалась, оскільки відповідач обіцяв повернути гроші в найкоротші терміни. Оскільки гроші відповідач не повертав, він, позивач, особисто, дописав цю суму грошей до розписки.

Суд не може прийняти таке твердження позивача до уваги, оскільки на даній розписці немає ні дати передачі коштів, ні особистого підпису відповідача на підтвердження отриманих коштів.

Таким чином суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача позичених коштів підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягнути кошти отримані ним 23.05.2006 р., 02.07.2007 р. та 03.10.2007 р.

Що стосується тверджень відповідача, що розписки від 03.11.2008 року слід визнати недійсними, оскільки вони вчинені з метою приховати інший правочин, то такі твердження не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та були лише додатковим підтвердженням на отримання відповідачем в минулому позичених коштів.

Що стосується вимоги позивача про повернення відповідачем суми інфляційних витрат та 3% річних за прострочення зобовязання, то суд вважає, що така вимога є передчасною, оскільки така сума заявлена, виходячи із представлених розписок від 03.11.2008 року, а суд прийшов до висновку про необхідність стягнення боргу по розписках від 23.05.2006 р., 02.07.2007 р. та 03.10.2007 р.

Враховуючи вищенаведена суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід задовольнити частково, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Крім того з відповідача підлягає стягненню і сума судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення. сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 169, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 625, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 92000 (девяносто дві тисячі) доларів США, що станом на день ухвалення рішення становить 733240 (сімсот тридцять три тисячі двісті сорок) грн. та 5000 (пять тисяч) Євро, що станом на день ухвалення рішення становить 57950 (пятдесят тисяч девятсот пятдесят) грн., у відшкодування боргу.

У задоволенні решти вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1700 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, сплачені ним при подачі позову до суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_4