Справа № 2-774/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2010 Суддя Балаклійського районного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - Носова Г.С.,

при секретарі - Болбот Т.Ю.,

позивач - не зявився,

представники відповідачів не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Балаклійському районі про перерахунок та виплату підвищення до пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати неправомірними його дії, зобовязати УПФУ в Балаклійському районі зробити перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії інваліду ІІІ групи відповідно до ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 липня 2008 року в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком відповідно, зобовязати відповідача в подальшому нараховувати і виплачувати їх відповідно до змін законодавства.

30 квітня 2010 року ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, просив визнати дії відповідача неправомірними, просив зобовязати УПФУ в Балаклійському районі зробити перерахунок його пенсії відповідно до ст.51,67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме установити додаткову пенсію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЄС 2 категорії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2007 року по 01 липня 2008 року та провести відповідні виплати. Також, просив зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії інваліду ІІІ групи відповідно до ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 02 липня 2008 року в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком відповідно.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що по 01.07.08 року отримував пенсію за віком та додаткову пенсію як учасник ліквідації наслідків на ЧАЄС 2 категорії відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ). Відповідно до ст. 51 Закону № 796-ХІІ за цей період він має право на отримання додаткової пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком виходячи із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком. При цьому пенсія в належному розмірі йому не виплачується, а Пенсійний фонд посилається на постанови КМУ, законодавство, яке в порушення вимог Конституції України використовується відповідачем та порушує його права, гарантовані Конституцією і Законами України, а не на чинне пенсійне законодавство, яке регулює встановлення та виплати пенсії учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС. Згідно ст.50,54 Закону № 796-ХІІ як інвалід ІІІ групи має право на отримання пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% пенсії за віком виходячи із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком. Вважає таку бездіяльність відповідача незаконною, оскільки цим порушено його конституційні права.

У звязку з тим, що пенсія не виплачувалась йому у належному розмірі, в січні 2009 року він звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області із заявою про здійснення йому перерахунку пенсії, в чому йому було відмовлено.

Позивач в судове засідання не зявився, згідно клопотання, викладеного в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, просив розглянути справу за його відсутності, надав заперечення проти позову, згідно якого позовні вимоги не визнав та зазначив наступне.

ОСОБА_1 з 11 липня 2000 року по 31 грудня 2003 року отримував пенсію за віком згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 01 січня 2004 року по 01 липня 2008 року, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та додаткову пенсію як ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 1987 року 2 категорії відповідно до ст.ст. 51, 67 Закону № 796 ХІІ.

З 02 липня 2008 року ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності, але він продовжує отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та додаткову пенсію, згідно ст.ст.49,50 Закону № 796-ХІІ.

Згідно зі статтею 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

На підставі цієї норми Пенсійний фонд призначає та виплачує додаткові пенсії, застосовує норми ПКМУ від 3 січня 2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» (далі Постанова № 1), п.б ч.1 якої встановлює, що виходячи з розміру 19,91 грн. додаткової пенсії, передбаченої Законом № 796-ХІІ, під час призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім пенсій працівникам, передбаченим у частині 3 ст.53 зазначеного Закону) та Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», а також пенсій, передбачених ч.4 ст.54 Закону № 796-ХІІ. Тобто додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, особам 2 категорії, призначається в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком: 19,91*30%.

З 01.01.08 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.07 року № 107 були внесені зміни до Закону № 796-ХІІ, в новій редакції якого ст.ст.50, 51 установлюють, що особам, віднесеним до 1 категорії інвалідам ІІІ групи та учасникам ліквідації 2 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Також, на підставі вищевказаного Закону було визначено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Тобто, починаючи з 1 сiчня 2008 року розмiри пенсiй та додаткових пенсiй встановлюються з урахуванням вищезазначеного Закону.

Рiшенням Конституцiйного Суду України вiд 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституцiйним положення статтi 67 роздiлу 1 пунктів 2-4, 6-8, 10-18, пiдпункту 7 пункту 19, пунктiв 20-22, 24-34, пiдпунктiв 1-6, 8-12, пункту 35, пунктiв 36-100 роздiлу II. Внесення змiн до деяких законодавчих актів України. В тому числі й нові редакції ст.51 на підставі цього Рішення визнані неконституційними.

Постановою Кабiнету Міністрів України вiд 28 травня 2008 р. № 530, яка набрала чинності 22.05.08 року, врегульовано деякi питання соцiального захисту окремих категорiй громадян, зокрема громадян, якi отримують пенсії, вiдповiдно до Закону України «Про статус та соцiальний захист громадян, якi постраждали внаслiдок Чорнобильської катастрофи». Пунктами 4 та 6 зазначеної постанови передбачено щомiсячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю відповідно до Закону № 796-ХІІ громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії та 1 категорії інвалідам ІІІ групи виплачувати у розмірі 15% від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

На підставі постанови Кабiнету Міністрів України вiд 17 червня 2008 р. № 654 «Про пiдвищення пенсiйного забезпечення громадян» постанова № 1 від 03.01.02 року з 01.09.08 року втратила чинність.

Статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсiйне страхування» передбачено, що мiнiмальний розмiр пенсій у розмiрi прожиткового мінімуму для осiб, якi втратили працездатнiсть, застосовуєтъся виключно для визначення розмiрiв пенсiй, призначених виключно з цим Законом.

Крім того, звертав увагу суду, на порушення позивачем трирічного строку позовної давності для звернення з позовом. Позов ОСОБА_1 просив залишити без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильскій АЕС, що підтверджується довідками МСЕК ХАР-07 № 018725 від 13.08.2008 року та ХАР-06 № 001944 від 13.08.2008 року, посвідченням серії А № 126427 від 20.08.2008 року та вкладкою до посвідчення № 640486 С від 20.08.2008 року. ( а.с. 6,13,14 ).

ОСОБА_1 з 11 липня 2000 року по 31 грудня 2003 року отримував пенсію за віком згідно Закону України «Про пенсійне забезпеченн»я, а з 01 січня 2004 року по 01 липня 2008 року, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та додаткову пенсію як ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 1987 року 2 категорії відповідно до ст.ст. 51, 67 Закону № 796 ХІІ.

З 02 липня 2008 року ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності, але він продовжує отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та додаткову пенсію, згідно ст.ст.49,50 Закону № 796-ХІІ.

16.01.2009 року позивач звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі із заявою про здійснення йому перерахунку та виплати державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених статтями 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.9).

26.01.2009 року ОСОБА_2 Пенсійного фонду у Балаклійському районі Харківської області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, вказуючи на відсутність підстав для такого перерахунку та правомірність визначення розміру пенсій (а.с.10-12 ).

Судом встановлено, що пенсія позивачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області призначена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року, де розрахункова величина мінімального розміру пенсії за віком визначена в розмірі 19,91 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06.06.1996 року особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06.06.1996 року пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку зі втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до вищенаведеної статті в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до 1 категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

інвалідам І групи 100 % мінімальної пенсії за віком,

інвалідам ІІ групи 75% мінімальної пенсії за віком,

інвалідам ІІІ групи 50 % мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм для обчислення основної та додаткової пенсії, особам, щодо яких встановлено звязок Чорнобильською катастрофою, визначено мінімальну пенсію за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначається Кабінетом Міністрів України.

Також ст.54 вищезазначеного Закону передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсії провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (після внесення змін Законом України від 17.11.2005 № 3108-IV - відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 05.10.2006 року встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Згідно вимог частини 3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

За змістом абзацу 3 статті 1 цього Закону державні соціальні гарантії це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в Законі «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів соціальних виплат та допомоги.

Тобто мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок пенсій, зазначених в статтях 50, 51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 27.12.2008 року було внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до нової редакції вищезазначеного Закону з 01.01.2008 року вихідним критерієм для розрахунку пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою визначено прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до змін, внесених до ч.3 та 4 ст. 54 Закону передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС по IIІ групі інвалідності - 140 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

Згідно нової редакції ст. 50 цього ж закону встановлено, що о собам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, інвалідам IIІ групи у розмірі - 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 р. від 22.05.2008 року зміни внесені Законом України «Про Державний України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року обчислення додаткової пенсії позивачу повинно було здійснюватись у відсотковому співвідношенні до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 22 травня 2008 року виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Балаклійському районі, відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу державної та додаткової пенсії керувався постановами Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», № 894 від 13.07.2004 року «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи», № 1293 від 27.12.2005 року «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», та № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян»,

Відповідно до ч.4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії відповідач повинен був керуватися ст. 50, 51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і нормами відповідного Закону України про визначення мінімальної пенсії за віком на момент виплати, а не Постановами Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг прав позивача, встановлених законом.

Суд визнає безпідставним посилання відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України. Надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим законом та іншими законами, якими встановлений розмір мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року мінімальний розмір пенсії за віком з 01.01.2007 року встановлено в розмірі 380 грн, з 01.04.2007 року 406 грн., з 01.10.2007 року 411 грн.

Статтею 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року мінімальний розмір пенсії з 01.01.2008 року становив 470 грн., з 01.04.2008 року 481 грн., з 01.07.2008 року 482 грн., з 01.10.2008 року 498 грн.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року мінімальний розмір пенсії з 01.01.2009 року становив 498 грн.

Згідно Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» з 01.11.2009 року становив 573 грн.

Статтею 52 Закону України „Про Державний бюджет України на 2010 рік установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 695 гривень, з 01 квітня 706 гривень.

Тому саме ці розміри мінімальної пенсії за віком відповідач повинен був застосовувати при нарахуванні та виплаті позивачу додаткової пенсії.

Як вбачається із довідки ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області розмір додаткової пенсії, яку отримував позивач з 02 липня 2008 року не відповідає Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, відповідачем було порушено законне право позивача на отримання додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоровю, в належному розмірі.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне прийняти рішення щодо зобовязання відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду у Балаклійському районі здійнити позивачу перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Що стосується періоду, за який необхідно здійснити перерахунок пенсії позивачу, то суд приходить до наступного.

Виходячи з системного аналізу ст. ст. 50, 51 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 3 ч.1 ст. 268 ЦПК України, суд вважає, що на вимоги позивача щодо здійснення перерахунку додаткової пенсії строки позовної давності не поширюються.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, вимоги позивача повинні розглядатися без обмеження строку, за який вони заявлені.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач має право на перерахунок додаткової пенсії відповідно до ст. 51 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 01 липня 2008 року; та на перерахунок додаткової пенсії відповідно до ст.50 Закону України« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 02 липня 2008 року по 25 червня 2010 року.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не може погодитися з розрахунком, проведеним відповідачем щодо обчислення пенсії позивача та з посиланнями відповідача на ст.ст. 50, 51 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з якими порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, як і не може погодитися з тим, що застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суперечить вимогам частини 3 цієї статті, згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 тієї ж статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання пенсії, передбаченої ст.ст. 50, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу пенсії в належному розмірі, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі, по не виконанню вимог ст. 50, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання додаткової пенсії.

Стосовно вимоги позивача провести перерахунок його пенсії відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду ІІІ групи, вона не підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 отримує основній розмір пенсії згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.10, п.13 розділу XV прикінцевих положень якого, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначається одна пенсія за її вибором.

Щодо захисту права позивача на отримання в майбутньому пенсії відповідно до змін діючого законодавства і встановлення нових прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб на день фактичного виконання нарахування виплат суд приходить до висновку, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених прав, свобод і інтересів фізичних або прав і інтересів юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

У звязку з цим, суд вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобов'язання відповідача вчиняти дії в майбутньому у зв'язку з вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій, і тому суд відмовляє у задоволенні зазначеної вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 92, 152 Конституції України, ст.ст. 2, 4,10, 11, 15, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 1 ЦК України, ст.51, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року, ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року, ст. 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 26.12.2007 року, Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 №835-VI, Закон України «Про Державний бюджет на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року №2154-VI суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЄС 2 категорії відповідно до ст.51, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 01 липня 2008 року та додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 02.07.2008 року по 25.06.2010 року.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Балаклійському районі Харківської області вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 додаткової пенсії , як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС 2 категорії відповідно до ст.51, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із розміру 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 01 липня 2008 року та з 02 липня 2008 року по 25 червня 2010 року відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткової пенсії у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком, та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 29.06.2010 року.

СУДДЯ: