Справа №22-ц-4647/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Маслова В.О.,

суддів Семеній Л.І., Білецького О.М.,

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго» та представника позивача ОСОБА_2

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 жовтня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3

до Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго»

про зобовязання укласти договір про користування електричною енергією,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року ОСОБА_3 (громадянка ОСОБА_4) звернулася до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що відповідач, направивши їй за її заявою проект договору про користування електричною енергією від 30 липня 2010 року для укладення, в якому визначив споживчу потужність електроустановок 1,3 кВт, що не відповідає потужності її електроустановок в 15,9 кВт, а також всупереч закону запропонував здійснювати оплату послуг за платіжними документами, а саме, квитанціями. Уточнивши 06.10.2010 року свої вимоги, просила зобовязати відповідача укласти з нею договір про електропостачання в будинок № 1 за адресою перший провулок Кірова у м. Ромни Сумської області згідно з Типовим договором (додаток №1 до Правил користування електричною енергією для населення), вказавши у п.1 потужність електроустановок 5 кВт та надати можливість здійснювати оплату за спожиту електричну енергію за розрахунковою книжкою або електронною карткою.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 жовтня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобовязано ВАТ «Сумиобленерго» укласти з ОСОБА_3 договір про користування електричною енергією в будинку № 1 за адресою перший пров. Кірова у м. Ромни відповідно до Типового договору про користування електричною енергією - додатку № 1 до Правил користування електричною енергією для населення, із зазначенням в п. 1 договору потужності електроустановок споживача 5 кВт.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити в частині задоволених вимог позивача.

Зазначає, що місцевим судом не враховано, що договір з електропостачання від 21 серпня 2009 року № 111013 з попереднім власником ОСОБА_5 не розірваний і виконується, а договір з ОСОБА_3 не укладено. Крім того, позивач із заявою про одержання величини потужності споживчих електроустановок у 5 кВт з наданням технічних характеристик своїх електромереж в порядку абз.3 ст.18 Закону України «Про електроенергетику» та відповідно до Порядку надання вихідних даних для проектування обєктів містобудування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 489, не зверталася.

Представник позивача ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального права, просить рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог змінити.

Зазначає, що місцевим судом незаконно позбавлено позивача права обирати для себе спосіб розрахунку за спожиту електроенергію, який передбачено чинним законодавством. Крім того, судом не враховано, що запроваджена відповідачем програма «Побут» спрямована на обмеження прав позивача та суперечить вимогам п.22 Правил користування електричною енергією для населення.

Заслухавши пояснення представників сторін ОСОБА_6 та ОСОБА_2, кожен з яких підтримав свою скаргу, з мотивів в ній зазначених та заперечив проти задоволення скарги протилежної сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанцій встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 29 грудня 2009 року ОСОБА_5 продав ? частину будинку з надвірними будівлями та спорудами у м. Ромни Сумської області, перший провулок Кірова, буд.№1 на земельній ділянці Роменської міської ради площею 0,0487 га громадянці ОСОБА_4 ОСОБА_3, від імені якої діє ОСОБА_2 (а.с.5-7).

Згідно з довіреністю від 25 вересня 2009 року, дійсною до 25 вересня 2020 року з правом передоручення повноважень іншим особам, ОСОБА_3 уповноважила свого батька ОСОБА_2 проводити розрахунки за вищезазначене нерухоме майно, сплачувати за неї платежі, укладати всі дозволені законом угоди по управлінню та розпорядженню цим майном та інше (а.с. 9).

В липні 2010 року вона звернулася до Роменського районного відділення «Енергозбут» № 1 ВАТ «Сумиобленерго» з заявою про укладення договору про користування електричною енергією та збільшення потужності електроустановок й можливості проводити оплату по абонентській книжці.

Останній, розглянувши зазначену заяву, направив позивачу для укладення проект договору про користування електричною енергією від 30 липня 2010 року та письмову відповідь від 02 серпня 2010 року № 79-06/1786, в якій повідомив, що він не заперечує проти збільшення електричної потужності за умови отримання ним технічних умов на збільшення потужності шляхом звернення із заявою про видачу таких технічних умов та виконання проекту електропостачання (а.с. 8).

Оскільки зазначений договір в передбачений законом строк позивачем не був підписаний, енергопостачальник повторно направив йому для укладення проект договору про користування електричною енергією від 20 вересня 2010 року, який також залишився ним не підписаний.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині надання можливості позивачу здійснювати оплату за користування електричною енергією за розрахунковою книжкою або електронною карткою суд першої інстанції виходив з того, що у наданих позивачу проектах договорів зазначено порядок оплати послуг з електропостачання через платіжні документи квитанції, який повністю відповідає вимогам п.22 Правил користування електричною енергією для населення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду у цій частині, оскільки запроваджений та існуючий порядок розрахунку споживачів за електроенергію не змінює та не погіршує умови та якість надання послуг, є спрощеним та відповідає вимогам Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 з приводу невідповідності положень програми «Побут» нормам чинного законодавства, які спрямовані на обмеження реалізації прав позивача, є необґрунтованими та колегією суддів до уваги не приймаються.

Частково задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що п.1 Типового договору, який є Додатком №1 до Правил користування електричною енергією для населення, передбачено, що сторони мають визначити ту величину потужності електроустановок, яка потрібна споживачу електроенергії, однак ні цим договором, ні Правилами не передбачено отримання споживачем технічних умов на збільшення такої потужності.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погодиться не може з таких підстав.

Згідно з п.4 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, у договорі обов'язково зазначається величина потужності, яка визначається, виходячи з потужності наявних у споживача струмоприймачів. При цьому загальна потужність не може бути вищою за потужність, передбачену технічними умовами чи технічними характеристиками електромережі споживача. Споживач може внести пропозиції щодо зміни зазначеної у договорі величини електричної потужності. У разі відмови енергопостачальник надає споживачеві обґрунтовану письмову відповідь.

З п.2 цих Правил вбачається, що технічні умови це документ, що видається споживачу енергопостачальником і містить перелік технічних вимог, які необхідно виконати для приєднання електроустановок нового споживача до електромережі, реконструкції діючих електроустановок споживача або зміни категорії надійності електропостачання споживача.

З п.1 проектів договорів про користування електричною енергією від 30 липня та 20 вересня 2010 року вбачається, що потужність електроустановок визначена у розмірі 1,3 кВт (а.с. 10,17), тобто для споживача визначена дозволена максимальна величина потужності відповідно до технічної характеристики його електромережі.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України Про електроенергетику у разі, якщо для створення можливості електропостачання, необхідно здійснити будівництво (реконструкцію) мереж (об'єктів), які повинні бути невід'ємною частиною вже існуючих мереж (об'єктів), будівництво може провадитися згідно з технічними умовами, виданими підприємствами електроенергетики, за рахунок або силами замовників (власників) та користувачів зазначених об'єктів з подальшою передачею їх на баланс підприємств електроенергетики і відшкодуванням витрат на їх будівництво у розмірі та у порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається та представником позивачки не заперечується, що із заявою про видачу технічних умов на збільшення потужності позивач не звертався і технічних умов на збільшення потужності не отримував.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Проте, всупереч цим вимогам позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність технічної можливості підключення струмоприймачів потужністю 5 кВт до електромережі ВАТ «Сумиобленерго», чим не довів, що зазначена ним величина потужності електроустановок 5 кВт не перевищує передбачену технічними умовами чи технічними характеристиками його електромережі потужність.

Крім того, відповідно до п.1 договору про користування електричною енергією від 31 серпня 2009 року №1110013, укладеного між ВАТ «Сумиобленерго» та ОСОБА_5 строком на три роки, енергопостачальник зобовязаний постачати споживачу електричну енергію відповідно до потужності 1,3 кВт. Договір на момент розгляду справи є дійсним, а намірів на його розірвання сторони не виявляли.

Проте місцевим судом цього не враховано та зобовязано укласти інший договір з новим власником будинку ОСОБА_3 у той час, коли діє та виконується договір між відповідачем та ОСОБА_2 попереднім власником будинку.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для зобовязання відповідача укласти з позивачем договір та визначити у ньому величину потужності електроустановок споживача 5 кВт.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про зобовязання відповідача укласти з ОСОБА_3 договір про користування електричною енергією в будинку № 1 за адресою: перший пров. Кірова у м. Ромни відповідно до Типового договору про користування електричною енергією додатку № 1 до Правил користування електричною енергією для населення, із зазначенням в п. 1 договору потужності електроустановок споживача 5 кВт не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення в цій частині та ухвалення нового про відмову у задоволенні цих вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають перерозподілу.

Оскільки апеляційну скаргу відповідача задоволено повністю, йому слід компенсувати за рахунок позивачки 8,50 грн. судового збору та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в апеляційному суді.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго» задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 жовтня 2010 року в частині зобовязання Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго»укласти з ОСОБА_3 договір про користування електричною енергією в будинку № 1 за адресою: перший пров. Кірова у м. Ромни відповідно до Типового договору про користування електричною енергією - додатку №1 до Правил користування електричною енергією для населення, із зазначенням в п. 1 договору потужності електроустановок споживача 5 кВт, скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго» 8,50 грн. судового збору та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в апеляційному суді.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді