АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
категорія- відшкодування шкоди
Головуючий 1 інст,- ОСОБА_1
Доповідач - Карімова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного Харківської області в складі: головуючого Карімової Л.В.

суддів Ізмайлової Г.Н.,

ОСОБА_2 при секретарі Коршун І.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за іеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі його представника іенка ОСОБА_4 на рішення Борівського районного суду Харківської шасті від 25 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 злодимира ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої пкодженням здоровя,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року ОСОБА_5 звернулася до суду в порядку вимог ст.ст. 1166, 67 ЦК України з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та зральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя.

Посилалася на те, що 19.07.2010 року біля села Бахтин Борівського району арківської області вона разом з ОСОБА_6 та малолітньою дочкою випасала череду >рів жителів цього села. Під час випасу худоби корова, яка належить ОСОБА_3, тала на неї, у звязку з чим їй було пошкоджено ногу. На лікування нею було [трачено 120 грн.80 коп. та 72 грн. для заправки бензином автомобілю, який вона іймала для поїздки в лікарню.

Просила стягнути з відповідача як власника корови, яку він не вивив з череди, та )винен нести відповідальність через свою бездіяльність, матеріальну шкоду в сумі >2грн.80 коп., моральну шкоду в сумі 3000 грн. та понесені нею судові витрати по сплаті дового збору в сумі 51 грн., витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду ірави в суді в сумі 120 грн. та за надання правової допомоги в сумі 250 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_7 проти позову перечував, посилаючись на недоведеність вини відповідача в спричиненні шкоди ізивачці.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 25 серпня 2010 іку позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково: на її користь з ОСОБА_3 ягнуто майнову шкоду в сумі 192 грн. 80 коп. та судові витрати в сумі 421 грн.

В задоволенні позову про стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_7 юсить скасувати вказане рішення районного суду в частині присудження стягнення з оповідача на користь позивача майнової шкоди у розмірі 192 грн. 80 коп. та ухвалити >ве рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, доведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушенням вимог цивільного еону.

Вважає не встановленими обставини події спричинення шкоди здоровю ОСОБА_8 коровою відповідача, а також, що обставини спричинення шкоди ОСОБА_5 иволаповим В.М. через його бездіяльність щодо убезпечення випасу корови на 'альнодоступному пасовищі є недоведеними, оскільки в діях відповідача не було ні міру, ні необережності щодо спричинення шкоди позивачці.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що скарга підлягає ятковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.І ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в їляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення ту першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді зшої інстанції.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, керувався вимогами ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, однак виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 4. як власник корови, яку суд вважає джерелом підвищеної небезпеки, відповідно до VIог ст. 1187 ЦК України повинен нести відповідальність за шкоду, що заподіяна іобою позивачці.

Між тим судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої танції у повному обсязі, оскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та логах закону.

Із змісту ст. 1187 ЦК України випливає, що всі домашні тварини, хоча б вони і юділи непокірним норовом, не можуть бути віднесені до джерела підвищеної >езпеки. Тому посилання суду першої інстанції на наявність відповідальності ОСОБА_9 за шкоду, що заподіяна худобою позивачці, на підставі вимог ст. 1187 ЦК раїни, не ґрунтується на законі.

Крім того суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_5 просила стягнути криволапова В.М. матеріальну шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України у звязку з діяльністю останнього щодо не виведення корови з череди.

Такі вимоги ОСОБА_5 підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України вина відповідача ОСОБА_3 припускається (презумпція їй) і обовязок доведення відсутності цієї вини покладається на нього.

Як вбачається з матеріалів справи факт нападу корови, що належить Криво- :ову В.М., на ОСОБА_5 під час випасання худоби 19.07.2010 р. підтверджується лідженими судом першої інстанції доказами: поясненнями свідка ОСОБА_6, витягом тротоколу №2 засідання адміністративної комісії Гороховатської сільської ради іівського району Харківської області від 21.07.2010 р., згідно якого ОСОБА_3 оспорював зазначений факт та довів присутнім, що виведе корову зі стада і не буде аняти та підкреслив, що відшкодує потерпілій ті збитки, що призначить суд. При му адміністративною комісією вирішено рекомендувати ОСОБА_3 вивести ову з череди корів приватного сектору села Бахтин і випасати її самостійно або мати на привязі (а.с. 10-11).

Зазначене рішення адміністративної комісії ОСОБА_3 не оскаржено.

Таким чином судова колегія вважає, що вина відповідача ОСОБА_3 у >мі необережності щодо не убезпечення випасу на загальнодоступному пасовищі його ови, яка напала на позивачку, мала місце, а відповідачем не доведено факту ;утності його вини в цьому.

За таких обставин посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не встановлені гавини події спричинення шкоди здоровю ОСОБА_5 коровою відповідача, а також оведеність його вини в цьому є безпідставними.

Спричинення ОСОБА_5 пошкодження здоровю нападом корови відповідача та витрат, понесених позивачкою на лікування в сумі 120 грн. 80 коп., підтверджується довідками лікарні (а.с. 12) та товарними чеками на придбання лікарських засобів (а.с. 13- 17).

Між тим судова колегія вважає недоведеними ОСОБА_5 вимог щодо стягнення на її користь 72 грн., сплачених за фіскальним чеком за придбання бензину марки А-92(а.с. 17), оскільки наявність тільки цього чеку без наявності інших доказів, які відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України свідчили б про те, що такі витрати понесла саме позивачка для поїздки у лікувальний заклад, не є підставою для стягнення цієї суми з відповідача.

За таких обставин судова колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 на підставі ст. 1166 ЦК України матеріальної шкоди в сумі 120 грн.80 коп. доведені і підлягають задоволенню, а у стягненні витрат в сумі 72 грн. слід відмовити за недоведеністю.

У звязку з цим рішення Борівського районного суду Харківської області від 25 серпня 2010 року підлягає зміні в оскаржуваній частини.

В іншій частині рішення районного суду апеляційним судом не переглядається відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.З ч.І ст. 307, ст.ст.309,313,314,316,317,319 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 25 серпня 2010 року змінити, зменшивши стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 майнової шкоди з 192 (сто девяносто дві) грн.. 80 коп. до 120 (сто двадцять) грн. 80 коп.

В іншій частині рішення районного суду апеляційним судом не переглядалося.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді