Апеляційний суд Чернігівської області
Справа 22ц-2459 /2010р. Головуючий у 1 інстанції Діденко О.П.
Доповідач: Демченко Л.М.
Категорія - цивільна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2010 року АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді: Демченко Л.М.,

суддів: Скрипки А.А., Редьки А.Г.,

при секретарі: Пільгуй Н.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 квітня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради, треті особи - комунальне підприємство "Служба Єдиного замовника", виконавчий комітет Ніжинської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 квітня 2010 року, яким у задоволенні позову відмовлено, скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1, зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що вирішуючи спір про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до житла наймача суд повинен був з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при її вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було приміщення постійним їх місцем проживання чи вели вони з наймачем спільне господарство і таке інше. Проте, відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Апелянт зазначає, що вона є опікуном недієздатної ОСОБА_5, з якою проживає в квартирі №39 будинку 116 корп.6 по вул. Об"їжджій в м. Ніжині, з 1996 року, як член сім'ї, веде з нею спільне господарство, тому вважає, що суд повинен був визнати за нею право користування спірним житловим приміщенням, відповідно до вимог ст.ст. 64,65 ЖК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу виконавчий комітет Ніжинської міської ради просить апеляційну Скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ніжинського міськрайонного суду від 21 квітня 2010 року залишити без змін.

В засіданні апеляційного суду позивачка та її представник підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача та третьої особи просили апеляційну скаргу відхилити, рішення місцевого суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 271 від 21.07.2000 року(а.с.37) позивач ОСОБА_1 призначена піклувальником над ОСОБА_6 та ОСОБА_5, рішенням Ніжинського міського суду від 02.02.2001 року за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_5 визнана недієздатною(а.с.38), а рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 19.04.2001 року № 217 за заявою ОСОБА_1 остання призначена опікуном над недієздатною ОСОБА_5 та над її майном. (а.с.39).

Відповідно до довідок КП "Служба єдиного замовника" від 22.02.2010 року(а.с.9) та від 02.03.2010 року №302 (а.с.18), від 18.03.2010 року(а.с^4) квартиронаймачем та єдиним зареєстрованим у ній жильцем квартири №39 будинку 116 корп.6 по вул. Обїжджій в м. Ніжині Чернігівської області є ОСОБА_5.

Позивачка ОСОБА_1 вселилася до спірної квартири як особа, яка була піклувальником над ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і на даний час проживає в цій квартирі, оскільки є опікуном над недієздатною ОСОБА_5 та має обов'язок по здійсненню своїх опікунських повноважень.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання за ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 вселилась у квартиру, як тимчасовий жилець, відповідно до ст.98 ЖК України, з метою здійснення догляду за ОСОБА_5 та ОСОБА_6, і в даний час проживає у квартирі

на правах опікуна, тому відповідно до ст.99 ЖК України самостійного права на займане жиле приміщення не набуває, незалежно від тривалості проживання.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки, позивачкою не надано доказів, якими б підтверджувалось, що вона вселилась в квартиру №39 будинку 116 корп.6 по вул. Обїжджій в м. Ніжині Чернігівської області, та проживає в ній, як член сім'ї наймача, веде з ним спільне господарство, тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо недоведеності позивачкою тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Факт проживання ОСОБА_1 у квартирі №39 будинку 116 корп.6 по вул. Обїжджій в м. Ніжині, та її добросовісне виконання своїх обов'язків, як опікуна, не дає підстав вважати її членом однієї сім'ї з підопічною, та такою, що веде з нею спільне господарство; і не може бути визнано судом підставою для визнання права користування жилим приміщенням.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду та не дають підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 квітня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий: Судді: