Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано- Франківської області в складі:

головуючої Стефанів Н.С.

суддів Девляшевського В.А., Мелінишин Г.П.

секретаря Довжинської Н.Б.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі (далі - УПФ) про стягнення підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни, за апеляційною скаргою УПФ на рішення Тисменицького районного суду від 15 квітня 2010 року, -

встановив:

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до УПФ про стягнення підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни.

Рішенням Тисменицького районного суду від 15 квітня 2010 року позов задоволено частково. Зобов'язано УПФ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком як дитині війни відповідно до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року у сумі 710 грн. 93 коп; за період з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року та виплатити йому недонараховану суму за вказаний період у розмірі 715 грн. 26 коп; за період з 01 січня 2009 року до 31 грудня 2009 року та виплатити йому не донараховану І суму за вказаний період у розмірі 1240 грн. 20 коп. У решті позову відмовлено.

На вказану постанову УПФ подало апеляційну скаргу, мотивувавши свої вимоги тим, законодавством на той час не було прийнято жодного нормативного акту на виконання вказаних вимог Закону, не визначено на законодавчому рівні, які органи повинні виплачувати підвищення пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислювати вказаний розмір.

Також зазначає, що законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст.. 6 Закону, так

Справа №22-ц-1370/2010 р. Головуючий у 1 інстанції Гургула В.Б.

Категорія 57 Суддя-доповідач ОСОБА_2

як ст.. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком, за наявності достатнього страхового стажу визначеного законом, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Вважає, що судом неправомірно було проведено розрахунок суми заборгованості, оскільки суд не є органом з призначення та виплати пенсії, тому не може визначити розмір і, вирішуючи спір про право, підстав та доказів для вирахування суми недоплати в суду немає.

Просить скасувати вказане рішення та прийняти рішення про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши судцю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відноситься до категорії осіб «діти війни» (а.с. 6).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» призупинено на 2007 рік.

Статтею 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

9 липня 2007 року Рішенням Конституційного суду України N 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України, п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни (крім тих, на яких

поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Також встановлено, що підвищення в такому розмірі виплачується позивачу в повному обсязі.

Положення п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» були визнані такими, що не відповідають Конституції України, згідно з Рішенням Конституційного суду України № Ю-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже в період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року відповідач був зобов'язаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції закону, яка діяла до 01 січня 2006 року.

Доводи апелянта про неврегульованість механізму реалізації положень ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема, не визначення поняття «мінімальна пенсія за віком», не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Обчислення підвищення до пенсії, виходячи з розміру, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року, є порушенням засад пріоритету законів над підзаконними актами, а тому розрахунок такого підвищення повинен здійснюватися з розміру, встановленого ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Станом на 09 липня 2007 року розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст.. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування», і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-ХІУ, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за

віком, який визначений ст.. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду від 15 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуюча Н.С. Стефанів

Судді В.А. Девляшевський

ОСОБА_3