Справа №22-ц-38 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Шев чен ка В. А.,

суддів - Семеній Л.І., Білецького О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, прокурора Зарічного району м. Суми

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2009 року

у справі за позовом прокурора Зарічного району м. Суми в інтересах Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

встановила:

У травні 2008 року прокурор Зарічного району м. Суми звернувся до суду з позовною заявою в інтересах Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (УДППЗ «Укрпошта») до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди. Він посилався на те, що Василенко., Л.І., обіймаючи посаду директора Сумської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», двічі незаконно звільнив начальника Роменського вузла поштового звязку ОСОБА_3, про що свідчать рішення судів, якими останнього поновлено на роботі та стягнуто з УДППЗ «Укрпошта» на його користь 4731 грн. 15 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 100 грн. на відшкодування моральної шкоди, 1400 грн. витрат на правову допомогу, а також стягнуто 59 грн. 50 коп. судового збору та 7 грн.50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього 6298 грн. 15 коп. та за другим поновленням стягнуто 8335,98 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 1000 ігри, моральної шкоди, 5000 грн. витрат на правову допомогу, 59 грн. 50 коп. судового збору, 7 грн.50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього 14402 грн.98 коп. Враховуючи те, що ОСОБА_3 було виплачено не 4731 грн. 15 коп., а 6163 грн. 50 коп. за час вимушеного прогулу, то загальна сума шкоди складає 22133 грн. 48 коп. Зазначену суму він просив стягнути з відповідача на користь УДППЗ «Укрпошта» та поновити строк звернення до суду за вирішенням спору в частині відшкодування, заподіяної підприємству шкоди за пертим незаконним звільненням працівника. В подальшому прокурор збільшив розмір позовних вимог та зазначив, що УДППЗ «Укрпошта» додатково понесло з вини відповідача витрати на проведення обовязкових відрахувань з присуджених коштів у сумі 5389 грн. 12 коп., а тому просив стягнути з відповідача на користь УДППЗ «Укрпошта» 27552 грн.83 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 жовтня 2009 року позов прокурора Зарічного району м. Суми в інтересах УДППЗ «Укрпошта» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь УДППЗ «Укрпошта» 8335 грн.98 коп. матеріальної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за пропуском строку звернення та іеобґрунтованістю. '

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального га процесуального права, неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення змінити, зменшивши розмір стягнутої з нього на користь

позивача матеріальної шкоди з 8335,98 гри. до 3101,76 гри., врахувавши його майновий стан, а в іншій частині рішення залишити без змін. Вказує, що при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, суд першої інстанції, крім прямої дійсної шкоди, не врахував ступінь його вини і ту конкретну обставину, за якої шкоду було завдано.

В апеляційній скарзі прокурор Зарічного району м. Суми, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість рішення, просить змінити рішення тц стягнути з ОСОБА_2 шкоду, заподіяну підприємству незаконним звільненням ОСОБА_3 та понесені в звязку з цим витрати, у сумі 27552 грн. 83 коп. на користь УДППЗ «Укрпошта».

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5, висновок прокурора Краснобрижі М.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна шкода, яка була заподіяна підприємству з вини ОСОБА_2 в результаті першого незаконного звільнення працівника задоволенню не підлягає, так як прокурор пропустив строк звернення до суду за вирішенням спору і відсутні підстави для його поновлення. Оскільки відповідач вдруге незаконно звільнив ОСОБА_3 з роботи, тому він, як посадова особа, яка несе повну матеріальну відповідальність відповідно до ст.237 КЗпП, зобовязаний відшкодувати підприємству заподіяну оплатою працівнику вимушеного прогулу у сумі 8335,98 грн. Відшкодування інших сум, які були понесені підприємством в звязку з поновленням незаконно звільненого працівника на роботі, вважав, що чинним законодавством не передбачено.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2, обіймаючи з 04 липня 2005 року по 04 липня 2006 року посаду директора Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта», двічі незаконно звільнив начальника Роменського вузла поштового звязку Г река М.М.

Перший раз він звільнив його своїм наказом № 29-к від 16 квітня 2006 року за п.З ст.40 КЗпП.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2006 року, яке було переглянуте апеляційним судом і залишене без змін, поновлено ОСОБА_3 на попередній роботі та стягнуто на його користь з УДППЗ «Укрпошта» 4731 грн. 15 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 100 гри. на відшкодування моральної шкоди, 1400 грн. витрат на правову допомогу, 59 грн. 50 коп. судового збору та 7 грн.50 коп. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи, всього 6298 грн. 15 коп.

Це рішення суду, що набрало законної сили 22 серпня 2006 року, виконане, і Сумська дирекція УДППЗ «Укрпошта» в серпні 2006 року виплатила поновленому на роботі працівнику 6163 грн.50 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та сплатила відповідним фондам нарахування по обовязкових зборах та платежах у сумі 2330 грн. 64 коп., а в листопаді 2006 року виплатила ОСОБА_3 в повному обсязі витрати на правову допомогу та на відшкодування моральної шкоди.

Своїм наказом від 30 листопада 2006 року №134-к ОСОБА_2 вдруге звільнив з займаної посади ОСОБА_3 з тих же підстав.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2007 року вказаний наказ визнано незаконним, а ОСОБА_3 звільненим за п.1 ст.40 КЗпП та стягнуто на його користь з УДППЗ «Укрпошта» 8335 грн.98 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 1000 грн. моральної шкоди, 5000 грн. витрат на правову допомогу, 59 грн.50 коп. судового збору, 7 грн.50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Це рішення було переглянуте 28 серпня 2007 року апеляційним судом і залишене в цій частині без змін.

У вересні 2007 року Сумська дирекція УДППЗ «Укрпошта» виплатила ОСОБА_3 в повному обсязі присуджені витрати на правову допомогу і на відшкодування моральної шкоди та середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також сплатила відповідним фондам нарахування по обовязкових зборах та платежах у сумі 3058 грн.48 коп.

Звертаючись з вказаним позовом, прокурор просив поновити строк звернення до суду за вирішенням спору в частині відшкодування відповідачем заподіяної підприємству шкоди за першим незаконним звільненням працівника, посилаючись на те, що відповідач, який працював до середини грудня 2006 року керівником, знав про прийняте судом рішення, але був зацікавлений в тому, щоб з нього не стягувалися кошти на відшкодування заподіяної підприємству шкоди, не повідомив його, а про заподіяну шкоду йому стало відомо в ході проведеної в травні 2008 року перевірки звернення керівника Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» з відповідною заявою.

Відмовляючи в поновленні цього строку суд першої інстанції не вбачав підстав для його поновлення.

Проте, з таким висновком неможливо погодитись, оскільки зазначені прокурором доводи та надані на їх підтвердження докази, вказують на поважність причин пропуску цього строку, що відповідно до ст.234 КЗпП є підставою для його поновлення.

За таких обставин, загальний розмір матеріальної шкоди, яка заподіяна підприємству відповідачем в результаті поновлення на роботу двічі незаконно звільненого працівника, становить 27552 грн. 83 коп.

Відповідно до п.8 ч.І ст. 134, ст.237 КЗпП України службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству.

Суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обовязок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обовязок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону, або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Таким чином, у відповідності до вказаних вимог трудового законодавства, ОСОБА_2 зобовязаний покрити в повному розмірі шкоду, заподіяну підприємству у звязку з оплатою ОСОБА_3 часу вимушеного прогулу у сумі 13067 грн.13 коп. (4731,15 грн.+ 8335,98 грн.).

Згідно з ч.2 ст. 133 КЗпП України обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також працівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами.

За таких обставин, решта матеріальної шкоди у сумі 14485 грн. 70 коп., заподіяної підприємству зайвими виплатами в звязку з поновленням на роботі двічі незаконно звільненого працівника з вини відповідача, підлягають відшкодуванню ним в межах свого середнього заробітку, тобто 3551 грн. 68 коп.

Виходячи з наведеного, загальний розмір відшкодування становить 16618 грн. 81 коп.

Відповідно до ч.2 ст.137 КЗпП України суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою.

У відповідності до вимог цієї статті колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування, врахувавши при цьому ступінь вини ОСОБА_2, обставини, за яких було заподіяно шкоду, його майновий стан, оскільки він ніде не працює, є пенсіонером та отримує щомісячно пенсію в розмірі 2165,24 грн., має незадовільний стан здоровя, що потребує додаткових матеріальних витрат, та визначити його у сумі 6000 грн.

Оскільки суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, у звязку з чим дійшов до висновків, які не відповідають фактичним обставинам та не застосував закон, який підлягав застосуванню, тому ухвалене рішення не можна визнати законним й обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.п.1,3,4 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до 4.5 ст.88 ЦПК України підлягають перерозподілу судові виїрати. Так як рішення, яким задоволено позов на 22 відсотки, ухвалене на користь прокурора, який звільнений від сплати судових витрат, тому з відповідача слід стягнути в доход держави 60 грн. (22 % від 275,53 грн.) судового збору та 26 грн. 40 коп. (22% від 120 грн.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ЗОЗ, п.2 ч.І ст.307, п.п.1,3,4 ч.І ст.309, ст.313,ч.2 ст.314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, прокурора Зарічного району м. Суми задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 жовтня 2009 року скасувати та ухвалити

нове.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта». 6000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 60 грн. судового збору та 26 грн. 40 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді першої інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -