АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4070/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Болтунової Л.М.,

суддів: Романюк М.М., Козлова С.П.,

при секретарі: Керімовій Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду в Межівському районі Дніпропетровської області на постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду в Межівському районі Дніпропетровської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни», -

В С Т А Н О В И Л А:

Посилаючись на незаконність дій відповідача щодо виплати їй, як дитині війни, пенсії відповідно до вимог Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивачка в січні 2010 року звернулася до суду з позовом, в якому просила суд відновити строк для звернення з ним до суду, визнати протиправною відмову відповідача щодо виплати їй щомісячної соціальної допомоги, зобовязати його нарахувати на її користь недоплачену їй, як дитині війни, соціальну допомогу за 2006 листопад 2009 роки і здійснювати її нарахування у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком у відповідності зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2010 року визнана протиправною відмова Управління пенсійного фонду в Межівському районі Дніпропетровської області щодо виплати позивачці щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та Управління пенсійного фонду в Межівському районі Дніпропетровської області зобовязано нарахувати позивачці недоплачену як «дитині війни» щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком за період з 09 грудня 2008 року по 09 грудня 2009 року, а в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись на порушення норм матеріального права Управління пенсійного фонду в Межівському районі Дніпропетровської області просить скасувати постанову суду та в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування постанови суду з наступних підстав.

Як правильно встановлено судом, позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду в Межівському районі Дніпропетровської області, де отримує пенсію за віком, та відповідно до абз.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-1У має статус дитини війни, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та іншими матеріалами справи (а. с. 6-8).

Згідно ст.6 Закону № 2195-1У дітям війни пенсії підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Така редакція цієї стаття набула чинності з 01.01.2006 року.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-1У мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, відповідно до положень вище зазначених законів пенсія позивачки за віком повинна виплачуватись із збільшенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, що відповідач не виконує.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в такій редакції: « Дітям війни ( крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ) до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним із законів»

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема, положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Зазначене рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, крім того, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Статтею 22 Конституції України гарантуються конституційні права і свободи і вони не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч.2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

У 2009 році зміст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» - не змінювався, на 2009 рік була чинна ця стаття в її редакції, яка набула чинності з 01.01.2006 року, тобто пенсії дітям війни підвищуються на 30%.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню в межах однорічного строку позовної давності, тобто в частині визнання протиправною відмови відповідача щодо виплати позивачці щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та зобовязання відповідача нарахувати позивачці недоплачену як «дитині війни» щомісячну соціальну допомогу у такому розмірі за період з 09 грудня 2008 року по 09 грудня 2009 року у відповідності зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги про неможливість застосування ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при визначенні розміру мінімальної пенсії за віком, з якої має обчислюватись зазначене підвищення пенсії позивачці, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено. Наведені в скарзі доводи фактично зводяться до одностороннього тлумачення лише на свою користь норм права, регулюючого спірні правовідносини.

Положення статті 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", якою передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, та на яку посилається відповідач у своїй скарзі, обґрунтовуючи свою бездіяльність щодо непідвищення пенсії тим, що кошти до Пенсійного фонду України з державного бюджету не надходили, не можна взяти до уваги з наступних підстав.

Статтею 88 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" установлено, що в разі недостатності виділених із державного бюджету України коштів за бюджетними програмами, пов'язаними з розмежуванням джерел виплати пенсій між державним бюджетом України та Пенсійним фондом України, пенсії, визначені законодавством для відповідних категорій громадян, виплачуються у повному обсязі за рахунок власних надходжень Пенсійного фонду України. Тобто цією нормою по-іншому врегульовано питання щодо фінансування забезпечення такої гарантії, як підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. І оскільки ця норма прийнята пізніше, то вона має пріоритет над нормою, закладеною у статті 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеного підвищення до пенсії позивачці також не є підставою для невиконання Пенсійним фондом України своїх зобов'язань, встановлених статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування чи змін не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду в Межівському районі Дніпропетровської області відхилити.

Постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді: