Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 2-629/2010
Провадження по справі б/н
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2010 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Бичківської К.Г.

при секретарі Гельвейчук І.А.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лугини

справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до Кремненської сільської ради про визнання права власності на спадщину у порядку спадкоємства за законом,

У С Т А Н О В И В :

22.07.2010 року позивачка звернулася в суд з позовною заявою до Кремненської сільської ради про визнання права власності на спадщину у порядку спадкоємства за законом, мотивуючи це тим, що в 1924 р. дід ОСОБА_3 ОСОБА_4 побудував житловий будинок за адресою: вул. Шевченка, б. 23, с. Кремне, Лугинського району. В зазначеному будинку проживали ОСОБА_4 із дружиною ОСОБА_5, а також ОСОБА_6 з дружиною ОСОБА_7 і сином ОСОБА_3

14.07.1995 року померла ОСОБА_7, а ОСОБА_6 виїхав на постійне місце проживання в Київську область. ОСОБА_3 залишився проживати разом з дідусем і бабусею в їхньому будинку.

21.11.1997 року помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на вказаний житловий будинок, яку фактично прийняла його дружина ОСОБА_5, але не оформила своїх спадкових прав. 29.12.2003 р. ОСОБА_5 також померла.

З дня її смерті відкрилась спадщина за законом, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями № 23 по вулиці Шевченка в с. Кремне, Лугинського району, Житомирської області.

Рішенням виконкому Кремненської сільської ради від 25.07.1995 р. ОСОБА_1 визнано опікуном ОСОБА_3.

Позивачка вважає, що ОСОБА_3 прийняв спадщину, так як проживав у спадковому будинку на момент смерті спадкодавця. ОСОБА_3 подав відповідну заяву до Лугинської державної нотаріальної контори, але йому відмовили у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначений будинок.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що вона відмовилася від спадщини і просить визнати за ОСОБА_3 право власності на спадковий будинок, так як він проживав із бабусею на момент її смерті і фактично прийняв спадщину.

Представник Кремненської сільської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що ОСОБА_3 дійсно проживав разом з дідусем і бабусею до їх смерті.

Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 після загибелі матері проживав з дідом і бабою в їхньому будинку до смерті ОСОБА_4, а потім продовжував проживати з ОСОБА_5 до її смерті.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являються дідусем і бабусею ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження його матері ОСОБА_7 серії І-АВ № 352869 від 05.07.1971 р., свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-КЕ № 314642 від 28.09.1991 р., свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії ІІІ-ТП № 445665 від 29.09.1993 р.

Згідно свідоцтва про смерть І-ТП № 028722 від 15.07.1995 р., ОСОБА_7 померла 14.07.1995 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії І-ТП № 138993 від 05.02.2010 р. та серії І-ТП № 231377 від 01.01.2004 р.

Відповідно до рішення виконкому Кремненської сільської ради № 12 від 25.07.1995 р., ОСОБА_1 являється опікуном ОСОБА_3

Довідкою Кремненської сільської ради № 61 від 23.02.2010 р., та копією технічного паспорту стверджується, що житловий будинок № 23, який знаходиться по вулиці Шевченка в с. Кремне, Лугинського району, Житомирської області належить покійному ОСОБА_4, а ОСОБА_5 прийняла спадщину після його смерті, оскільки проживала та вела спільне господарство з чоловіком на день його смерті.

Відповідно до довідки Кремненської сільської ради № 194 від 23.02.2010 р., ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті бабусі, так як проживав з нею до дня її смерті.

ОСОБА_3 являється спадкоємцем за законом ОСОБА_5, однак нотаріальна контора відмовляє йому у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначений будинок з надвірними будівлями, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 27 від 23.02.2010 р.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадщина вважалася прийнятою за умови, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Так як ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, оскільки проживав з дідусем і бабусею на день їх смерті, то суд вважає, що він прийняв спадщину.

В даний час виникла необхідність оформлення спадщини на імя ОСОБА_3, так як це має для нього юридичне значення, але зробити цього він не в змозі, оскільки нотаріальна контора відмовляє йому у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у звязку з тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок, тому необхідно визнати за ОСОБА_3 право власності на зазначений житловий будинок в судовому порядку.

У звязку з тим, що позивачем не надані докази того, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині визнання права власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 549 ЦК України (1963 року), ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини за законом, що належить померлій 29.12.2003 року ОСОБА_5, у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями № 23 по вулиці Шевченка в с. Кремне, Лугинського району, Житомирської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями № 23 по вулиці Шевченка в с. Кремне, Лугинського району, Житомирської області.

В решті частини позову відмовити.

Апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області на рішення суду подається через Лугинський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя К. Г. Бичківська