Справа № 2-259/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 грудня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Баєвої О.І.

при секретарі - Харечка І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третіх осіб Шевченківського відділу ДВС ЛМУЮ, ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника та звернення стягнення на частку, -

установив:

02.06.201 Ороку позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити частки в розмірі 1/2 у майні боржника ОСОБА_2, саме у квартирі №24 на вул. Варшавській,66 у м. Львові, яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачу та його дружині ОСОБА_3 та змінити спосіб та порядок виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 1 квітня 2010 року звернувши стягнення на 1/2 частку вищевказаної квартири. В обґрунтування своїх вимог зазначали про те, що 08.05.2008року Шевченківським районним судом м. Львова було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на її користь заборгованість по договорам позики в розмірі 155489,60грн. 1 квітня 2010 року Апеляційним судом Львівської області дане рішення було змінено та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 153118,67грн. Шевченківським районним судом м. Львова було видано виконавчий лист по даній справі, згідно якого у Шевченківському відділі ДВС ЛМУЮ було відкрито виконавче провадження.

З метою забезпечення позову, під час провадження цивільної справи за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу Шевченківським районним судом м. Львова було накладено арешт на квартиру №24 на вул. Варшавській,66 у м. Львові. Дана квартира належить на праві приватної власності дружину боржника - ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу і як у спільному майні подружжя 1/2 частина квартири належить боржнику, оскільки така була придбана під час його перебування у шлюбі. Арешт з Уі квартири №24 на вул. Варшавській,66 у м. Львові, належить на праві приватної власності ОСОБА_3, після вступу рішення в законну силу не було знято. Однак звернути на цю частку стягнення не видається можливим, оскільки право власності зареєстроване на імя дружини боржника. Оскільки виявленого у боржника по виконавчому провадженні майна не достатньо для покриття боргу, а у добровільному порядку боржник не виконує рішення суду від 1 квітня 2010 року вона змушена звернутись до суду з позовом про визнання частки майна боржника та звернення стягнення на частку.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, давши пояснення, аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте вручення, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 1 квітня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 153118,67грн. боргу.

Квартира №24 на вул. Варшавській,66 у м. Львові була придбана ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу від 23.04.2002року.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, що свідчить про існування між ними спору щодо вищевказаної квартири, а відтак про те, що майно є спільною сумісною власністю.

У відповідності до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, кожному із співвласників належить по Уг частки квартири АДРЕСА_2.

У відповідності до ст.373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні.

В даному випадку, оскільки боржник не виконав зобовязань покладених на нього судовими рішеннями, суд вважає, що слід змінити спосіб та порядок виконання рішення, та звернути стягнення боргу на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 169, 209, 212, 214, 215, 224-226, 373 ЦПК України,

ст.ст. 368, 370 ЦК України, суд, -

вирішив

позов задовольнити.

Виділити у натурі 1/2 частки квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Змінити спосіб та порядок виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 1 квітня 2010 року, шляхом звернення стягнення на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги

Суддя ОСОБА_4