Апеляційний суд Вінницької області
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2010 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого: Сопруна В. В.,

суддів: Медяного В. М., Денишенко Т. В.,

при секретарі Сніжко О. А.

за участю: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_1 Віталіївни їхніх представників Гасер ОСОБА_3, ОСОБА_4,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Віталіївни про визнання права власності на нерухоме майно та усунення перешкод в користуванні майном та за зустрічним позовом ОСОБА_1 Віталіївни до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03 грудня 2009 року, -

встановила:

У вересні 2009 року ОСОБА_5 звернувся до Ленінського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину квартири № 2, яка знаходиться по проспекту Космонавтів, 36а.

ОСОБА_1 В звернулась з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання права власності на 2/3 частки зазначеної квартири.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 03 грудня 2009 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. Зустрічний позов Сахрідж О. В. задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/3 ідеальної частки квартири № 2 в будинку № 36а по проспекту Космонавтів в м. Вінниці, а за ОСОБА_5 право власності на 1/3 ідеальної частки вказаної квартири.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку, вважаючи, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального права, просив рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03 грудня 2009 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1994 року, який було розірвано за рішенням суду і видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 31 жовтня 2006 року.

В шлюбі з ОСОБА_5 ОСОБА_2, ОСОБА_1 народила трьох дітей: ОСОБА_6 Абдульмаїн, 1995 р. н.; ОСОБА_7 ОСОБА_2, 2000 р. н., ОСОБА_8 ОСОБА_2, 1998 р. н.

В період перебування у шлюбі сторони придбали квартиру № 2 по проспекту Космонавтів, 36а, в м. Вінниці, яка зареєстрована в КП ВООБТІ за ОСОБА_1

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Сахріджа А. М. та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що діти проживають з матірю, а аліментів, які позивач сплачує на їх утримання недостатньо для забезпечення їх фізичного, духовного розвитку та лікування.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_5 не працює, іншого окремого житла не має, сплачує аліменти на дітей у розмірі 170 грн. на кожну дитину щомісячно (а. с. 27).

ОСОБА_1 займає посаду педагога-організатора у загальноосвітній школі № 2 м. Вінниці, в середньому її зарплата становить 1439 грн. 26 коп. (а. с. 24). Діти проживають з матір'ю, ОСОБА_1

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. З ст. 70 СК за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею , ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року, встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей від 6 до 18 років з 1 січня 2010 року у розмірі 901 грн.

Таким чином, аліменти, які отримує ОСОБА_1 становлять менше 1/5 прожиткового мінімуму, і являються явно недостатніми для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків районного суду і не впливають на правильність ухваленого ним рішення.

Керуючись ст. ст. 213, 215, 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили до Верховного Суду України.

Головуючий: В.В. Сопрун

Судді: В.М. Медяний

ОСОБА_9