Трускавецький міський суд Львівської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2010 року Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.

при секретарі - Мороз Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до санаторію «Прикарпаття» філія акціонерного товариства «Атомпрофоздоровниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до санаторію «Прикарпаття» філія акціонерного товариства «Атомпрофоздоровниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Позивач ОСОБА_1 остаточно уточнивши свої позовні вимоги, станом на 26.03.2007 року просить суд:

зобовязати ВАТ «Атомпрофоздоровниця» провести їй донарахування до заробітної плати, а саме 30% надбавку за вислугу років, в сумі 3390,95 грн., допомогу на оздоровлення за 1998-2003 роки в сумі 1148,00 грн., індексацію заробітної плати в сумі 394,25 грн. та компенсацію від втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в розмірі 2535,76 грн.

стягнути в її користь з ВАТ «Атомпрофоздоровниця» заборгованість по заробітній платі (за мінусом обовязкових платежів в бюджет) в сумі 6669,85 грн., та 100 грн. витрат по оплаті допомоги адвоката всього 6769,85 грн.

Представник відповідача ВАТ «Атомпрофоздоровниця» ОСОБА_2 позову не визнав.

Представник відповідача філії ВАТ «Атомпрофоздоровниця» санаторію «Прикарпаття» ОСОБА_3 позову не визнав.

Позивачка пояснила, що її педагогічний стаж становить 36 років, так як працювала на педагогічній роботі з 1967 року.

Згідно діючого законодавства, а саме ст.57 Закону України «Про освіту» від 23 березня 1996 року та Постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону Української РСР «Про освіту» з 01 січня 1997 року щомісячна виплата надбавок до ставки заробітної плати педагогічним працівникам за вислугу років, при стажі роботи понад 3 роки становить 10 відсотків, понад 10 років 20 відсотків та понад 20 років - 30 відсотків, а з 01 січня 1998 року проводиться виплата допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки та щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю.

За період роботи з 01.01.1997 року по червень включно 2003 року їй було нараховано та виплачено лише заробітну плату. Щомісячну надбавку до заробітної плати (нарахованого окладу) за вислугу років в розмірі 30% в цей період їй нараховано та виплачено не було.

У відповідності до проведеного нею розрахунку, сума заборгованості з щомісячної надбавки до заробітної плати (нарахованого окладу) за вислугу років в розмірі 30% за період роботи з 01.01.1997 року по 30.06.2003 року становить 3390,95 грн.

Не була виплачена їй також допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за період 1998-2003 років.

З 1997 року вона неодноразово зверталась до адміністрації з проханням провести виплату їй вищевказаних коштів, але їй відмовляли, мотивуючи тим, що педагогічним працівникам ці виплати затримують і згодом виплатять.

Робочий час 30 годин на тиждень, посадовий оклад (по категоріях), відпустка тривалістю 42 календарних дня надавались їй, як педагогічному працівнику.

По даний час їй не виплачена 30 % надбавки та допомога на оздоровлення.

Індексація заробітної плати за період з 01.12.1998 року по 30.06.2003 року приведена до трикратної межі малозабезпеченості і становить 394,25 грн.

Компенсація від втрати частини заробітної плати за період з 01.01.1998 року по 30.06.2003 року у звязку з порушенням її виплати становить 2535,76 грн.

В даний час в її сімї склалось важке матеріальне становище і дані кошти їй дуже потрібні, але через те що адміністрація і далі відмовляється проводити їй нарахування та виплату даних грошей вона вимушена звернутися в суд з вищезазначеним позовом.

Позивач в судове засідання не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному розмірі.

Представник відповідача ВАТ «Атомпрофоздоровниця» ОСОБА_2, допитаний як свідок, пояснив, що позивачка працювала вихователем дитячої групи відпочиваючих санаторію «Прикарпаття», який є приватної форми власності. Позивачка не була педагогом у розумінні Закону України «Про освіту», що підтверджується характером її посадових обовязків, викладених у посадовій інструкції. Позивачка проводила тільки дозвілля дітей відпочиваючих санаторію і підпорядковувалась завідувачці клубом. Санаторій не відноситься до закладу освіти. У санаторії відсутні навчальні класи та діти - інваліди, які потребували тривалого перебування у санаторії і навчання за програмою середньої школи.

Положення ст.57 Закону України «Про освіту» не поширювались на позивачку, оскільки санаторій є акціонерним товариством і має приватну форму власності. Санаторій не фінансувався з державного чи місцевого бюджетів. Оплата праці позивачки регулювалась колективним договором, а не Законом України «Про освіту».

Заявлені позивачкою суми до стягнення є гарантією держави і вони забезпечувались державою.

У колективних договорах, в Генеральних та Галузевих угодах, виплати, які вимагає дорахувати позивачка, не передбачались.

Таким чином, правових підстав для нарахування і послідуючої виплати, заявлених позивачкою сум, у відповідача не було.

Крім того, щомісячна надбавка до заробітної плати за вислугу років та виплата допомоги на оздоровлення не є мінімальною державною гарантією, тому що вони відсутні в переліку ст.12 Закону України «Про оплату праці», яка встановлює вичерпний перелік таких гарантій.

Позивачка не довела, що строки звернення до суду пропущено з поважних причин. Позивачка визнає факт пропущення цих строків, про що свідчить прохання перед судом їх поновити. Однак, поважних причин не наводить.

В позові просить відмовити.

Аналогічні пояснення, поясненням представника відповідача ВАТ «Атомпрофоздоровниця» ОСОБА_4, дав і представник відповідача філії ВАТ «Атомпрофоздоровниця» санаторій «Прикарпаття» ОСОБА_3, допитаний як свідок.

В позові просить відмовити.

Письмовими доказами, дослідженими судом, зокрема:

Довідкою санаторію «Прикарпаття» 60 від 02.10.2006 року, світлокопією трудової книжки позивачки, довідкою відповідача ВАТ «Атомпрофоздоровниця» про нарахування заробітної плати позивачці за період роботи у філії ВАТ «Атомпрофоздоровниця» санаторії «Прикарпаття» з січня 1997 року по червень 2003 року, довідкою філії ВАТ «Атомпрофоздоровниця» санаторію «Прикарпаття» стверджено, що позивачеа працювала вихователем дитячої групи відпочиваючих санаторію «Прикарпаття» з 13.06.1985 року до 30.06.2003 року. Санаторій «Прикарпатгя» проводив свою діяльність на повному господарському розрахунку як субєкт господарчої діяльності. Джерелом надходження коштів до санаторію була реалізація власних путівок на послуги санаторно-курортного лікування. Інших доходів, в тому числі з бюджету, у санаторія не було.

При звільненні позивачки 30.06.2003 року їй виплачено заробітну плату. Спору щодо виплачених сум у позивачки не виникало.

Посадовою інструкцією позивачки стверджено, що на неї, як вихователя дитячої групи відпочиваючих санаторію «Прикарпаття», покладались обозязки проводити пізнавальну, розважальну, виховну функцію та організацію цікавого дозвілля дітей. В її обовязки входило ознайомитись з дітьми, які приїхали в санаторій, з їх інтересами, нахилами, знайомити дітей з режимом та правилами внутрішнього трудового розпорядку і в процесі роботи вимагати їх виконання, дбайливо і уважно відноситись до кожної дитини, а також вимагати єдності педагогічних вимог до дітей з боку всіх працівників санаторію. Оцінка роботи вихователя дитячих груп відпочиваючих здійснювалась завідувачкою клубу.

Довідкою №9549105 з Сдиного державного реєстру підприємств та організацій України стверджено, що відкрите акціонерне товариство «Атомпрофоздоровниця», є юридичною особою, форма власності приватна, здійснює наступні види діяльності: діяльність санаторно-курортних організацій, медична практика, туристичні агенства та бюро подорожей, неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, інші види оптової торгівлі, посередництво в торгівлі різними товарами.

Довідкою №9550/05 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України стверджено, шо філія відкритого акціонерного товариства «Атомпрофоздоровниця» санаторій «Прикарпаття» не є юридичною особою, форма власності приватна, здійснює наступні види діяльності: діяльність санаторно-курортних організацій, медична практика.

Статутом ВАТ «Атомпрофоздоровниця» стверджено, що ВАТ «Атомпрофоздоровниця» діє на принципах повного господарського розрахунку, самофінансування. Товариство не фінансується та не дотується з державного чи місцевого бюджетів і самостійно здійснює питання нормування і оплати праці, встановлює форми, системи, розміри заробітної плати та інші виплати, доплати, надбавки працівникам.

Генеральними угодами між Кабінетом Міністрів України, Конфедерацією роботодавців України та всеукраїнськими профспілками і профобєднаннями на 1999-2000 роки та на 2002-2003 роки, Галузевими угодами на 1997 рік та на 1999 рік між Державним комітетом України по використанню ядерної енергії та ЦК профспілки працівників атомної енергетики та промисловості України, колективними договорами на 1999-2000 p.p., на 2001-2003 p.p. ф-ії ВАТ «Атомпрофоздоровниця» санаторію «Прикарпаття» стверджено, що оспорювані позивачкою виплати надбавок за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки - вихователю дитячої групи відпочиваючих санаторію «Прикарпаття» не передбачені.

Судом встановлено, що позивачка з 13.06.1985 року по 30.06.2003 року працювала вихователем дитячої групи відпочиваючих філії ВАТ «Атомпрофоздоровниця» санаторію «Прикарпаття».

Відповідно до Статуту ВАТ «Атомпрофоздоровниця» товариство діє на принципах повного господарського розрахунку, самофінансування та вирішує питання господарчих рішень, планування, постачання, збуту, встановлення цін, визначає органи управління, форми, системи та розміри оплати праці, розподіляє чистий прибуток.

Товариство не фінансується та не дотується з державного чи місцевого бюджетів і самостійно здійснює питання нормування і оплати праці, встановлює форми, системи, розміри заробітної плати та інші виплати, доплати надбавки працівникам.

ВАТ «Атомпрофоздоровниця» та його філія - санаторій «Прикарпаття» є приватної форми власності, не є та не були навчальними закладами, не входили та не входять в систему та структуру освіти.

Оплата праці позивачки проводилась згідно умов трудового договору та у відповідності до затвердженої у товаристві системи оплати праці працівників, яка не передбачала оспорюваних позивачкою надбавок за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, тому на позивачку дія ст.57 Закону України «Про освіту» в частині нарахування щомісячної надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки не поширювалась, а відтак - підстав для задоволення позову позивачки немає.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст.ст.95, 115, 116, 223 КЗпП України, ст.1-6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого ПКМ України 20.12.1997 року №1427, Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати», ст. 57 Закону України «Про освіту», ст. 48 Закону України «Про загальну середню освіту»

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 10,60,212,209 ч.3 ЦПК України, ст.ст. 95,115,116,233 КЗпП України, ст.1-6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого ПКМ України 20.12.1997 року №1427, Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати», ст. 57 Закону України «Про освіту», ст. 48 Закону України «Про загальну середню освіту», суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 про зобовязання ВАТ «Атомпрофоздоровниця» провести їй донарахування до заробітної плати, а саме 30% надбавку за вислугу років, в сумі 3390,95 грн., допомогу на оздоровлення за 1998-2003 роки в сумі 1148,00 грн., індексацію заробітної плати в сумі 394,25 грн. та компенсацію від втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в розмірі 2535,76 грн. та стягнення в її користь з ВАТ «Атомпрофоздоровниця» заборгованість по заробітній платі (за мінусом обовязкових платежів в бюджет) в сумі 6669,85 грн., та 100 грн. витрат по оплаті допомоги адвоката, всього 6769,85 грн. відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Марчук В.І.