Справа № 4-с-3
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2010 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Лущак Н.І.

секретаря Курко М.М.

представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі скаргу відкритого акціонерного товариства комерційцного банку «Надра» на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та скасування постанови про накладення штрафу від 24.06.2010 року,-

В С Т А Н О В И В :

ВАТ КБ «Надра» звернулося в суд з скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про неправомірне накладення штрафу, з тих підстав, що 24.06.2010 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено постанову про накладення штрафу на боржника ВАТ КБ «Надра» в розмірі 510 грн, яку скаржник отримав 09.07.2010 року.

Підставою для накладення штрафу стало невиконання постанови державного виконавця від 30.04.2010 року, якою було зобовязано ВАТ КБ «Надра» виконати рішення суду по справі №2-534/2009 р. та перерахувати кошти в сумі 12 000 євро в користь стягувача ОСОБА_3, яку скаржник не отримував.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, з тих підстав, зазначених в ній просить її задоволити, додатково пояснив. Що відповідно до ст. 88 Закону України «про виконавче провадження» відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця несуть виключно громадяни або посадові особи.

В судове засідання представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно не зявився, про причини неявки не повідомив, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, а тому справу заслухано у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши зібрані по справі докази та зясувавши дійсні обставини справи, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, розгляд справи здіснюється судом в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначений у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюють, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець, як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ст.7 Закону України «про виконавче провадження» використовувати надані йому повноваження у точній відповідності до Закону.

Судом встановлено, що 24.06.2010 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено постанову про накладення штрафу на боржника ВАТ КБ «Надра» в розмірі 510 грн, яку скаржник отримав 09.07.2010 року, що позбавило його можливості оскаржити її в десятиденний термін, що суперечить вимогам ст.87 Закону України «Про виконавче провадження».

Підставою для накладення штрафу стало невиконання постанови державного виконавця від 30.04.2010 року, якою було зобовязано ВАТ КБ «Надра» виконати рішення суду по справі №2-534/2009 р. та перерахувати кошти в сумі 12 000 євро в користь стягувача ОСОБА_3, яку скаржник не отримував.

Ч.1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадення» передбачає, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення повинен пересвідчитися чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. Однак, як встановлено державний виконавець розпочинаючи виконання рішення у порушення зазначеної норми Закону не пересвідчився чи отримано боржником копію вказаної постанови вчасно та чи боржник добровільно виконав рішення суду.

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Україниі в судові засідання не зяввився, заперечення на скаргу не подав, вимогу суду про направлення матеріалів виконавчого провадження не виконав, за таких обставин та з врахуванням доводів скаржника, які не заперечуються заінтересованою особою - суд приходить до висновку про те, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 не були дотримані вимоги Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанов про накладення штрафу, а тому оскаржувана постанова винесена неправомірно та підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 210, 383-387, 389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу задоволити.

Визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 неправомірними.

Скасувати постанову про накладення штрафу ВП №19062977 від 24.06.2010 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ст.223 ЦПК України та може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області в порядку і строки передбачені ст. 294 ЦПК України.

Головуюча Н.І.Лущак