Справа №22-ц-72 Суддя-доповідач - Семеній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого- Шевченка В.А.,

суддів - Семеній Л.І., Кононенко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 01 грудня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_1

до виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним розпорядження виконавчого комітету Сумської міської ради про приватизацію квартири, визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності на квартиру,

встановила:

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 01 грудня 2009 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Вказує, що у спірній квартирі він постійно проживав з 1993 року, був членом сім'ї померлої ОСОБА_3, а тому мав право на приватизацію цієї квартири.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника ОСОБА_4, які підтримали скаргу з мотивів в ній викладених, представника третьої особи ОСОБА_5, який заперечує проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент приватизації квартири, дружина позивача ОСОБА_3 була єдиною особою, яка постійно мешкала у спірній квартирі, а тому порушень щодо приватизації квартири з боку відповідача не виявлено.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам .матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Судом першої інстанції встановлено, що з 1993 року позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 по день її смерті 17.02.2009 року.

На підставі розпорядження управління комунального майна та приватизації від 01 березня 2000 року №658 ОСОБА_6 видано свідоцтво про право приватної власності на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25,33).

На момент приватизації, 01 березня 2009 року, ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 24.12.1998 року за р/№ 4034, був власником квартири за адресою: АДРЕСА_2, та в ній зареєстрований з 25 лютого 2000 року. Після відчуження власної квартири він зареєструвався , 05 квітня 2000 року, в спірній квартирі.

При проведенні приватизації ОСОБА_3 надана довідка з місця проживання, в якій зазначено, що вона мешкає в квартирі одна з 1985 року та в своїй письмовій заяві просила провести приватизацію виключно на неї (а.с.35,36). Вказаними доказами спростовуються показання свідків ОСОБА_7 1.1., ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про постійне місце проживання позивача в спірній квартирі на момент приватизації.

За таких обставин, суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що приватизація спірної квартири проведена у повній відповідності до законодавства України, яке регулює питання приватизації державного житлового фонду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Обставини, на які посилається позивач, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали об'єктивну оцінку.

Рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 грудня 2009 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -