Справа №22-ц-2769/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Шевченка В.А.,

суддів - Кононенко О.Ю., Семеній Л.І.,

при секретарі Федині Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: СГІРФО Зарічного РВ СМУ ГУМВС України в Сумській області, про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 з позовом, в якому зазначав, що з 2001 року з його дозволу відповідачі разом з його дозволу відповідачі разом з його сином ОСОБА_5 стали проживати в належній йому квартирі АДРЕСА_1 Київських дивізій у м. Суми, а у 2008 році вони були в ній зареєстровані.

Після розлучення його син залишив квартиру, а відповідачка з дитиною продовжують проживати в ній, незважаючи на його вимоги звільнити її у звязку з тим, що це житло потрібне йому для особистого проживання.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив захистити його право власності на спірне майно, усунувши перешкоди у користуванні ним, шляхом виселення відповідачів з квартири без надання іншого жилого приміщення і зобовязати третю особу у справі ВГІРФО Зарічного РВ СМУ ГУМВС України в Сумській області зняти їх з реєстраційного обліку.

У подальшому, уточнивши вимоги позивача, його представник у заяві, поданій від імені ОСОБА_2 поряд з вимогою про виселення відповідачів, просив зняти їх з реєстрації обліку в спірній квартирі.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 2010 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія судді вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 14 вересня 2001 року ОСОБА_2, який на той час значився прописаним у квартирі АДРЕСА_2, за договором купівлі-продажу придбав трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 (а. с. 6-9, 10).

Сторони визнають, що наприкінці 2001 року відповідачка разом з чоловіком ОСОБА_5 сином позивача, та його онуком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за згодою ОСОБА_2, який фактично проживав у іншому місці, вселилися у спірну квартиру і стали проживати в ній.

Пізніше за письмовою заявою позивача від 01 грудня 2008 року зазначені особи були офіційно прописані в цій квартирі (а. с. 75).

За таких обставин суд, ухвалюючи рішення виходив з того, що відповідачі, ставши членами сімї власника і набувши право на користування його житлом, не можуть бути виселені з нього.

Втім з такими висновками суду погодитися неможливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи і ґрунтуються на невірному застосуванні норм матеріального права.

Так, даючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд не врахував визнаного сторонами факту того, що позивач, придбавши квартиру, про яку йде мова, сам ніколи в ній не проживав. Зі своїм сином та відповідачами він теж не проживав і спільного господарства з ними не вів, у тому числі й до придбання даного житла.

У той же час з системного аналізу норм ст. ст. 64, 156 ЖК України слідує, що право користування жилим приміщенням виникає лише у членів сімї, які проживають разом з власником у належній йому квартирі. До членів сімї власника належать його дружина, їх діти і батьки. Членами сімї власника можуть бути визнані й інші особи, якщо вони теж постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Оскільки питання щодо захисту права власності на житло житловим законодавством не врегульовані, до спірних правовідносин з огляду на розяснення, що містяться в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (з наступними змінами), слід застосувати норми цивільного законодавства, зокрема, положення ст. 391 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, порушене шляхом виселення позивача підлягає захисту шляхом виселення відповідачів з квартири без надання іншого жилого приміщення.

Вимога ж про зняття відповідачів з реєстрації задоволенню не підлягає, оскільки до компетентного органу реєстрації, як належного відповідача, вона в даній справі не заявлялася.

У досудовому порядку до такого органу позивач теж не звертався. За відсутності рішення органу реєстрації про відмову в знятті відповідачів з реєстрації право позивача не може вважатись порушеним.

З урахуванням викладеного рішення суду на підставі п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК Підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 22 грн. 75 коп. на компенсацію судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції і 20 грн. 60 коп. - за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст. 391 ЦК України, ст. ст. 64, 156 ЖК України, ст. ст. 3030, 304, п. п. 3, 4, ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 2010 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстрації місця проживання задовольнити частково.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виселити з квартири АДРЕСА_4 без надання іншого жилого приміщення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 22 грн. 75 коп. на компенсацію судових витрат понесених ним в суді першої інстанції та 20 грн. 60 коп. на компенсацію судових витрат за розгляд справи в апеляційному суді.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -