Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа №22-3061/2010 Головуючий у 1-й інстанції: Загреба А.В.
Категорія: 32 Доповідач: Белінська І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2010 року Колегія суддів судової палати в

цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі: ОСОБА_1 - головуючої,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,- при секретареві - Чернезі М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 17 березня 2010 року в цивільній справі за їх позовами до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кіровограді ( далі Фонд) про перерахунок щомісячних страхових виплат,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2007 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулись до суду з позовами до Фонду про стягнення заборгованості в розмірі недонарахованих щомісячних страхових виплат та зобовязання здійснити перерахунок щомісячної страхової виплати відповідно до чинного законодавства.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначав, що відповідач виплачує йому страхові виплати у звЯзку із втратою професійної працездатності, проте неправильно застосовує положення ч.2чт.29 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності ( далі - Закон) і, починаючи з 1.03.2004 року, при перерахунку розміру щомісячних страхових виплат застосовує коефіцієнти зростання середньомісячної реальної заробітної плати у галузях національної економіки, хоча Закон передбачає застосування при такому перерахунку коефіцієнтів зростання середньої номінальної заробітної плати, внаслідок чого за період з 23.09.2003 року ( дати встановлення МСЕК 50% втрати професійної працездатності) по 30.09.2007 року відповідач недонарахував і не виплатив йому 6399грн.68коп.

, Посилаючись на ці обставини, просив стягнути з відповідача на

його користь заборговану суму недонарахованих щомісячних страхових

виплат та зобовязати відповідача призначити йому щомісячні страхові виплати з 1.10.2007 року у розмірі 1379грн.21 коп.

З таких самих підстав ОСОБА_5 просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по недонарахованим та невиплаченим щомісячним страховим виплатам за період з 17.09.2003 року по 30.09.2007 року в розмірі 5692грн.06коп. та зобовязати відповідача призначити йому з 1.10.2007 року перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 1226грн.64коп.

Ухвалою суду від 4.12.2008 року справи обєднані в одне провадження (а.с.113).

Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 17 березня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційних скаргах позивачі просять скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовільнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи докази та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вирішила, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач під час перерахунку щомісячних страхових виплат відповідно до ч.2ст.29 Закону діяв правомірно, в межах своєї компетенції, право позивачів на отримання таких виплат у належному розмірі не порушене.

Рішення суду є законним і обгрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Встановлено, що відповідач щорічно здійснював перерахунок щомісячної страхової виплати відповідно до ч.2ст.29 Закону на коефіцієнт росту середньої заробітної плати у відповідній галузі економіки, визначений за постановами правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного тлумачення судом першої інстанції ч.2ст.29 Закону з огляду на надані позивачами докази, а саме: на висновок науково-правової експертизи від 24.11.2005 року, висновок науково-правової експертизи від 13.11.2009 року, копію листа Міністерства юстиції України від 22.07.2003 року, копії судових рішень різних судових інстанцій, - не можуть бути взяті до уваги, оскільки правова оцінка судом першої інстанції дій відповідача, що є предметом даного спору, узгоджується з правовою позицією Конституційного Суду України, що була викладена в Ухвалі Конституційного Суду України від 10.02.2010 року про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за

конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 29 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Конституційний Суд України констатував, що частина 2 ст.29 Закону визначає лише підставу перерахування страхових виплат - це «зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної' економіки», а не розмір коефіцієнта такого перерахунку.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального .права, апеляційні скарги підлягають відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст..ЗОЗ, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 17 березня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня (набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: