Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц - 773/2010 Головуючий у 1 інстанції -
Категорія - цивільна ОСОБА_1
Доповідач - Бойко О.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2010 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: БОЙКО О.В.

суддів: ДЕМЧЕНКО Л.М., РЕДЬКИ А.Г.

при секретарі: Пільгуй Н.В.

за участю: відповідача ОСОБА_2, представника позивача

ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2010 року у справі за позовом Комунального підприємства „Деснянське" Чернігівської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2010 року, яким його,

ОСОБА_6, та малолітнього ОСОБА_7 виселено із самовільно зайнятого житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 та стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь КП „Деснянське" Чернігівської міської ради по 22 грн. 75 коп. у повернення сплачених судових витрат з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати зазначене рішення, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме вирішення судом питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі. При цьому посилається на те, що суд безпідставно відмовив залучити до участі у справі та допитати в якості свідка ОСОБА_8 - його маму, з дозволу якої він з сім"єю вселився в спірну квартиру, і яка в даний час вирішує в судовому порядку спір про право на це житло, звернувшись з позовом про визнання її спадкоємицею 4-ї черги після смерті ОСОБА_9, оскільки вона здійснювала за померлими ОСОБА_10 та ОСОБА_9, які знаходились в безпорадному стані, догляд, надавала їм необхідну допомогу, забезпечувала продуктами харчування, медичними препаратами, похоронила їх за свої кошти, мешкала в спірній квартирі та сплачувала і сплачує всі комунальні послуги.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача та представник третьої особи апеляційну скаргу не визнали, просили в її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду І інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано за ОСОБА_10 (а.с. 6, 10), який помер 14.02.2005 року (а.с.9).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 березня 2009 року спадщина після смерті ОСОБА_10 визнана відумерлою та передана у власність територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради (а.с. 10).

Згідно рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №25 від 17 серпня 2009 року однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 виділено Чернігівському державному педагогічному університету ім. Т.Г. Шевченка згідно з їх листом від 06 квітня 2009 року № 01-20/306 (а.с.12).

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 разом з малолітньою дитиною заселились в спірну квартиру на початку 2009 року, як стверджує ОСОБА_5, зі згоди його матері, де і проживають на даний час.

Спірна квартира відповідачам у встановленому законом порядку не виділялась, права власності вони на неї не мають.

Отже, за таких обставин, суд 1 інстанції прийшов до правильного висновку про виселення відповідачів з квартири на підставі ч.3 ст.116 ЖК України без надання іншого житлового приміщення.

Доводи апеляційної скарги про вселення в квартиру з дозволу матері відповідача, яка на даний час в судовому порядку вирішує питання про визнання її спадкоємицею 4-ї черги після смерті ОСОБА_9, не заслуговують на увагу, оскільки на час вселення відповідачів до спірної квартири і на даний час ОСОБА_8 не є її власницею, не відноситься до жодної із черг спадкоємців як після смерті ОСОБА_11, так і після смерті ОСОБА_9: вона не зверталася з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини та з 2005 року і до часу розгляду даної справи в суді не ставила питання про визнання її спадкоємицею чи про визнання за нею права власності на спірну квартиру, тобто ОСОБА_8 не мала права

розпоряджатися спірною квартирою, надаючи дозвіл відповідачам проживати в ній.

Також не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про наявність безумовних підстав для скасування рішення суду, передбачених п.4 ч.1 ст. 311 ЦГЖ України, оскільки не вбачається у даному випадку необхідності залучати до участі в справі ОСОБА_8 (маму відповідача), і крім того, згідно приписів ст. 26 ЦПК України свідок не є стороною у справі, а тому судом не вирішувались і не могли вирішуватись питання про його права та обов'язки.

Судом першої інстанції обставини справи з'ясовані в обсязі, необхідному для правильного вирішення спору; відповідно до встановлених обставин правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють; суд перевірив доводи і заперечення сторін, дав належну оцінку доказам в їх сукупності.

Постановлене рішення суду відповідає матеріалам справи і вимогам закону, доводи апеляційної скарги обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.