Великописарівський районний суд Сумської області
Справа № 2-616/10р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2010 року ОСОБА_1 районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Савєльєвої А.І.

за участю секретаря Доценко Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.В.Писарівка справу за цивільним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 РДА Сумської області про перерахування та стягнення одноразової допомоги учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 РДА Сумської області про перерахування та стягнення одноразової допомоги учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, визнання дій незаконними, в якому зазначає, що за рішенням МСЕК від 02.07.2009 року являється інвалідом 3 групи по захворюванню, повязаному з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. З цих підстав у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, що стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі 30 мінімальних заробітних плат. Але УПСЗН ОСОБА_1 РДА всупереч чинному законодавству не проводило відповідне нарахування вказаної компенсації. У звязку з наведеним позивач просить визнати дії УПСЗН ОСОБА_1 РДА Сумської області незаконними, зобовязати відповідача провести з перерахунок розміру одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у відповідності до чинного законодавства та стягнути заборгованість з виплати належних йому сум вказаних виплат.

Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі. На позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача у судовому засіданні присутній не був, але надав заперечення проти позову, посилаючись на те, що статтею 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання місцевими органами державної виконавчої влади. Такий порядок і було визначено постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і становить для інвалідів 3 групи 189,60 грн. На данний час нормативних документів, які б давали право на виплату допомоги в іншому розмірі для відповідної категорії осіб, немає. Вважає, що підстав для проведення перерахунку немає і просить в задоволенні позову відмовити, а також розглянути справу у відсутність представника УПСЗН ОСОБА_1 РДА.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з посвідчення особи, яка постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи серії А № 104638, виданого на імя ОСОБА_2, він має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і положеннями цього Закону віднесений до 1 категорії згідно вкладки до посвідчення серії А № 104638 від 04.08.2009 року, являється інвалідом 3 групи / а.с. 4 /.

Відповідно до ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи одноразова компенсація особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується у розмірах: інвалідам 3 групи 30 мінімальних заробітних плат.

Статтею 46 Конституції України встановлено, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової працездатності; це право гарантується загальнообовязковим державним пенсійним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і орагнізацій, а також бюджетних та інших джерел соціального призначення; пенсії та інші види соціальних виплат та допомог, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-III, зокрема ст.1, визначає державні соціальні гарантії як встановлені законами мінімальні розміріи оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розмірі інших видів соціальних виплат, встановлених законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму. Відповідно до ст.19 даного Закону мінімальний розмір заробітної плати визначається виключно законом України.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.07.2009 року складає 630 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Пенсійний Фонд України є центральним органом виконавчої влади, на який покладено обовязок щодо призначення пенсій, підготовки документів щодо її виплати та забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Враховуючи положення Конституції України, виходячи з пріоритетності законів над підзаконнимим нормативно-правовими актами, суд приходить до висновку про обовязок відповідача при призначенні одноразової компенсації учаснику ліквідації за шкоду, заподіяну здоровю, застосовувати норми ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також відповідні статті Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, оскільки іншого нормативно-правового акту, який встановлював би інший розмір мінімальної заробітної плати, немає.

Суд приходить до висновку, що відповідно до ст.48 цього Закону у редакції п.11 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2008 року, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Ці положення діяли з 01.01.2008 року до 22.05.2008 року, оскільки рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) було визнано неконституційними вищенаведені положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», отже положення ст.48 Закону України № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» поновили свою дію з 22.05.2008 року і станом на 01.01.2009 року також були чинними, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» зупинення дії або внесення змін до ст.48 Закону України №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено не було.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на нарахування та виплату одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за 2009 рік за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з вищевказаних виплат у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування вказаних виплат замість органу, якому надані такі повноваження.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.46 Конституції України, ст.73 Закону України «Про Конституційний Суд України», Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», ст.ст. 10,11,16,60,88,213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення В-Писарівської РДА Сумської області незаконними.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення В-Писарівської РДА Сумської області здійснити перерахунок ОСОБА_2 як інваліду 3 групи у звязку із захворюванням, отриманим внаслідок Чорнобильської катастрофи, одноразової компенсації за 2009 рік за шкоду, заподіяну здоровю, передбаченої ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , виходячи з розміру, встановленого ст.55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», і провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення В-Писарівської РДА Сумської області на користь держави судовий збір у розмірі 8 гривень 50 копійок.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення В-Писарівської РДА Сумської області витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через ОСОБА_1 районний суд шляхом подачі в 10-тиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27 липня 2010 року.

Суддя А.І.Савєльєва