справа № 2-392/10
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2010 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до головного лікаря ОСОБА_4 дитячої лікарні ОСОБА_5, ОСОБА_4 центральної районної лікарні про визнання протиправною бездіяльність та стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

До суду звернувся із зазначеним позовом ОСОБА_3, де в обґрунтування позову посилається на те, що з 06 серпня 1979 року працював у ОСОБА_4 дитячій лікарні, що є структурним підрозділом ОСОБА_4 центральної районної лікарні на посаді лікаря-педіатра. З 20 жовтня по 18 листопада 2008 року пройшов передатестаційний цикл з педіатрії на кафедрі №2 при НАПДО. Після цього позивач подав необхідні документи на проходження атестації до обласного управління охорони здоровя.

11 березня 2009 року позивач мав бути відряджений на атестаційну комісію для екзаменування на підтвердження першої кваліфікаційної категорії за фахом «Педіатрія», що підтверджується «Планом організаційних заходів головного управління охорони здоровя на березень 2009», однак про зазначену подію його ніхто не повідомив.

Як зясував позивач, вищезазначений документ надійшов до огрметодкабінету ОСОБА_4 центральної районної лікарні, працівники якого телефоном повідомили головного лікаря ОСОБА_4 дитячої лікарні про проведення атестації лікарів педіатрів та вузьких дитячих фахівців. Таким чином, отримавши повідомлення про час та місце проведення атестації, він, як керівник очолюваної ним установи, повинен був зясувати хто з його підлеглих проходить атестацію.

Отже, внаслідок бездіяльності голови ОСОБА_4 дитячої лікарні, позивач не пройшов атестацію, тому просив визнати бездіяльність головного лікаря ОСОБА_5 та ОСОБА_4 центральної районної лікарні щодо ненадання інформації про дату та місце проведення атестаційної комісії від 11 березня 2009 року протиправною, стягнути з них солідарно матеріальну шкоду в розмірі 1224 грн. 60 коп. та 1000 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_6 надали аналогічні пояснення та просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 проти позову заперечував з тих підстав, що отримавши інформацію про проведення атестації, не повинен був зясовувати, хто з лікарів проходить дану атестацію. Документи на проходження атестації лікар-педіатр ОСОБА_3, зокрема, характеристику та клопотання, оформляв без участі головного лікаря дитячої лікарні, тому він не міг знати про проходження позивачем атестації і це не входить в його обовязки. Вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди також вважає безпідставними.

Представник відповідача ОСОБА_4 центральної районної лікарні ОСОБА_7 також вважає позовні вимоги необґрунтованими, пояснюючи, що в лютому 2009 року інформаційно-аналітичний відділ центральної районної лікарні отримав «План організаційних заходів головного управління охорони здоровя на березень 2009р.», завідуюча інформаційно-аналітичним відділенням ОСОБА_8 повідомила в телефонному режимі головного лікаря дитячої лікарні ОСОБА_5 про час та місце атестації лікарів-педіатрів. Однак у плані не зазначено прізвища ОСОБА_3, він ніколи не цікавився майбутньою датою атестації, тому працівникам інформаційно-аналітичного відділу не було відомо про те, що він повинен проходити атестацію.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 06 серпня 1979 року працював у ОСОБА_4 дитячій лікарні, що є структурним підрозділом ОСОБА_4 центральної районної лікарні на посаді лікаря-педіатра. З 20 жовтня по 18 листопада 2008 року пройшов передатестаційний цикл з педіатрії на кафедрі №2 при НАПДО із рекомендацією на підтвердження першої кваліфікаційної категорії за фахом «Педіатрія». 28 листопада 2008 року позивач подав необхідні документи на проходження атестації до обласного управління охорони здоровя.

У лютому 2009 року інформаційно-аналітичний відділ центральної районної лікарні електронною поштою отримав «План організаційних заходів головного управління охорони здоровя на березень 2009р.». У пункті 14 розділу «заходи щодо підвищення кваліфікації» зазначено: «Атестація лікарів-педіатрів та вузьких дитячих фахівців. 11.03.2009р. 11:00. КОКЛ, лабораторний корпус. Лікарі-педіатри та вузькі дитячі спеціалісти». Завідуюча відділенням інформаційно-аналітичного відділу ОСОБА_8 в телефонному режимі повідомила головного лікаря дитячої лікарні ОСОБА_5 про час та місце проведення атестації. Зазначений факт сторони не заперечували та свідок ОСОБА_8 підтвердила у судовому засіданні.

Отримавши вищезазначену інформацію, головний лікар дитячої лікарні ОСОБА_5 повідомив про неї завідуючу педіатричним відділенням ОСОБА_9 та заступника по лікарській роботі. Оскільки інформація про час та місце проведення атестації поступила без зазначення конкретних прізвищ, то дана інформація не доводилась до відома всіх лікарів-педіатрів.

Крім того, судом встановлено, що при підготуванні документів лікарем-педіатром ОСОБА_3 для проходження атестації, він не звертався до головного лікаря дитячої лікарні з метою підписання характеристики та інших необхідних документів, з чого випливає, що головний лікар ОСОБА_5 не міг знати про проходження атестації позивачем.

Разом з тим, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надавши обєктивну оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку, що дії відповідачів не можна визнати протиправними з огляду на наступне.

За змістом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, які до даної справи не відносяться. Докази повинні подаватись сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно пункту 1.10 Положення про порядок проведення атестації лікарів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України №359 від 19.12.1997 року атестація на присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій проводиться за бажанням лікаря. Пункт 2.5. визначає, що за результатами атестації на визначення знань та практичних навиків комісія приймає такі рішення: присвоїти або відмовити у присвоєнні, підтвердити або відмовити у підтвердженні звання лікаря-спеціаліста з конкретної лікарської спеціальності.

Однією із функцій інформаційно-аналітичного відділу ОСОБА_4 Центральної районної лікарні, які передбачені Положенням про даний відділ, затвердженим 21 грудня 2002 року головним лікарем ОСОБА_4 центральної районної лікарні, є контроль за своєчасністю підготовки та підвищення кваліфікації працівників служби медичної статистики.

Посадовою інструкцією головного лікаря дитячої лікарні, затвердженої головним лікарем району ОСОБА_10, яка діяла на час спірних правовідносин, визначається, що головний лікар організовує і забезпечує підвищення професійної кваліфікації медперсоналу та надання організаційно-методичної допомоги медперсоналу ( п. 5.3. ), головний лікар повинен систематично доводити до відома підзвітних відділень розпорядження, інструктивно-методичні вказівки вищестоящих інстанцій та забезпечувати їх своєчасне виконання ( п. 8.3 ).

Відповідно до п.8.26. Посадової інструкції про завідуючого педіатричним відділенням дитячої поліклініки, затвердженої головним лікарем району ОСОБА_10, яка діяла на час спірних правовідносин, завідуючий педіатричним відділенням зобовязаний своєчасно доводити до відома співробітників відділення накази, розпорядження, інструктивно-методичні листи вищестоящих органів охорони здоровя та забезпечувати їх своєчасне виконання.

З огляду на викладені обставини, та аналізуючи нормативні акти, якими керувались на час спірних правовідносин у своїй роботі працівники ОСОБА_4 Центральної районної лікарні та ОСОБА_4 дитячої лікарні, суд приходить до висновку, що прямого обовязку знати хто з лікарів-педіатрів проходить атестацію та забезпечувати організацію атестації, зазначеними вище документами не передбачено, тому обовязку повідомити про наступну атестацію відповідного лікаря у вищезазначених працівників не було. Таким чином, коли до центральної районної лікарні поступила інформація про чергову атестацію без зазначення конкретних прізвищ лікарів у такому вигляді та в такий спосіб як уже зазначалось вище, посадові особи як районної лікарні так і головний лікар дитячої лікарні діяли в межах та не порушуючи чинного законодавства.

При обґрунтуванні позовних вимог позивач посилався на ст. ст. 1166 та 1167 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Разом з тим, позивачем не доведено факту протиправності діяння працівників ОСОБА_4 центральної районної лікарні та головного лікаря дитячої лікарні ОСОБА_5, тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 209, 212-213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у зазначений вище строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин