Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2-7/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2010 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

за участю сторін: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

В березні 2008 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, доповненим у вересні 2009 року, в якому просить розділити приміщення магазину, що розташоване за адресою: вул. Леніна, 52А в м. Комсомольську Полтавської області, відступивши від ідеальних часток подружжя, виділивши йому кладову № 3 площею 14,8 кв.м., тамбур № 4 площею 1,2 кв. м., торговий зал № 5 площею 40,8 кв.м.., коридор № 6 площею 18,6 кв. м., ? частку теплогенераторної № 7 площею 3,0 кв. м., кімнату персоналу № 8 площею 4,7 кв.м., душову № 9 площею 1,5кв. м., туалет № 10 площею 2,8 кв.м., а всього майна вартістю 161947 грн.; відповідачці ОСОБА_3 виділити тамбур № 1 площею 1,2 кв.м., торговий зал № 2 площею 72,9 кв.м., підсобне приміщення № 11 площею 11,4 кв.м., кабінет № 12 площею 4,9 кв. м., ? частку теплогенераторної № 7 площею 3,0 кв.м., а всього майна загальною вартістю 173064 грн. та стягнути з відповідачки на його користь 5558 грн. грошової компенсації (а.с. 4-5, 133-134).

Умови поділу майна, як вони зазначені позивачем, відповідач не визнала.

30 травня 2008 р. ОСОБА_3 подала до суду зустрічний позов, доповнений нею у вересні 2009 року, в якому просить визнати житловий будинок, розташований за адресою: м. Комсомольськ пров. Некрасова, 8а спільною сумісною власністю подружжя та виділити їй із спільної сумісної власності подружжя ? частку майна, а саме: ? частину вартості зазначеного будинку 232640,50 грн. та ? частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Комсомольськ, вул. Будівельників, 4а (а.с. 61, 138).

Ухвалою суду від 02.06.2008 р. зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 (а.с. 62).

В судовому засіданні кожна із сторін наполягала на задоволенні власних вимог з підстав, наведених у позові.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані сторонами на доведення своїх вимог та заперечень, суд не находить підстав до задоволення зазначених позовних вимог, виходячи з таких мотивів.

Судом встановлено і не заперечується сторонами по справі, що з 29 грудня 1995 р. по 17 грудня 2007 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який було розірвано за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 грудня 2007 року (а.с. 6, 7).

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо не доведено протилежне. Відповідно до ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 62 СК України майно, набуте дружиною, чоловіком до шлюбу, а також майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, є особистою приватною власністю кожного з них. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що домоволодіння, яке знаходиться в м. Комсомольську по провулку Некрасова, 8 „а та складається в цілому з житлового будинку жилою площею 52,2 кв.м (загальною площею 124,7 кв. м.), літ. „А, зливної ями літ. „Б, вигрібної ями літ. В, що його, як завершене будівництвом 21.07.1995 р. було прийнято до експлуатації, ОСОБА_1 одержав до шлюбу з ОСОБА_3 за нотаріально посвідченим договором дарування від 23 вересня 1995 р., зареєстрованим у МБТІ в реєстрову книгу № 4 за реєстром № 441 03.02.1997 р., що сторонами по справі не заперечувалось (а.с. 27-29). Інвентаризаційна оцінка житлового будинку з господарськими будівлями за договором дарування становила 211722000 крб. (а.с. 28). З пояснень сторін вбачається, що за час шлюбу ними за рахунок спільних коштів виконувалися ремонтні роботи будинку: встановлення дверних блоків, металопластикових віконних блоків, шпаклівка стін та обклеювання їх шпалерами, улаштування покриття з лінолеуму, улаштування підвісної стелі із пластикових панелей, монтаж системи опалення на мансарді та першому поверсі; шпаклівка стелі, її фарбування, облицювання стін та підлоги керамічними плитками та встановлення санітарно-технічного обладнання на першому поверсі; монтаж опалювального котла на цокольному поверсі. Кошторисна вартість даних ремонтно-будівельних робіт за висновком судової будівельно-технічної експертизи № П-127/2 від 31.03.2009 р. на момент її проведення становила 87358 грн. (а.с. 104-119), за висновком експертного дослідження № 371-09 від 24.12.2009 р. 56765 грн. (а.с. 153-181), тоді, як ринкова вартість домоволодіння, встановлена методом порівняльних продажів 465281 грн., а залишкова вартість будинку в цінах 2009 р., що встановлена за методом прямих витрат, 467251 грн. (а.с. 104-119). Вартість будівництва літньої кухні з погребом та бані, що була оцінена експертом у 40296 грн. (а.с. 104-119), при вирішенні спору не приймається судом до уваги, оскільки сторонами не надано суду доказів правомірності даного будівництва та віднесення даного майна до обєктів права власності на нерухоме майно.

Враховуючи вартість, одержаного ОСОБА_1 у дарунок майна, його вартість на час виникнення спірних правовідносин та кошторисну вартість ремонтних робіт, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 СК України, суд вважає, що збільшення цінності будинку, яке відбулось за час шлюбу за рахунок спільних затрат подружжя ОСОБА_1, не є істотним, тому підстав для визнання житлового будинку по пров. Некрасова, 8а в м. Комсомольськ Полтавської області обєктом права спільної сумісної власності сторін, а отже і підстав до задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 щодо поділу даного будинку судом не вбачається.

При вирішенні позовних вимог сторін про поділ нежитлових приміщень, що розташовані по вул. Леніна, 52-а та вул. Будівельників, 4-А в м. Комсомольськ Полтавської області, суд керується положеннями статей 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України та розясненнями Пленуму Верховного Суду України, наданими у постанові № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до яких майно приватного підприємства чи фізичної особи підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

Як встановлено судом, нежитлове приміщення, що знаходиться по вул. Леніна, 52-а, ОСОБА_3 придбала за нотаріально посвідченим та зареєстрованим у МБТІ договором купівлі-продажу від 30 квітня 2002 р., як приміщення павільйону для прийому склопосуду № 3 літ. „А, загальною площею 199,7 кв.м, який згодом було перебудовано на магазин господарських товарів загальною площею 180,8 кв.м. та прийнято до експлуатації за актом державної технічної комісії від 17.06.2004 р. Право власності на дане нерухоме майно було оформлене та зареєстроване за приватним підприємцем ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.08.2004 р., виданого згідно рішення виконкому Комсомольської міської ради від 22.06.2004 р. № 240 (а.с. 73-79).

Нежитлове приміщення по вул. Будівельників, 4-А, що складається з будівлі складу літ. Г загальною площею 203 кв.м., ОСОБА_1 придбав за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 04 липня 2006 р., який зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 31 липня 2006 р. (а.с. 183, 185).

З пояснень сторін вбачається, що приміщення по вул. Будівельників, 4-А, вони придбали і використовують на даний час для здійснення підприємницької діяльності, до субєктів якої вони обидва відносяться (а.с. 52, 182).

Отже, приймаючи до уваги що нежитлові приміщення, які є предметом спору, були придбані і на даний момент використовуються сторонами для здійснення підприємницької діяльності, поділу за нормами сімейного права вони не підлягають і не можуть бути включені до обєктів права спільної сумісної власності подружжя, як на тому наполягають сторони.

З огляду на вищенаведене, правові підстави для задоволення позовних вимог сторін в цій частині також відсутні.

Керуючись ст.ст. 10-11, 60, 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд

р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя підпис ОСОБА_5

З оригіналом вірно:

Суддя Т.В. Окунь