Справа №22-ц-3260/10 Суддя-доповідач - Семеній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Семеній Л.І.

суддів Кононенко О.Ю., Білецького О.М.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 червня 2010 року

у справі за позовом кредитної спілки "Сумська кредитна спілка" до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 червня 2010 року позов кредитної спілки "Сумська кредитна спілка" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 борг по позиці в сумі 6802,74 грн. в солідарному порядку та судові витрати в дольовому порядку в сумі 240,03 грн. по 80,01 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 вказує, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, тому просить рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд у новому складі суду.

Вказує, що позивачем невірно розраховано розмір заборгованості в частині сплати відсотків, так як в порушення вимог п.п.2.1. та 2.5. договору позики, застосував підвищений розмір відсотків не до прострочених платежів, а до всієї суми позики, завчасно не предявлено вимоги до поручителя та не надіслано повідомлення. Крім того, в порушення вимог ч.9 ст.74 ЦПК України судом не було опубліковано повідомлення у пресі про виклик ОСОБА_3, тому її не було належним чином повідомлено.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_5, який підтримав скаргу з мотивів в ній наведених, відповідача ОСОБА_4, який просив задовольнити її, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли договірні правовідносини, а ОСОБА_3 не виконує належним чином взятих на себе відповідно до договору позики зобовязань, забезпечених порукою, тому відповідачі повинні нести цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання цього договору.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3, яка є членом кредитної спілки "Сумська кредитна спілка", 15 квітня 2008 року звернулась до голови правління з заявою про надання їй позики (а.с.5). В цей же день між нею та позивачем укладено договір позики № 5916, згідно з яким їй надано позику в сумі 5000 грн., які вона зобовязалась повністю повернути та сплатити відсотки за їх використання в розмірі 72% річних від несплаченої суми позики за кожен день її використання, але не менше ніж за 30 днів, в строк до 07 квітня 2009 року (а.с.6).

Згідно з його умовами сторони узгодили графік погашення кредиту, яким передбачили суму щомісячного платежу та дату здійснення цих платежів. При порушенні вказаних у графіку строків часткового погашення позики і сплати відсотків за користування нею більше ніж на 3 дні, позичальник за кожен день прострочки, до моменту погашення позики відповідно до графіку оплати, сплачує відсотки за користування позикою в подвійному розмірі, які нараховуються на прострочену суму.

Крім того, відповідно до п.5.1 договору з моменту закінчення терміну повного повернення позики, у разі її неповернення та несплати відповідних відсотків, на суму заборгованості по поверненню позики та суму несплачених відсотків нараховується пеня в розмірі 1 % за кожний день прострочення. Погашення боргу проводиться в такому порядку: спочатку погашаються відсотки, а потім сума позики, що передбачено п. 2.4. договору.

Одночасно з договором позики було укладено договори поруки з ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які взяли на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3, що випливають з договору позики № 5916 від 15 квітня 2008 року (а.с.7, 9).

Відповідно до п.3.1. цих договорів відповідальність поручителів настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежно виконує свої грошові зобовязання згідно з договором про надання позики.

За час користування позиченими коштами ОСОБА_3 порушила строки сплати заборгованості, чим порушила умови договору. Цей факт підтверджується наданим кредитною спілкою графіком погашення заборгованості та розрахунком заборгованості, з яких вбачається, що вона 10 вересня 2009 року здійснила єдиний платіж на погашення заборгованості у сумі 600 грн. Станом на 15 вересня 2009 року сума неповернутої позики складає 12002,74 грн., а саме: борг по позиці - 5000 грн., відсотки за користування позикою в період з 10 вересня 2008 року до 10 жовтня 2008 року 295,89 грн., подвійні відсотки за користування позикою в період з 10 жовтня 2008 року до 15 вересня 2009 року 6706,85 грн. Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості сплачено 5200 грн., тому залишок боргу складає 6802,74 грн. (а.с. 16, 37).

Вказані факти правильно встановлені судом на підставі належним чином досліджених та оцінених доказів, на які суд послався в рішенні.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1048 цього Кодексу передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

З вимог ст. 523 ЦК України вбачається, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачають, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, що склались між сторонами, дав належну правову оцінку доказам, поясненням сторін та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з розрахунком суми заборгованості з урахуванням підвищеного відсотку за користування позикою, оскільки розрахунок проводився із врахуванням непогашеної частини позики 5000 грн., яка протягом всього строку її повного повернення позичальником не погашалася, а сплачені відповідачами кошти у сумі 5800 грн. у відповідності до п.2.4 договору позики обґрунтовано зараховані позивачем в погашення відсотків.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги щодо невірного розрахунку суми боргу, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають умовам укладеного договору позики.

Посилання представника відповідача на порушення кредитором п.п.3.3 та 3.4 договору поруки щодо обовязку повідомляти ОСОБА_1 про існуючу суму заборгованості колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначені обовязки за договором поруки виникають за умови нарахування пені в розмірі 0,5% від суми несплачених зобовязань за кожний день прострочення, проте, така пеня позивачем не нараховувалася.

Доводи апеляційної скарги з приводу неналежного повідомлення місцевим судом ОСОБА_3 про день та час судового засідання не впливає на права та обовязки ОСОБА_1 зі сплати заборгованості за позикою. Крім того, на даний час зазначена обставина не є підставою для скасування рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 червня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді