Справа № 2-104/09
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді Левченка А.В.

при секретарі Банасько І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл нерухомого майна та виділення відповідної частки в натурі,

встановив:

06.06.2008 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що домоволодіння за адресою: вул. Леніна, 90-а с. Кірове Бориспільського району Київської області належить їй та відповідачу на праві приватної власності по ? частині кожному. Житловий будинок має один вхід і складається з 4-х жилих кімнат, кухні, веранди, коридору. На земельній ділянці за вказаною адресою також розташовані два сараї, сарай-льох, вбиральня, літній душ. Домоволодіння розташоване на приватизованій земельній ділянці площею 0,14 га. Державний акт на право власності на землю серії ЯГ № 399057 був виданий в 2007 році на ім"я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2007 року шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу домовитись позивачу з відповідачем про поділ в натурі житлового будинку з господарськими будівлями не вдалось, вільно користуватись будинком та земельною ділянкою відповідач не дає можливості. В зв"язку з цим, позивач просить суд розділити житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: вул. Леніна, 90а, с. Кірове Бориспільського району Київської області , виділивши їй в натурі ? частину житлового будинку у вигляді жилих кімнат "-8" (площею 11,5 кв.м), "1-9" (10 кв.м), частину коридору "1-3", частину прихожої кімнати "1-1", кухню "1-10" та ? частину надвірних будівель і споруд, а також розділити земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку за вказаною адресою, виділивши їй ? частину в натурі, при цьому іншу частину домоволодіння та земельної ділянки виділити відповідачу. Позивач повністю підтримала заявлені вимоги.

Відповідач та його представник позов не визнали повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що сторони по справі з 18.04.2003 року по 03.10.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі. На підставі договору дарування від 04 серпня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках кожному належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями під № 90а, що знаходиться по вул. Леніна в с. Кірово Бориспільського району Київської області. Їх право спільної часткової власності на вказане майно підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. Житловий будинок має один вхід і складається з 4-х жилих кімнат, кухні, веранди, коридору. На земельній ділянці за вказаною адресою також розташовані два сараї, сарай-льох, вбиральня, літній душ. Домоволодіння розташоване на приватизованій земельній ділянці площею 0,14 га. Державний акт на право власності на землю серії ЯГ № 399057 був виданий в 2007 році на ім"я ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Після розірвання шлюбу сторони не дійшли домовленості про поділ в натурі житлового будинку з господарськими будівлями, а тому позивач пропонує виділити їй в натурі ? частину житлового будинку у вигляді жилих кімнат "-8" (площею 11,5 кв.м), "1-9" (10 кв.м), частину коридору "1-3", частину прихожої кімнати "1-1", кухню "1-10" та ? частину надвірних будівель і споруд, а також розділити земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку за вказаною адресою, виділивши їй ? частину в натурі. Іншу частину домоволодіння та земельної ділянки виділити відповідачу.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає частці у праві спільної часткової власності.

Частина 1 ст.364 ЦК України передбачає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» виділ часток в натурі житлового будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом.

З огляду на вищевикладене, судом 26.08.2008 року по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза для визначення можливих варіантів розподілу спірного домоволодіння та земельної ділянки в натурі. При цьому позивача було зобов"язано по першій вимозі експерта допустити його для огляду домоволодіння та надати всі необхідні для цього документи. Обов"язок проведення попередньої оплати проведення експертизи покладено на позивача.

Згідно листа Київського НДІ судових експертиз від 01.04.2009 року за № 07/9878/9879/9880, попередня оплата за проведення експертизи не проведена, строк проведення експертизи не погоджено, тому у відповідності до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, ухвала суду від 26.08.2008 року залишена без виконання, а матеріали цивільної справи повернуті до суду.

22.07.2009 року за клопотанням позивача по справі повторно призначена судова будівельно-технічна експертиза для визначення можливих варіантів розподілу спірного домоволодіння та земельної ділянки в натурі, а також їх дійсної вартості. При цьому позивача було зобов"язано по першій вимозі експерта допустити його для огляду домоволодіння та надати всі необхідні для цього документи. Обов"язок проведення попередньої оплати проведення експертизи покладено на позивача та відповідача солідарно.

Станом на 01.12.2009 року експертиза не проведена, строк проведення експертизи не погоджено, необхідні матеріали на запит експерта не надані, в зв"язку з чим ухвала суду від 22.07.2009 року залишена без виконання, а матеріали цивільної справи повернуті до суду.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оскільки позивачем не наведено доводів створення їй перешкод користуванні належним їй майном та не надано доказів відповідності запропонованого нею варіанту розподілу спірного майна технічним, пожежних та інших нормам, а для визначення дійсної ринкової вартості вищезазначеного майна та зясування обставин, що мають істотне значення по справі, потрібні спеціальні знання в галузі будівництва, суд, виходячи з інтересів обох сторін, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст.364, ч.3 ст.358 ЦК України, п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», ст.. ст.10, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл нерухомого майна та виділення відповідної частки в натурі відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення та наступної подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя : Левченко А.В.