ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-26/10/0408
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"12" лютого 2010 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі:головуючого-судді Деркач Н.М.при секретаріХуторній Ж.І. за участю позивачкиБалибердіноїВ.І. позивача ОСОБА_1 відповідачівОСОБА_13.

ОСОБА_3. ОСОБА_14

представників - відповідачів

ОСОБА_4

ОСОБА_5

3-х осіб ОСОБА_6 ОСОБА_7 Дацко Я.О.

представника 3-ї особи

ОСОБА_26

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_12 до ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , треті особи на боці відповідачів - відділ опіки і піклування виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кульбіда Наталія Михайлівна, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дацко Ярослав Олексійович

про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, визнання права власності на нерухоме майно та стягнення моральної шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2006 року ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_12 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , третя особа відділ опіки і піклування виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради про визнання угоди купівлі-продажу квартири недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що з 28.04.1999 р. ОСОБА_11 є квартиронаймачем трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що вказана квартира не відповідає вимогам проживання позивачки і її дитини через незадовільний стан їхнього здоров`я, 29.11.2003 р. позивачі уклали договір купівлі-продажу квартири з відповідачем ОСОБА_13 . Посередником у цих відносинах була відповідач ОСОБА_3 . У позовній заяві позивач ОСОБА_11 зазначила, що договір купівлі-продажу укладати не бажала. ОСОБА_13 і ОСОБА_3 спільно здійснювали на неї психологічний тиск, примушували до укладення договору купівлі-продажу квартири, і вона боячись їх погроз під примусом вимушено уклала договір. На даний час вона разом з неповнолітньою донькою проживає у орендованій квартирі через те, що коштів отриманих від продажу квартири не вистачає для придбання нового житла у зв`язку з різким збільшенням ринкових цін на нерухомість, через що вона вимушено несе збитки. На підставі вказаних обставин ОСОБА_11 просила суд визнати угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29.11.2003 р. між позивачами і відповідачем ОСОБА_13 недійсною і залишити квартиру за нею, ОСОБА_11 та неповнолітньою донькою ОСОБА_12 , а також витребувати у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кульбіди Н.М. вказану угоду, стягнути з ОСОБА_13 . 18 221, 80 грн. матеріальних збитків, 40 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

У ході судового розгляду справи позивачі неодноразово змінювали і уточнювали позовні вимоги. Остаточні позовні вимоги позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_12 виклали 25 грудня 2009 року у позові до ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , треті осоЬи на боці відповідачів відділ опіки і піклування виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кульбіда Н.М., приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, визнання права власності на нерухоме майно та стягнення моральної шкоди.

Позивачі посилалися на те, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1. У зв`язку з тим, що дана квартира має підвищену вологість і не відповідає вимогам якості житла та через те, що позивачка ОСОБА_11 і її неповнолітня донька хворіють на астму у них виникла необхідність її продати для придбання іншого

підходящого житла. Співвласник ОСОБА_1 проти продажу квартири не заперечував. З метою продажу квартири, восени 2003 р. ОСОБА_11 звернулася до відповідача ОСОБА_3 та попросила останню допомогти продати квартиру, на що остання погодилась і через деякий час знайшла покупця ОСОБА_13 Для того, щоб показати квартиру покупцю ОСОБА_3 взяла ключі від квартири у позивачки і більше їх не повернула, а разом з ОСОБА_13 стали різними способами примушувати ОСОБА_11 до продажу квартири. Відповідачі часто приходили до позивачки, погрожували, заявляли, що у разі відмови позивачки укладати договір купівлі-продажу вона не побачить своєї доньки. Злякавшись погроз і тиску з боку відповідачів позивачка погодилась на продаж квартири. 19.11.2003 р. ОСОБА_11 отримала рішення № 647 Дзержинської районної ради про дозвіл на продаж квартири. Документами на оформлення дозволу займалася ОСОБА_3 . Після цього позивачі зазначають, що відповідачі змусили їх прийти до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кульбіди Н.М, де було укладено договір купівлі-продажу квартири. При укладенні договору ОСОБА_13 передав позивачці 3 000 доларів США і пообіцяв доплатити певну суму та допомогти придбати нову квартиру. Проте від виконання зобов`язання відмовився. Після того, як вказана квартира була продана, відділ опіки та піклування виконавчого комітету Дзержинської районної ради почав вимагати від позивачки надати довідку про адресу придбаної нею квартири, чого вона зробити не змогла, так як на цей час проживає з неповнолітньою донькою в чужій квартирі та змушена за неї сплачувати орендну плату.

Позовні вимоги позивачі по справі обґрунтовують тим, що відповідно до вимог ч.З ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В даному конкретному випадку вказаний правочин не відповідав їх внутрішній волі і волевиявлення щодо`його вчинення взагалі не було, так як вчинявся позивачами під психічним тиском з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , тому повинен бути визнаний судом недійним і на підставі цього позивачі просять суд визнати за ними та неповнолітньою ОСОБА_12 право власності на спірну квартиру.

Оскільки на даний час спірна квартира належить ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2006 року між нею і ОСОБА_13 посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Ярославом Олексійовичем , позивачі заявляють вимоги про визнання договору недійсним у зв`язку із тим, що попередній договір купівлі- продажу є незаконним та відповідно недійсним.

Позивачі зазначають, що їм спричинено велику моральну шкоду, яка полягає у величезних е-тражданнях в розуміння того, що ОСОБА_11 та її донька позбавлені власного житла. Позивачка винесла погрози та шантаж з тбоку відповідачів. Від нервового напруження вона і її донька стали частіше хворіти, а коштів на оздоровлення вона не має. Позивачка оцінює завдану їй та її доньці моральну шкоду у 40 000 гривень та вважає, що у разі її стягнення з відповідачів

матиме можливість придбати нову квартиру та дещо заспокоїти свої душевні страждання. Тому позивачі просять стягнути з відповідачів на їх користь моральну шкоду у розмірі 40 000 грн., по 20 000 грн. на користь кожного, а також судові витрати у справі. Крім того, вони просили поновити їм пропущений строк звернення до суду, так як пропущений він був з поважної причини, оскільки подані ними позовні заяви ще в липні 2006 року щодо зазначеного спору судом залишалися без руху, а їм надавався термін для усунення недоліків і тільки в грудні 2006 року позовна заява була прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали повністю.

Представник відповідача ОСОБА_13 - ОСОБА_5 , та відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_13 проти задоволення позову заперечували.

Відповідачка- ОСОБА_3 пояснила суду, що восени 2003 р. ОСОБА_11 звернулася до неї та попросила допомогти продати належну їй квартиру АДРЕСА_1 , яка була у непридатному для проживання стані, мала підвищену вологість, сирість, відсутність сантехніки, а тому знайти покупця було важко. Через декілька місяців ОСОБА_3 за дорученням позивачки знайшла покупця ОСОБА_13 , який виявив бажання купити зазначену квартиру і зі згоди ОСОБА_11 , яку задовольнила запропонована сума вартості квартири в розмірі 3000 доларів США , вона дала ключі від квартири відповідачу , щоб останній зміг розпочинати ремонтні роботи. У зв`язку з тим, що позивачка не мала можливості зустрітися особисто з покупцем, останній передав обумовлену суму завдатку продавцю через ОСОБА_3 .

Через декілька тижнів зв`язок між відповідачем і позивачкою втратився. ОСОБА_3 і ОСОБА_13 хвилюючись про завдаток почали шукати ОСОБА_11 . Пізніше виявилося, що позивачка перебувала у лікарні, про що нікого не повідомила. У лікарні ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_11 , що за їх домовленістю вона все виконала і надалі займатися продажем квартири не буде. Позивачка у свою чергу мотивуючи хворобливим станом наполягала на тому, щоб ОСОБА_3 продовжувала справу з чим відповідачка погодилась. Через те, що позивачка мала потребу у новому житлі а також, згідно рішення відділу опіки і піклування Виконкому Криворізької міської ради про дозвіл на продаж оспорюваної квартири, ОСОБА_11 було зобов`язано придбати іншу квартиру в інтересах своєї неповнолітньої доньки після укладення угоди. Для виконання позивачкою свого обов`язку ОСОБА_3 знайшла декілька варіантів квартир, які запропонувала ОСОБА_11 . Однак жодну із запропонованих квартир позивачка не розглядала і взагалі відмовлялася вирішувати питання придбання нового житла.

Після того як усі необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу були підготовлені, позивачі і відповідачі ОСОБА_13 , ОСОБА_3 разом на автомобілі ОСОБА_13 прибули до приватного нотаріуса Кульбіди Н.М., де посвідчили договір купівлі продажу. Після укладення договору ОСОБА_3

знову запропонувала позивачці оглянути запропоновані квартири для придбання з чим не погодилась ОСОБА_11 , пояснивши, що гроші отримані від продажу квартири за порадою друзів збирається покласти у банк під відсотки. Після цього позивачі і відповідачі більше не зустрічалися.

ОСОБА_3 пояснила, що ніякого тиску на позивачів та погроз з їх сторони не було , взагалі між відповідачем і позивачкою складалися добрі, приязні стосунки, зокрема, ОСОБА_13 неодноразово підвозив позивачку у її справах і подружньому їй допомагав.

Відповідач ОСОБА_13 у судовому засіданні підтвердив викладене ОСОБА_3 , та додав, що укладення договору купівлі-продажу було вільним волевиявленням сторін.

ОСОБА_14 проти задоволення позову заперечувала пояснивши, що при укладенні договору купівлі-продажу з ОСОБА_13 оспорювану квартиру нікому іншому продано, подаровано або заставлено не було, заборона відчуження була відсутньою. Тобто, вона є добросовісним набувачем і тому підстави для визнання даного договору недійсним відсутні.

Представник відповідача ОСОБА_14 - ОСОБА_4 дала суду аналогічні пояснення., просить суд у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_6 суду пояснила, що під час укладення угоди вона з`ясувала розуміння сторонами суті угоди та бажання її укласти, роз`яснила правові наслідки укладення договору. Сторони діяли добровільно, ніяких заперечень не висловлювали, розуміли значення своїх дій та бажали укласти угоду. Під час укладання угоди та її нотаріального посвідчення погроз з боку відповідача не було, угоду підписували добровільно. ОСОБА_6 зазначила, що при укладенні договору вона вказувала і пояснювала ОСОБА_11 її обов`язок щодо придбання нового житла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_12 . Позивачка розуміла і усвідомлювала значення взятого на себе зобов`язання. Позовні вимоги вважає безпідставними. Просить суд в позові відмовити.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_15 надав суду аналогічні пояснення, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дацко Я.О. пояснив, що при посвідчені договору купівлі-продажу між ОСОБА_14 і ОСОБА_13 він перевірив законність її укладення. Підстав для відмови в нотаріальному посвідчені не було. Також він зазначив, що якщо у рішенні відділу опіки та піклування про надання дозволу на продаж квартири вказана обов`язкова умова придбання після цього іншого житла, то нотаріус, що посвідчує вказаний договір повинна передбачити таке положення у договорі і визначити відповідальну особу за його виконання. Спірний договір, який посвідчувала нотаріус Куль біда Н.М. такий пункт містить. Відповідно до нього відповідальність за придбання нового житла несе ОСОБА_11 . Таким чином, вимоги законодавства ОСОБА_6 були дотримані.

Представник,відділу опіки та піклування виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради пояснила, що документи для укладення спірного

договору позивачка готувала самостійно. Вона усвідомлювала значення і наслідки своїх дій. Примусу щодо неї з боку сторонніх осіб не було.

Вислухавши сторони, пояснення свідків, вивчивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_12 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При винесенні рішення відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних Положень суд буде керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як спірні правовідносини стосуються договору укладеного в листопаді 2003 року, тоді як ЦК України в новій редакції набрав чинності з 1 січня 2004 року , а також і нормами ЦК України від 1 січня 2004 року, так як вирішується питання і щодо договору укладеному в грудні 2006 року.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи позивачам - ОСОБА_11 , її неповнолітній доньці ОСОБА_12 та рідному брату ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належала 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1.

29.11.2003 року був укладений договір купівлі-продажу зазначеної квартири між ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , яка діяла також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Наталією Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за №5539,та зареєстрованому в Криворізькому БТІ 29.11.2003 року в книзі 172П, стор.307,рег.№307.

На даний момент придбана квартира є приватною власністю ОСОБА_14 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 1 грудня 2006 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Твердження позивачів , що договір купівлі-продажу від 29.11.2003 року укладати не бажали , ОСОБА_13 і ОСОБА_3 спільно здійснювали на ОСОБА_11 психологічний тиск, примушували до укладення договору купівлі-продажу квартири, і вона боячись їх погроз під примусом вимушено уклала договір , суд вважає необґрунтоваї іим виходячи з наступного.

Відповідно до ст..57 ЦК України ( в редакції 1963 року) правочин,вчинений внаслідок обману, насильства, погроз .... , може бути визнаний недійсним ...

Судом встановлено, що восени 2003 р. ОСОБА_11 звернулася до ОСОБА_3 та попросила допомогти-продати належну їй квартиру АДРЕСА_1 , яка була у непридатному для проживання

стані, мала підвищену вологість, сирість, відсутність сантехніки, а тому знайти покупця було важко.

Дану обставину підтвердила свідок ОСОБА_17 , яка була присутньою при їх зустрічі.

Через декілька місяців, на початку осені 2003 року ОСОБА_3 за дорученням позивачки знайшла покупця ОСОБА_13 який виявив бажання купити зазначену квартиру і зі згоди ОСОБА_11 , яку задовольнила запропонована сума вартості квартири в розмірі 3000 доларів СІЛА , вона дала ключі від квартири відповідачу щоб останній зміг розпочинати ремонтні роботи. У зв`язку з тим, що позивачка не мала можливості зустрітися особисто з покупцем, останній передав обумовлену суму завдатку продавцю через ОСОБА_3 .

Зазначені факти підтвердила в судовому засіданні позивачка.

Після зазначених дій позивачка перебувала у лікарні, у зв`язку з чим зв`язок між нею та відповідачами втратився. Як пояснили свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 відповідач декілька разів приїздив до позивачки додому, з`ясовував її місце знаходження, з якою метою їм не відомо. Як пояснила дружина відповідача ОСОБА_22 її чоловік ОСОБА_13 приїжджав з нею до позивачки з метою з`ясування можливості укласти договір купівлі-продажу спірної квартири. Протягом наступного часу, до укладення 29.11.2003 р. договору, ОСОБА_11 самостійно займалася підготовкою документів для отримання дозволу ради опіки та піклування на продаж спірної квартири. Власноручно написала заяву, брала участь у засідання ради опіки та піклування. Цим фактам відповідають правовідносини, які передують укладенню договору купівлі-продажу.

29.11.2003 р. між позивачами і ОСОБА_13 відповідно до їх

волевиявлення укладено договір купівлі-продажу, який було посвідчено Кульбідою Н.М При цьому сторонами було узгоджено усі істотні умови цього договору: предмет договору - спірна квартира, ціна - 11 569 грн., які покупець передав продавцям до підписання договору. Крім того, у п. 8 договору сторони узгодили, що відповідальність за виконання рішення Виконкому Дзержинської райради покладається на ОСОБА_11 . Інші умови, крім визначених у спірному договорі, сторони не обумовлювали. Під час укладення договору ніякого тиску з боку ОСОБА_13 або небажання до укладення договору з боку позивачів не було. Цим фактам відповідають правовідносини з укладення договору купівлі-продажу відповідно до вимог законодавства.

01.12.2006 р. між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 укладено договір купівлі- продажу спірної квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Дацко Я.О. При укладенні вказаного договору оспорювана квартира нікому іншому продана, подарована або заставлена не була, заборони відчуження не мала. Волевиявлення сторін договору щодо укладення угоди було вільним. З цього суд робить висновок, що ОСОБА_14 є добросовісним набувачем і тому підстави для визнання даного договору недійсним відсутні.

Пояснення ОСОБА_11 щодо примусу відносно неї з боку ОСОБА_3 суд не може взяти до уваги, оскільки у ході судового розгляду справи позивачка це спростувала. З приводу тиску ОСОБА_13 на позивачку остання до органів міліції не зверталася, до суду позову не подавала. Протягом двох місяців, які передували укладенню договору позивачка про погрози відповідача нікому не заявляла, допомоги не просила. Показання свідка ОСОБА_23 , щодо того, що ОСОБА_13 вивозив ОСОБА_11 на кар`єр з метою вчинення на позивачку морального тиску виявилися такими, що не відповідають фактичним обставинам, скільки сама ОСОБА_11 це заперечувала. Згодом ОСОБА_23 пояснила, що такі її свідчення є її припущеннями.

Свідчення ОСОБА_21 , щодо того що ОСОБА_11 протягом часу, що передував укладенню договору, постійно плакала та була у знервованому стані прямо не вказують на те, що причиною цього є примушення позивачки відповідачами до укладення договору купівлі-продажу. Свідок ОСОБА_21 погроз щодо позивачки від ОСОБА_13 не чула.

ОСОБА_24 , ОСОБА_25 пояснили суду, що про погрози ОСОБА_11 , примушення її до укладення договору вони знають лише зі слів позивачки. Як пояснив ОСОБА_25 , на той час він працював оперуповноваженим карного розшуку. Проте-у порушення ст. 10 Закону України «Про міліцію», ОСОБА_25 заходів щодо захисту позивачки не здійснив, з чого суд робить висновок, що реальних погроз не було.

Згідно ч.І ст. 41 ЦК України ( в редакції 1963 р) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов,язків.

Вимоги ОСОБА_11 щодо визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним на підставі того, що були порушені права її неповнолітньої доньки , а саме не було виконано рішення виконкому № 647 від 19.11.2003 року яким позивачку зобов,язано було одержані кошти від продажу спірної квартири витратити на придбання квартири АДРЕСА_2 суд вважає необґрунтованим виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 18 Закону України «Про охорону дитинства» який діяв на час укладання спірного договору купівлі-продажу квартири, частина третя якого передбачає зобов,язання органів опіки та піклування здійснювати контроль за додержання батьками або особами які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Пояснення ОСОБА_11 щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним на підставі того, що були порушені права її неповнолітньої доньки суд до уваги не бере. Оскільки отримання необхідних документів у відділі опіки і піклування було добровільним з боку ОСОБА_11 , укладання договору вільним, а невиконання обов`язку щодо придбання квартири вчинено з вини позивачки, то вказані вимоги є не обґрунтованими і таким що не підлягають задоволенню.

Не задовольняючи вищевказані вимоги позивачів суд поновляє їм строк на звернення до суду с вищезазначеним позовом, так як вважає, що пропущений він

був з поважної причини на підтвердження чого позивачка надала позовну заяву з якою зверталася до суду ще в липні 2006 року , якою намагалася вирішити виниклий спір, однак заява була їй повернута для усунення її недоліків і тільки в грудні 2006 року позов був прийнятий і став предметом розгляду в суді.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.3,10-11, 60, 203,212- 215 ЦПК України, СТ..СТ.202- 203, 205, 215,231,267 ( в редакції ЦК України 2004 року) ст..ст. 58,80 ЦК України ( в редакції 1963 року) , ст.. 18 Закону України «Про охорону дитинства» , суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_12 до ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , треті особи на боці відповідачів відділ опіки і піклування виконавчого комітету Дзержинської районної у м.Кривому Розі ради, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кульбіда Наталія Михайлівна, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дацко Ярослав Олексійович про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, визнання права власності на нерухоме майно та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_12 строк на звернення до суду з цивільним позовом визнавши причину пропуску поважною.

В позові ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , яка діє також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_12 до ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , треті особи на боці відповідачів відділ опіки і піклування виконавчого комітету Дзержинської районної у м.Кривому Розі ради, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кульбіда Наталія Михайлівна, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дацко Ярослав Олексійович про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, визнання права власності на нерухоме майно та стягнення моральної шкоди - відмовити .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про

апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: Н. М. Деркач