Справа № 2-275/2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27.05.2010 року Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого Мазурчака А.Г.

за участю секретаря Ліщишеної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики , -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 24.01.2007 року на укладення договору позики між ним та ОСОБА_2 була видана розписка, відповідно до якої відповідач отримав у власність грошові кошти в сумі 300 євро, що за офіційним курсом, встановленим Національним Банком України станом на 07.12.2009р. еквівалентно 3609 грн.

Відповідно до даної розписки відповідач зобов'язується повернути борг до 24.04.2007 року.

Станом на 07.12.2009р. позичальник не виконав свого обов'язку щодо повернення суми позики та має борг перед останнім в грошовому еквіваленті національної валюти в сумі 3609 грн.

Інфляційне збільшення відповідно до індексу інфляції складає 2045 грн. 49 коп.

Три проценти річних від простроченої суми, які повинен сплатити відповідач за прострочення виконання грошового зобов'язання, складає 376 грн. 24 коп.

Таким чином, загальна сума боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, яку повинен сплатити ОСОБА_2 позивачу становить 6030 грн. 73 коп.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, крім інших, зокрема, може бути і примусове виконання обов'язку в натурі (ч.2. ст. 16 ЦК України).

Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в сумі 6030 грн. 73 коп., в тому мислі : 2045 грн. 49 коп. - інфляційного збільшення суми боргу, 376 грн. 24 коп. - три проценти річних від простроченої суми та судові витрати в сумі 60,31 грн. державного мита та 120,00 грн. ІТЗ судового процесу

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав із викладених в заяві обставин.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про розгляд справи буз повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив, що стверджується розпискою про отримання повістки.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони, інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Суд за згодою представника позивача проводить заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

24.01.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, на підтвердження якого була видана розписка (а.с.11), відповідно до якої відповідач отримав у власність грошові кошти в сумі 300 євро. Відповідно до даної розписки відповідач зобов'язується повернути борг до 24.04.2007 року.

Однак вказаний борг відповідач позивачу на даний час не повернув. Доказів на спростування даних обставин не надано.

Згідно з ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частина 1 ст.207 ЦК України, зазначає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частина 1 ст.1049 ЦК України вказує на те, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, ще були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання або не виконав його у строк, встановлений Договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу ; урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2. ст.524 Цивільного кодексу України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1. ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст.533 ЦК України).

Таким чином з врахуванням курсу євро на час постановлення рішення (975, 5375грн. 100 євро) сума боргу, що підлягає стягненню складає 2926, 61 грн. ( Зх 975, 5375 грн. )

Три проценти річних від простроченої суми, які повинен сплатити відповідач за прострочення виконання грошового зобов'язання, складає 228, 74 грн. (в т.ч. за період з 24.04.2007р. по 31.12.2007р. - 60.61 грн. ( 2926, 61 грн.х3%:365х252 ( прострочених дні)) за 2008р. - 87, 79грн. ( 2926, 61 грн.х3%:366х366) та за період з 01.01.2009р. по 30.11.2009р. - 80, 43 грн. ( 2926, 61 грн.х3%:366х334)).

Інфляційне збільшення відповідно до індексів інфляції за період з травня 2007року по листопад 2009р. складає 2045 грн. 49коп.

Таким чином, загальна сума боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, яку повинен сплатити ОСОБА_2 позивачу становить 6030 грн. 73 коп.

Згідно ст.88 ЦПК України суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212- 215, 224-226 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 1046, ч. 2 ст. 1047, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволити частково .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на погашення заборгованості 4814 (чотири тисячі вісімсот чотирнадцять) грн. 20 коп.

На відшкодування судових витрат стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 143 (сто сорок три) грн. 92 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський райсуд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Головуючий: А.Г. Мазурчак

Тиврівський районний суд Вінницької області

м. Тиврів, вул. Шевченка, 3, 23300, (04355) 2-10-94