АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий 1 інст. - Нев»ядомський Д.В.
Доповідач - Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Карімової Л.В.,

суддів Ізмайлової Г.Н.

ОСОБА_1,

при секретарі Коршун І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення без надання іншого житлового приміщення,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення з належного їй житлового будинку № 44 по вулиці 50 років ВЛКСМ в м.

Дергачі Харківської області. Просила зобовязати відповідачку знятися з реєстрації в г

цьому будинку та заборонити її робити у будинку будь-які реконструкції, ремонтні роботи тощо.

У серпні 2009 року ОСОБА_2 уточнила свої позовні вимоги та просила на підставі вимог ст.ст. 316,317, 319, 321 ЦК України усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні вказаним житловим будинком та виселити відповідачку з цього будинку на підставі ч.4ст. 168 ЖК України.

В обгрунтування позову посилалася на те, що у вказаному будинку проживав її син ОСОБА_4, який у 2004 році уклав шлюб з відповідачкою. Остання з її згоди оселилася у цьому ж будинку, однак відповідачка ніколи не була членом її сім»ї, не вела спільного господарства. В квітні 2008 року ОСОБА_3 переїхала проживати до своїх батьків у с.

Піски.

15.10.2008 року її син помер. Після його смерті на прохання ОСОБА_3 вона дозволила проживати у спірному будинку відповідачці, яка обіцяла за це забезпечити її всім необхідним, однак допомогала недовго. Відповідачка замінила замки на вхідних дверях будинку, не надавши їй нові ключі, підключила зовнішнє освітлення двору до внутрібудинкової електромережі, завела собаку, яка не дає можливості увійти до подвіря.

До будинку відповідачка приводить своїх родичів та іншого чоловіка, через якого сім»я сина розпалася, ці обставини спричиняють їй моральні страждання.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, посилаючись на його безпідставність, оскільки між нею та позивачкою не було укладено договору найму житла, спірний будинок є єдиним місцем проживання її та дітей. Заміну замків, освітлення двору, його охорону собакою вона здійснила у зв'язку з тим. що її майно декілька разів було викрадено. Після смерті чоловіка вона утримувала позивачку до літа 2009 року, а потім ОСОБА_2 була введена в оману своїм представником ОСОБА_5 щодо спадкового майна і між нею та позивачкою виникли розбіжності.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16.09.2010 року в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_5 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими.

В поясненнях на апеляційну скаргу, які надані при розгляді справи в апеляційному суді представником апелянта ОСОБА_5 зазначено, що підставою виселення ОСОБА_3 є використання нею житла не по призначенню згіДно ст.ст. 116 та 168 ЖК України.

Вислухавши учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.І ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як встановлено районним судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 44 по вулиці 50 років ВЛКСМ в м. Дергачі Харківської області, де проживав її син ОСОБА_4 спочатку один, а після одруження з ОСОБА_3- разом з нею та дочкою відповідачки. При чому вселення відповідачки ОСОБА_3 в спірний будинок відбулося за згодою ОСОБА_2, яка проживала у розташованому поряд будинку № 1 по провулку Інтернаціональному в м Дергачі, частина якого також належить позивачці.

Після смерті ОСОБА_4 відповідачка продовжує проживати в спірному будинку, де й зареєстрована, проводить оплату за користування комунальними платежами.

Зазначені обставини також не оспорювали в суді апеляційної інстанції й представники апелянта.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано на підставі матеріалів справи та вимог ст.ст. 64,156 ЖК України виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 вселилася в належний позивачці будинок № 44 по вулиці 50 років ВЛКСМ в м. Дергачі Харківської області як член сімї власника будинку ОСОБА_2, яка як людина похилого віку не втрачала сімейних відносин із сином ОСОБА_4 та його сімєю. Розірвання сімейних відносин між сторонами після смерті ОСОБА_6 не позбавляє відповідачку з дітьми відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України права користування вищезазначеним жилим будинком.

За таких обставин посилання позивачки та її представника на необхідність виселення ОСОБА_3 із спірного житлового будинку на підставі вимог ч. 4 ст. 168 ЖК України є безпідставними, оскільки зазначена норма права застосовується до наймачів житлового приміщення в будинку, належному громадянинові на праві власності.

Як в суді першої так і апеляційної інстанції представники апелянта ОСОБА_2 зазначали, що при вселенні відповідачки у будинок будь-якого договору найму між ними в установленому законом порядку не укладалося.

Судова колегія не вважає й виходом за межі заявленого позову й висновки суду про недоведеність вимог ОСОБА_2 щодо виселення відповідача ОСОБА_3 з будинку й як колишнього члена сімї власника будинку на підставі вимог ст.. 116 ЖК України, оскільки підстави виселення, на які посилається позивач, не ґрунтуються на законі.

Судова колегія вважає, що висновки районного суду про недоведеність вимог ОСОБА_2 про порушення її прав власника будинку відповідачкою, також відповідають вимогам ст..ст. 316, 319 ЦК України оскільки ОСОБА_3 на законних підставах користується належним ОСОБА_2 будинком.

Посилання представників апелянта на те, що ОСОБА_2 як людина похилого віку та за станом здоровя потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги, тому для цієї мети їй необхідний спірний будинок, не є підставою для виселення ОСОБА_3 з нього, оскільки позивачка не позбавлена можливості вирішити питання про оплатне користування відповідачем будинком на підставі вимог ч.4 ст. 156 ЖК України.

Судова колегія вважає, що рішення районного суду постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, що є підставою відповідно до ст.. 308 ЦПК України для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1 ч.І ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317,319, 321 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: