Справа №22-ц-2328 Суддя-доповідач - Гагін
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Смирнової Т.В.,

суддів: Гагіна М.В., Ільченко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус ОСОБА_4, Роменська районна державна нотаріальна контора, про визнання правочинів недійсними, -

встановила:

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі двісті дев'яносто чотири гривні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

При цьому зазначає, що суд, відмовляючи в позові, дійшов до невірного висновку, оскільки її права порушені і вона прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до державної нотаріальної контори, а ОСОБА_3 не має права на спадкування, оскільки не є рідним сином померлого.

Вважає, що до спірних правовідносин підлягали застосуванню норми Цивільного кодексу 2004 року, а не 1963 року.

Також вказує, що суд не врахував того, що підстави позову були змінені, чим порушив норми процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5П, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.308 ЩІК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не заперечується, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід Великої вітчизняної війни першої групи, помер 17 квітня 2006 року.

У період з липня 2003 по липень 2005 року ОСОБА_7 обслуговувався відділенням соціальної допомоги територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів, інвалідів та одиноких непрацездатних громадян виконавчого комітету Роменської міської ради.

За життя ОСОБА_7 вчинив ряд правочинів, зокрема:

- 25.02.2002 року складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Роменського нотаріального округу ОСОБА_8, відповідно до якого ОСОБА_7 заповідав належні йому будинок № 9 та земельну ділянку площею 0,40 га, розташовані у с. Перехрестівка по вул. Леніна Роменського району, ОСОБА_2;

- 28.08.2003 року складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9, відповідно до якого ОСОБА_7 все своє майно заповідав ОСОБА_2;

- 16.02.2006 року укладено договір довічного утримання, за умовами якого ОСОБА_7 передав ОСОБА_2 належну йому квартиру АДРЕСА_1, а остання взяла на себе обов'язок довічного забезпечення ОСОБА_7 Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу ОСОБА_4

ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_7, а в свідоцтві про народження ОСОБА_3 батьком значиться ОСОБА_7

31 травня, 07 червня та 07 вересня 2006 року із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулися, відповідно, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Відповідно до висновків судових почеркознавчих експертиз від 04.06.2007 року та 18.10.2007 року підписи у примірниках договорів довічного утримання від 16.02.2006 року та заповіті від 28.08.2003 року виконані ОСОБА_7

Проведеними комплексною та додатковою судовими психолого-медико-психіатричними експертизами, відповідно, від 04.07.2008 року та 11.06.2009 року, встановлено, що ОСОБА_7 у період з 1987 року до кінця лютого 2006 року не страждав хронічними, психічними захворюваннями, не виявляв тимчасового хворобливого розпаду психічної діяльності або самогубства, за своїм психічним станом здоров'я міг розуміти значення своїх дій та керувати ними в період складання оспорюваних заповіту та договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що оспорюваними правочинами не порушені права позивача, а також ОСОБА_1 не доведено, що ОСОБА_7 на момент вчинення правочинів як не міг розуміти значення своїх дій, керувати ними, так і у зв'язку з вадами здоров'я (поганий зір та слух) його підпис на них не відповідав його волі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, вірно визначився з юридичною природою спірних правовідносин та застосував до них відповідні норми права.

Як вже зазначалось, оспорювані позивачем правочини вчинені ОСОБА_7 28.08.2003 року та 16.02.2006 року.

Місцевий суд, перевіряючи їх відповідність чи невідповідність вимогам законодавства, застосовував ті норми права, що діяли на момент вчинення цих правочинів, зокрема щодо заповіту від 28.08.2003 року - положення ЦК України 1963 року, а щодо договору довічного утримання від 16.02.2006 року - ЦК України 2003 року та Закон України «Про нотаріат».

Відносно права позивача на спадщину, то судом до цих правовідносин обгрунтовано застосовані положення ст.ст. 1223, 1261-1265 ЦК України (2003р.), оскільки спадщина відкрилась у 2006 році.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо помилкового застосування норм права до оспорюваних правочинів, а також права на спадщину є безпідставними.

Є обґрунтованими висновки суду щодо відсутності правових підстав для визнання недійсними оспорюваних правочинів як з підстав, передбачених ст. 225 ЦК України за

первісними підставами позову, так і з урахуванням уточнених позовних вимог від 10.03.2010 року, оскільки таким чином суд виконав завдання цивільного судочинства щодо справедливого й неупередженого вирішення спору.

При цьому посилання апеляційної скарги на порушення судом у зв'язку з цим принципу диспозитивності не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення як з огляду на положення ст. 308 ЦПК України, так і на те, що судом розглянуто позов у тому числі і з урахування його змінених підстав.

Місцевий суд також дійшов вірного висновку, що у зв'язку з відсутністю правових підстав для визнання недійсними правочинів, за всіх підстав, що зазначені у позові, а тому обгрунтовано вважав непорушеними права позивача на спадкування як це передбачено ст. З ЦПК України та ст. 1223 ЦК України.

Отже, враховуючи зазначене вище суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2010 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: