АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2364/09Головуючий у 1-й інстанції Слмвка Л.М.
Провадження № 22-ц-18/10 Доповідач - .
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бахметова В. Х., Гірський Б. О.,

при секретарі Стечишин Л.

з участю сторін ОСОБА_1,його представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ТзОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна транспортна компанія "Еталон", ОСОБА_4, ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайопного суду від 4 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ТзОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон", третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2009 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 2 листопада 2006 року з вини водія ОСОБА_3 на перехресті вулиць ОСОБА_6 та Глиняної м.Тернополя мала місце дорожньо транспортна пригода в результаті яких вони зазнали матеріальних збитків та моральних страждань , які спричинені погіршенням стану здоров'я ОСОБА_1, пошкодженням транспортного засобу, втратою ними спокою, сну, зміною звичного ритму життя.

ОСОБА_3 керував автомобілем DAEWOO Lanos, реєстраційний номер 63986ТІ, власником якого є відповідач ОСОБА_4

Тому, позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_4, як власника джерела підвищеної небезпеки, в користь ОСОБА_5 75983,51 грн. матеріальної шкоди, 30000 грн. моральної шкоди та 1250 грн. понесених судових витрат, в користь ОСОБА_1 - 30000 грн. моральної шкоди та 750 грн. понесених судових витрат.

В квітні 2009 року позивачі звернулися із заявою про збільшення позовних вимог та просили суд стягнути в користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 121678 грн. з врахуванням індексу інфляції.

В процесі розгляду справи, судом першої інстанціїї, притягнуто співвідповідачем ТзОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон".

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 4 листопада 2009 року позов ОСОБА_5 задоволено частково:

стягнуто з ТзОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" в користь ОСОБА_5 115798,87 грн. матеріальної шкоди, 1500 грн. моральної шкоди та 500 грн. судових витрат;

Позов ОСОБА_1 задоволено частково:

стягнуто з ТзОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" в користь ОСОБА_1 10000 грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ТзОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" 120 грн. витрат на інформацііїно-технічне забезпечення розгляду справи та в дохід держави 1157,99 грн. судового збору.

З апеляційною скаргою на вищевказане рішення суду звернулися ТзОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон", ОСОБА_4 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі апелянти просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_1, посилаючись на порушення та невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуально права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянти зазначають, що дорожньо-транспортна пригода мала місце не під час виконання ОСОБА_3 своїх трудових обов'язків і на транспортному засобі, який жодного відношення до вказаної юридичної особи не має, тому судом першої інстанції неправомірно стягнуто матеріальну та моральну шкоду з ТзОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон".

Розмір відшкодування збитків та компенсації моральної шкоди позивачам не оскаржується.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку , що скарга ТзОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон", ОСОБА_4, ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, ш,о ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ТзОВ "Еталон" і відповідно юридична особа повинна нести відповідальність за шкоду, яка спричинена його працівником.

Проте, зазначені висновки суду не узгоджуються з матеріалами справи і вимогами закону .

В справі відсутні будь які дані про те, що даний автомобіль в момент скоєння ДТП був власністю ТзОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" та використовувався ОСОБА_3 під час виконання ним службових обов'язків.

Тому, рішення суду стосовно покладення обов'язку з відшкодування шкоди на юридичну особу є необгрунтованим і його слід скасувати.

Згідно статті 303 ЦК-" Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. "

Згідно статті 1187ЦК-"Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку."

Судом першої інстанції встановлено, що 2 листопада 2006 року біля 23 годин, ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки ВАЕ/УОО Еапоз , реєстраційний номер 63986ТІ, власником якого є відповідач ОСОБА_4, порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем марки "ОСОБА_7 А6", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1, власником якого є ОСОБА_5

Згідно висновку експерта №1997 від ЗО листопада 2006 року, яка проводилась під час розслідування кримінальної справи, вартість збитків, які

спричинені власнику автомобіля АUDI А6 Qufttro, становить 75983,51 грн.

При стягненні суми збитків, місцевий суд врахував існування інфляції в державі.

З матеріалів справи та пояснень сторін в суді апеляційної інстанції вбачається, що автомобіль марки DAEWOO Lanos , реєстраційний номер 63986ТІ, був придбаний ОСОБА_4 в 2004 році та перебував в заставі ВАТ КБ "Надра" з часу придбання , з лютого 2004 року до жовтня 2009 року, що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ТІВ №001977( а.с.93) та листа банку від 20.10.2009 року за №7-200.

Згідно статті 586 ЦК-" Заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя" .

З пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які дані місцевому та апеляційному суду, вбачається що відповідач ОСОБА_7 та ТзОВ вважають, що ОСОБА_3 правомірно володів транспортним засобом згідно довіреності, яка видана 4 жовтня 2006 року.

Суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованим посилання ОСОБА_4, як власника автомобіля та відповідача у справі, що ОСОБА_3 є правомірним користувачем, який повинен нести весь тягар відповідальності за скоєне,

В матеріалах справи (а.с.38) є довіреність від 4 жовтня 2006 р, з якої вбачається, що вона надана . на виконання усного безоплатного договору доручення між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на представлення інтересів ОСОБА_4 в правоохоронних органах та установах незалежно від їх форм власності та підпорядкування, з усіх без винятку питань, які пов'язані з експлуатацією вказаного автомобіля , та "управляти ним з метою виконання наданих повноважень."

_Згідно статті 1000 ЦК - "За договором доручення одна сторона

(повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя."

З часу чинності діючого Цивільного Кодексу, з 1 січня 2004 року, законодавцем передбачено інститут найму транспортного засобу, який оформляється за участю фізичної особи у письмовій формі та нотаріально засвідчується. Дане положення відображено і в змісті ч.2 ст.1187ЦК.

Про відсутність правомірного використання ОСОБА_3 автомобіля свідчить і відсутність у нього тимчасового реєстраційного посвідчення, наявність , якого передбачена пунктом 15 Постанови Кабінету Міністрів від 7 вересня 1998 р. N 1388 ( зі змінами внесеними згідно зпостановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2000 р. N 1276) ''Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних

машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок " , яка була чинною на момент ДТП ,- "Якщо власник транспортного засобу передав в установленому порядку право користування і (або) розпорядження ним іншій фізичній або

юридичній особі, їм видається підрозділами ДАІ тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження. При цьому у графі "особливі відмітки" тимчасового

реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до _ за наявності

свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) серія

_ N _". Один екземпляр копії документа, який підтверджує право

користування і (або) розпорядження транспортним засобом, залишається у підрозділі ДАІ. "

Суд апеляційної інстанції не може розцінити - довіреність, на яку посилаються відповідачі ОСОБА_4та ОСОБА_3, як змішаний договір , що оформлений з дотримання вимог Закону в частині передачі права керування автомобілем, оскільки не дотримано вимоги та положення актів цивільного законодавства: стосовно надання права користування майном ( відсутні, як згода заставодержателя на передачу автомобіля в користування іншій особі , так і наявність тимчасового реєєстраційного талону, який підтверджував право користування,).

Тому, суд апеляційної інстанції приходить до висновку , що відповідальність за спричинену, як матеріальну, так і моральну шкоду повинен нести власник автомобіля, оскільки відсутня підстава правомірного використування автомобіля ОСОБА_3.

Щодо визначення судом першої інстанції розміру сум відшкодування збитків та компенсації моральної шкоди, то суд апеляційної інстанції вважає цей розмір обгрунтованим .

Крім цього, апелянтами протягом розгляду справи в суді першої інстанції не спорювався розмір матеріальних збитків та наявність моральних страждань, які є результатами дорожньо-транспортної пригоди, не оскаржуються ці обставини і в апеляційній скарзі, тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни сум відшкодування збитків та компенсації моральної шкоди.

Враховуючи , що суд неправильно застосував норми матеріального права стосовно відповідача в справі про відшкодування шкоди, яка спричинена джерелом підвищеної небезпеки, то рішення слід скасувати та ухвалити нове.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна транспортна компанія "Еталон", ОСОБА_4, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 4 листопада 2009 року та ухвалити нове.

Частково задовольнити позови ОСОБА_5, ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 115798,87 гри. матеріальної шкоди, 1500 грн. моральної шкоди та 500 грн. судових витрат;

в користь ОСОБА_8 10000 грн. моральної шкоди;

в дохід держави 1157,99 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та в

В позові до ТзОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон"-відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ..