НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-921/10
№ ---
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2010 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Олійника А.В.,

секретаря Бабенко Л.М.,

за участю:

сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

їх представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників 3-х осіб без самостійних вимог:

СКУ „Трубник ОСОБА_5,

органа опіки та піклування ОСОБА_6,

виконкому Новомосковської міської ради ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення, треті особи без самостійних вимог СКУ „Трубник, орган опіки та піклування, виконком Новомосковської міської ради, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації з тих підстав, що з 2002 року по жовтень 2004 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 На підставі рішення виконкому їм була виділена жила квартира АДРЕСА_1. Після їх розлучення в жовтні 2004 року відповідач забрала свої речі і переїхала жити до іншого чоловіка, а він залишився жити сам. Крім того він здійснює оплату за комунальні послуги. У звязку з цим він просить суд визнати ОСОБА_2 особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, розташованим АДРЕСА_2 та зобовязати СКУ „Трубник зняти її з реєстраційного обліку та внести відповідні записи в домову книгу.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні, уточнили позовні вимоги, просять визнати ОСОБА_2 особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, розташованим АДРЕСА_2 та зобовязати СКУ „Трубник зняти її з реєстраційного обліку та внести відповідні записи в домову книгу.

Відповідач, представник відповідача позов не визнали, звернулись до суду з зустрічним позовом, в якому просять вселити ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_8 в квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на наступні обставини. У 2004 році ОСОБА_2 отримала ордер на зайняття житлового приміщення за вказаною адресою. Іншого житла вона не має. У цьому ж році в результаті постійних сварок вона змушена була піти з цієї квартири та шукати нове місце проживання. Повернутися до неї вона не могли, оскільки ОСОБА_1 змінив замки на вхідних дверях та не надавав їй можливості в ній жити. З цієї причини вона не проживає у вказаній квартирі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 надала уточнюючий позов, в якому просить суд вселити її та її неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в квартиру АДРЕСА_1 та зобовязати ОСОБА_1 не перешкоджати їй в користуванні житлом, оскільки перешкодою в користуванні нею квартирою є те, що разом з ОСОБА_1 без дозволу відповідних служб проживає стороння жінка з малолітньою дитиною.

Представник третьої особи СКУ „Трубник в судовому засіданні спочатку підтримав позов ОСОБА_1, після допиту свідків заявив, що не підтримує жодного позову.

Представник органу опіки та піклування заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, позов ОСОБА_2 підтримав, оскільки на її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, одна з яких зареєстрована у вказаній квартир.

Представник третьої особи виконкому Новомосковської міської ради в судовому засіданні пояснив, що оскільки ОСОБА_1 не є власником вказаного житла, він не набув права вимагати виселення. В позові ОСОБА_1 просив відмовити, позов ОСОБА_2 підтримав у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що знає позивача та відповідача, вони мешкали разом близько пяти років тому, після чого ОСОБА_2 пішла жити до іншого чоловіка.

Свідок ОСОБА_11, допитана в судовому засіданні, пояснила, що ОСОБА_2 є її сестрою. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жили не дружно, а зі слів сестри їй було відомо, що ОСОБА_1 кривдить її. Один раз вона бачила, як ОСОБА_1 виштовхував її сестру з квартири, після чого та пішла від нього.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_2 з 2000 року. наприкінці 2004 року вона бачила, як ОСОБА_1 виштовхував її з квартири.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09.08.2004 року на підставі рішення виконкому Новомосковської міської ради депутатів від 26.05.2004 року ОСОБА_2 з сімєю з двох чоловік, до складу якої на той час входив також її чоловік ОСОБА_1, було видано ордер № 42 серія Б на право зайняття житлового приміщення однокімнатної квартири АДРЕСА_3 (а.с.58-59).

Встановлено в судовому засіданні, та визнано сторонами, що ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою з 2004 року.

Суд не може взяти до уваги надані позивачем в якості доказів акти, складені техніками та паспортистом СКУ „Трубник в присутності сусідів 01.11.2004 року, 01.12.2004 року, 01.03.2005 року, 29.08.2005 року, 17.09.2005 року, 02.02.2006 року, 01.03.2006 року, 01.04.2006 року, 01.10.2006 року, 16.11.2006 року, 03.01.2007 року, 01.05.2007 року, 01.06.2007 року, про те, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично не проживає за вказаною адресою з 2004 року (а.с.7,19), оскільки свідок технік СКУ „Трубник ОСОБА_13, присутній при їх складанні, в судовому засіданні пояснив, що вказані акти були складені за проханням матері ОСОБА_1, яка не має відношення до вищезазначеної квартири. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_14, підпис якого міститься в актах, їх не підписував, а ОСОБА_15 має фізичні вади слуху та зору. Також ОСОБА_2 не заперечувала проти того, що вона не мешкає за вказаною адресою з 2004 року.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. В ст. 71 ЖК України, вказаний перелік обставин, визнаних поважними причинами, при яких житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців.

Відповідно до ст.. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Встановлено в судовому засіданні, що квартира АДРЕСА_4 відноситься до житлового фонду Новомосковської міської ради.

Відповідно до ст.. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обовязки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції встановленої законом.

У відповідності до ст.. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування органи місцевого самоврядування від імені та і інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності. Виключно на пленарних засідання міської ради приймається рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади.

Виходячи з наведеного, звертатися до суду в даному випадку має розпорядник нерухомого майна виконком Новомосковської міської ради, а не ОСОБА_1, тому в задоволенні позовних вимог останнього слід відмовити.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 суд приходить до наступного.

Як зазначено вище, вона зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлено в судовому засіданні та визнано сторонами, що на утриманні ОСОБА_2 знаходяться двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_8 і ОСОБА_9 (а.с.56,82), які не мають іншого власного місця проживання.

Відповідно до ст.. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

У відповідності зі ст.. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Аналізуючи викладене вище, суд вважає, зустрічний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 користувалася спірним жилим приміщення на передбачених законом підставах, не позбавлена права користування в судовому порядку та може вселити до нього своїх дітей. Таким чином дії ОСОБА_1 щодо чинення ОСОБА_2 перешкод у вселенні її та її дітей до спірної квартири є незаконними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 81, 212, 215 ЦПК України, ст. 172 ЦК України, ст.. 9, 65 ЖК України, Законом України „Про місцеве самоврядування, суд, -

в и р і ш и в :

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в квартиру АДРЕСА_5.

Зобовязати ОСОБА_1 не чинити перешкод при вселенні ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в квартиру АДРЕСА_5

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення без попередньої подачі заяви про апеляційне оскарження, або протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя А.В. Олійник