АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-2721/2010 р. Категорія - відшкодування шкоди
Головуючий і інстанції
Доповідач Табачна Н.Г..
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апелжтйе*» Харківської області в складі:

Головуючого : Карімової Л. В.

Суддів : Табачної Н. Г.

ОСОБА_2

При секретарі: Коршун І. О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 19 лютого 2010 року, за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Приколотнянський олійноекстракційний завод про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2009 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Він посилався на те, що працював у відповідача з 18 вересня 2003 року апаратником цеху рафінації 4 розряду, слюсарем-ремонтником 4-6 розряду цього ж цеху.

В період роботи систематично підпадав під вплив шкідливих виробничих факторів. Проведеною у 2004 р., 2008р. атестацією робочого місця слюсаря-ремонтника встановлена наявність 4 шкідливих факторів з перевищенням гранично допустимих концентрацій та рівнів.

Під час проведення ремонтних робіт: демонтажу, заміни, промивки та очищення обладнання, які він проводив вручну, він контактував з низкою шкідливих речовин. Протоколами замірів в цеху рафінації встановлена концентрація шкідливих хімічних речовин - алергенів, яка перевищує допустимі норми, має місце вона і в повітрі робочої зони.

За висновком обласної МСЕК від 22 квітня 2009 року його було визнано інвалідом 3 групи і встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності, необхідність санаторно- курортного лікування, медикаментозного забезпечення та надана трудова рекомендація - протипоказа тяжка фізична робота зі шкідливими умовами праці.

Відповідачем було проведено розслідування його професійного захворювання та складено відповідний акт за формою П-4.

Таким чином, на його думку, з вини відповідача він став інвалідом у 30 років, не може працювати за своєю професією, чим йому заподіяно велику моральну шкоду.

Позивач просив у її відшкодування стягнути на його користь з відповідача 100 000 грн. Відповідач проти позову заперечував.

Рішенням Великобурлукського районного суду Харківської області від 19 лютого 2010 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач рішення суду оскаржує, просить його скасувати як незаконне і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Він вважає, що висновки суду помилкові, зроблені в порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що з 18 вересня 2003 року позивач працював в закритому' акціонерному товаристві Приколотнянський олійноекстракційний завод апаратником, а вподальшому слюсарем-ремонтником цеху рафінації.

В січні 2009 року він був звільнений з посади слюсаря-ремонтника за п. 1 ст. 36 КЗпП України.

22 квітня 2009 року його було визнано інвалідом 3-ї групи з професійного захворювання зі встановленням 40% стійкої втрати професійної працездатності, необхідності санаторно- курортного лікування, медикаментозного забезпечення та із протипоказанням тяжкої фізичної роботи і роботи зі шкідливими речовинами.

1 липня 2009 року ЗАТ Приколотнянський ОЕЗ було перетворено у ТОВ Приколотнянський ОЕЗ, яке є його правонаступником.

Звернувшись до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався те, що професійне захворювання у нього виникло з вини відповідача, який, таким чином, заподіяв йому моральну шкоду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що вони не доведені, вина відповідача у виникненні професійного захворювання позивача відсутня, оскільки відповідачем було дотримано усіх вимог законодавства щодо охорони праці, він не вчинив ніяких протиправних дій чи бездіяльності щодо позивача, а причиною захворювання ОСОБА_3 є контакт шкіри потерпілого при роботі за професією із подразнюючими речовинами, алергенами (змащувальними матеріалами, формальдегідами, а також латексом, з якого виготовлені засоби захисту рук) при особистій підвищеній чутливості шкіри до цих матеріалів, які допущені відповідними службами до використання і не викликають у інших осіб ніяких негативних наслідків для здоровя. Професійне захворювання позивача не було викликане несприятливими факторами виробничого середовища слюсаря-ремонтника: виробничий шум, підвищена температура, нахили тулуба, вимушена робоча поза.

Такі висновки містяться на законі, матеріалах справи та наданих доказах.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Суду не надано доказів порушення відповідачем законних прав позивача, які були би підставою для відшкодування моральної шкоди.

Судом встановлено, що згідно карти умов праці несприятливими факторами виробничого середовища слюсаря-ремонтника являються: підвищений рівень шуму, мікроклімат у приміщенні (підвищена температура повітря), робоча поза, напруженість праці (увага). Професійне захворювання (хронічна екзема) у позивача виникло внаслідок підвищенної чутливості шкіри до компонентів масел, формальдегіду, латексу. Йому протипоказана робота, повязана із впливом подразнюючих і алергуючих речовин.

За фактом виникнення хронічного захворювання у позивача проведено розслідування випадку, про що складено відповідний акт.

В акті зазначено, що захворювання виникло за обставин неякісного і не в повному обсязі проведеного медичного огляду і неефективності засобів індивідуального захисту.

При цьому зазначено, що з 2003 року випадків таких захворювань у інших працівників в цеху рафінації і в цілому на підприємстві не було.

Причиною виникнення захворювання у позивача є контакт шкіри при роботі за професією із подразнюючими речовинами, алергенами (змащуваними маслами, формальдегідами, а також латексом, з якого виготовлені засоби індивідуального захисту рук), прн осооистш підвищенності чутливості шкіри до цих матеріалів.

Також встановлено, що у відповідності до вимог закону і у терміни, передбачені заковом, відповідач організовував медичні огляди працівнику ОСОБА_3 та забезпечував його засобами індивідуального захисту.

Формальдегід і латекс являються речовинами, які використовуються при виготовленні засобів індивідуального захисту.

Рукавички, якими відповідач забезпечував позивача, сертифіковані і відповідають (рівно як масла, що використовуються на підприємстві) медичним критеріям безпеки.

При цьому один із видів масел на підприємстві з 2007 року не використовується.

Неякісний і не в повному обсязі проведений профілактичний періодичний медичний огш полягає в тому, що ОСОБА_3 не був включений до списку працівників, яжз підлягають періодичним медичним оглядам, були відсутні відомості про ПІКІЛЛИИ фактори, під дію яких він потрапив і тому була неякісно оформлена медична картка перед початком проведення медичного огляду.

В той же час він був включений до списку працівників, допущенних до роботи з прекурсорами для проходження медичного огляду, а такі працівники проходять медичні огляди в повному обсязі.

Медичний огляд був проведений без урахування шкідливих факторів і зроблено висновок про допуск ОСОБА_3 до робіт без урахування медичних показань.

У 2007 році ОСОБА_3 був допущений до роботи після проведення періодичного медичного огляду тому, що у нього не було виявлено захворювання, хоча лікаре*#- дерматологом хронічна екзема вже була діагностована. З приводу захворювання у 2007 році він двічі лікувався.

У 2008 році він також за результатами медичного огляду був допущений до роботи, хоча захворювання вже було діагностоване. Цього ж року він 12 разів лікувався з приводу хронічної екземи, з 13 серпня 2008 року за станом здоровя був переведений на іншу роботу, а 21 січня 2009 року звільнений. У квітні 2009 року йому встановлено 3 групу інвалідності із професійного захворювання.

Оскільки судом не встановлено вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу, в задоволенні позовних вимог відмовлено обгрунтовано.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За такими обставинами підстав для скасуання рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 19 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий

судді