Справа № 2-4341/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2010 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Холод Р.С.,

при секретарі: Родніковій Ю.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв», третя особа: Управління у справах захисту прав споживачів у Запорізькій області про захист прав споживача та відшкодуванню моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У суд з позовом звернулась ОСОБА_3 до ТОВ «Арсенал-резерв», третя особа: Управління у справах захисту прав споживачів у Запорізькій області про захист прав споживача та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв», на користь ОСОБА_3 матеріальні збитки у сумі 26 058 грн., неустойку в розмірі 1 316 140 грн. 51 коп., збитки, повязані з заподіяною моральною шкодою у сумі 25 000 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.06.2007 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нової квартири, яка розташована в місті Запоріжжя по вул. Автозаводська буд. 48 А, кв. 73. Зазначена квартира знаходиться на 10-му поверсі у близькості до ліфту та прилягає до стіни квартири, що є порушенням Державних ОСОБА_4 В 2.2 - 15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», а саме п. 5.6. норм, згідно якого, шахти та машинне відділення ліфтів не повинні бути розташовані безпосередньо над житловими кімнатами, під ними, а також суміжно з ними. У грудні 2007 року в домі ввели в дію ліфт , після чого було встановлено, що у квартирі дуже чутно роботу ліфту та ліфтового обладнання. Починаючи з січня 2008 р. позивач неодноразово усно зверталась до відповідача із зазначеною проблемою, та 12.01.2008 р. вона звернулась до відповідача письмово, але відповіді на зазначене звернення не отримала. Також у січні 2008 році позивач звернулась до ДЗ «Комунарська районна санітарно-епідеміологічна станція м. Запоріжжя» з заявою щодо проведення дослідження визначення рівня шуму у житловій кімнаті, яка прилегла до ліфтової шахти у її квартирі.

Відповідно до протоколу про проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку № 87 від 29.08.2008 р., за даними лабораторних досліджень рівні еквівалентного шуму у житловій кімнаті, прилеглій до ліфтової шахти в квартирі АДРЕСА_1, перевищують гранично припустимі рівні шуму на 1ДБА, що не відповідає санітарним нормам „Допустимого шуму у приміщеннях житлових та громадських споруд та на території житлової забудови , а також є порушенням вимог ст. 24 Закону України „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення . В ході проведення робіт щодо визначення рівня шуму, ДЗ «Комунарська районна санітарно-епідеміологічна станція м. Запоріжжя» встановила, що у будинку діє ліфт 1990 року випуску, але фактично ліфт було введено в дію в грудні 2007 року.

20.02.2008 року ДЗ «Комунарська районна санітарно-епідеміологічна станція м.Запоріжжя» на адресу ТОВ «Арсенал Резерв» видано припис щодо встановлення та ліквідування причини перевищення в житловій кімнаті припустимих розмірів шуму від працюючого обладнання ліфта, а також розроблення та погодження з санепідемслужбою комплексів протишумових заходів. Проте, відповідач не виконав дій щодо ліквідування вказаного недоліку в квартирі позивача, чим порушив вимоги ст.ст. 1, 6, 7, 8, 14 Закону України «Про захист прав споживачів».

У звязку з цим, позивачем самостійно був замовлений проект по влаштуванню звукоізоляції внутрішньої стіни в квартирі АДРЕСА_2. Вказаний проект був виконаний Запорізьким відділенням державного підприємства „Науково-дослідний інститут будівельних конструкцій . Вартість проекту склала 600 грн. По вказаному проекту за особисті кошти позивача в квартирі було виконано влаштування звукоізоляції вказаної кімнати. Вартість будівельних матеріалів та робіт склала в сумі 25 458 грн.

08.02.2010 р. позивач звернулась до відповідача про відшкодування витрат, за проведені роботи щодо звукоізоляції квартири. Однак, в порушення статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач не відшкодував позивачу витрати на усунення недоліків. А саме 25 458 грн. (вартість витрат на роботи) + 600 грн. (вартість проекту) = 26058 грн. 23.02.2010 р. Відповідач надав позивачеві відповідь, що у даній ситуації він не вбачає своєї провини та додав, що фізичної можливості відшкодувати витрати він не має.

07.04.2010р. позивач звернулась до відповідача з претензією про відшкодування матеріальних та моральних збитків, а також неустойки, але відповідь на вказане звернення на час звернення до суду не отримала.

Моральні збитки позивач обґрунтовує не бажанням відповідача добровільно відшкодувати завдані збитки, що змусило позивача витрачати багато особистого часу для захисту своїх порушених прав. Протягом двох років позивач та його родина не могли повною мірою використовувати своє право власності на вказану квартиру, оскільки було неможливо проживати у вищевказаній житловій кімнаті, в звязку з тим, що рівень шуму в ній перевищував допустимі показники. В кімнаті було неможливо знаходитися, оскільки знаходження в ній шкідливо впливало на здоров'я.

Неспокій та поганий настрій негативно вплинулина загальний стан здоров'я позивача. Підвищене роздратування відобразилось на його стосунках з родиною та співробітниками. Крім того, в звязку з проведенням будівельних робіт повязаних з влаштуванням звукоізоляції вказаної кімнати, житлова площа в ній зменшилась більш ніж на один квадратний метр, та висота стели в кімнаті зменшилась на 10 сантиметрів.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ТОВ «Арсенал-резерв» матеріальні збитки на суму 26 058 грн., збитки, повязані з заподіяною моральною шкодою у сумі 8 942 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн. У своїх поясненнях представник позивача повністю підтвердив факти, викладені у позовній заяві та просив стягнути з ТОВ «Арсенал-резерв» зазначену в уточненій позовній заяві суму.

Відповідач не заперечував проти факту невідповідності розташування ліфта санітарним нормам та правилам та проти розрахунків витрат, що здійснив позивач у звязку з усуненням наслідків підвищеного шуму, але позов не визнав у звязку відсутності його вини (відсутня субєктивна сторона порушення) в порушенні прав споживача. Нормативне та документальне обґрунтування відповідач надав у відгуку на позовну заяву.

Представник третьої особи підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, приходить до наступного.

19.06.2007 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нової квартири, яка розташована в АДРЕСА_3. Згідно договору відповідач був зобовязаний передати у власність позивача квартиру та попередити позивача про всі відомі йому недоліки відчужуваної квартири.

Згідно статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо, не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника;

Виходячи з вищезазначеного, позивач, як покупець за цим договором є споживачем, а значить захист його прав, як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Придбана позивачем у відповідача квартира знаходиться на 10-му поверсі у близькості до ліфту та прилягає до стіни квартири позивача, а саме житлова кімната розташована суміжно з шахтою ліфту.

Відповідно до п. 5.6 ДБН В.2.2 - 15 - 2005 «Житлові будинки. Основні положення», шахти та машинне відділення ліфтів не повинні бути розташовані безпосередньо над житловими кімнатами, під ними, а також суміжно з ними.

У звязку з цим твердження позивача про порушення норм ДБН при проектуванні та будівництві будинку по вул. Автозаводська буд.48А м. Запоріжжя, є обґрунтованими.

В результаті допущених порушень ДБН, рівень шуму у житловій кімнаті, яка прилегла до ліфтової шахти у квартирі позивача, перевищують гранично припустимі рівні шуму. Так, за зверненням позивача до ДЗ «Комунарська районна санітарно-епідеміологічна станція м. Запоріжжя» були проведені дослідження визначення рівня шуму у житловій кімнаті, яка прилегла до ліфтової шахти у квартирі позивача.

Відповідно до протоколу про проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку № 87 від 29.08.2008 р., за даними лабораторних досліджень рівні еквівалентного шуму у житловій кімнаті, прилеглій до ліфтової шахти в квартирі АДРЕСА_1, перевищують гранично припустимі рівні шуму на 1ДБА, що не відповідає санітарним нормам „Допустимого шуму у приміщеннях житлових та громадських споруд та на території житлової забудови , а також є порушенням вимог ст. 24 Закону України „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення .

Крім цього, в ході проведення робіт щодо визначення рівня шуму, ДЗ «Комунарська районна санітарно-епідеміологічна станція м. Запоріжжя» встановила, що у будинку по вул. Автозаводській, 48А в м. Запоріжжя діє ліфт 1990 року випуску, але фактично ліфт було введено в дію в грудні 2007 року.

20.02.2008 р. ДЗ «Комунарська районна санітарно-епідеміологічна станція м.Запоріжжя» на адресу ТОВ «Арсенал Резерв» видано припис, щодо встановлення та ліквідування причини перевищення в житловій кімнаті припустимих розмірів шуму від працюючого обладнання ліфта, а також розроблення та погодження з санепідемслужбою комплексів протишумових заходів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:

1)захист своїх прав державою;

2)належну якість продукції та обслуговування;

3)безпеку продукції;

4)необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Згідно ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Виробник (виконавець) зобов'язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченогонормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років.

Згідно статті 14 вказаного Закону споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров'я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоди його майну.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором.

Стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги не пізніше десяти років від дня передачі їх споживачеві.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1)пропорційного зменшення ціни;

2)безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3)відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Позивач надав до суду письмові докази неодноразових звернень до відповідача з заявами щодо усунення недоліків, які одразу неможливо було виявити під час купівлі товару, у звязку з тим, що ліфт було введено в дію, через декілька місяців після купівлі квартири. Однак, відповідач добровільно не усунув вказані недоліки.

У звязку з цим, за пропозицією головного архітектора міста позивач звернулась до Запорізького відділення державного підприємства „Науково-дослідний інститут будівельних конструкцій (ліцензованої проектної організації) з замовленням проекту по влаштуванню звукоізоляції внутрішньої стіни в квартирі АДРЕСА_2. Вартість проекту склала 600 грн., що підтверджується платіжними документами (квитанція №wk-13 від 15.01.2009 року).

По вказаному проекту за особисті кошти позивача в квартирі було виконано влаштування звукоізоляції вказаної кімнати. Вартість будівельних матеріалів та робіт склала 25458 грн., що підтверджується платіжними документами (довідка про вартість виконаних підрядних робіт) .

Суд приймає до уваги той факт, що представник відповідач не заперечує проти факту невідповідності розташування ліфта санітарним нормам та правилам та не заперечує проти обґрунтованості розрахунків витрат, що здійснив позивач у звязку з усуненням наслідків підвищеного шуму.

Таким чином, відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» Відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати на усунення недоліків. А саме 25 458 грн. (вартість витрат на роботи) + 600 грн. (вартість проекту) = 26058 грн.

Відповідно з ч.3 ст.680 Цивільного Кодексу України і ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів " якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

На підставі п. 1 ч.1 ст. 708 Цивільного Кодексу України і статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення.

У звязку з цим, посилання відповідача на те, що він не є належним відповідачем по даній справі не відповідає закону, адже законом передбачене право споживача визначати до кого звернутись з вимогами щодо усунення недоліків товару: або до продавця або до виготовлювача товару.

Суд вважає також обґрунтованими вимоги позивача щодо нанесення позивачу відповідачем моральних збитків. Так, відмова відповідача добровільно задовольнити законні вимоги позивача спричинила позивачу та її родині моральну шкоду, позивач змушена була витрачати багато особистого часу для захисту своїх порушених прав. Протягом двох років позивач та її родина не могли повною мірою використовувати своє право власності на вказану квартиру, оскільки було неможливо проживати у вищевказаній житловій кімнаті, в звязку з тим, що рівень шуму в ній перевищував допустимих показників. В кімнаті було неможливо знаходитися, оскільки знаходження в ній шкідливо впливало на здоров'я (здоровий сон, спокій тощо). Крім того, в звязку з проведенням будівельних робіт, повязаних з влаштуванням звукоізоляції вказаної кімнати, житлова площа в ній зменшилась більш ніж на один квадратний метр, та висота стели в кімнаті зменшилась на 10 сантиметрів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. під моральними збитками слід розуміти втрати немайнового характеру, в наслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, які були отримані фізичною або юридичною особою незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може виражатись в порушенні прав, які були надані споживачу.

Таким чином, з урахуванням моральних переживань позивача, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, тривалості захисту свого порушеного права, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди повністю в розмірі 8 942 грн. Вказана компенсація допоможе позивачу в якоїсь мірі зменшити вплив негативних наслідків на його життя і зберегти почуття особистої гідності.

Також, матеріалами справи квитанцією №3531956 від 16.06.2010 року підтверджуються витрати позивача на забезпечення розгляду цивільної справи у суді у сумі 120 грн., тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає задовольнити позовні вимоги у цій частині.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 680, 708 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 6, 8, 15, 17, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996р. №5, ст. ст. 6, 8, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-213, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 26 058 (двадцять шість тисяч пятдесят вісім) гривень в якості матеріальної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 8 942 (вісім тисяч девятсот сорок дві) гривні в якості моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-резерв» на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 120 (сто двадцять) гривень в якості витрат на забезпечення розгляду цивільної справи.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Р.С.Холод