Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-324/2010 Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
Категорія - цивільна Доповідач - Лакіза Г.П.
УХВАЛА

Іменем України

29 січня 2010 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого: Лакізи Г.П.

суддів: Коренькової З.Д., Бобрової І.О.

при секретарі: Марченко О.О.

з участю: відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представника адвоката ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5 -ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання права власності на спадкове майно, за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 просять скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2009 року, яким задоволено позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно, та позов ОСОБА_10, ОСОБА_7 до ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог вимог ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права. Зокрема, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 зазначають, що рішенням Ніжинського народного суду від 05.08.1967 року було розділено колгоспний двір по вул. Чехова, 7 в м. Ніжині, проте ні їх мати -ОСОБА_12, ні батько - ОСОБА_13 ніколи в. колгоспі не працювали, що підтверджується відповідями управління Пенсійного фонду України в м.Ніжині. Тому відповідачі вважають, що спірні 8/25 частин домоволодіння №7 по вул. Чехова в м. Ніжині, які за вказаним рішенням суду були виділені їх батькам ОСОБА_12, ОСОБА_13 та їм, тобто ОСОБА_7 і ОСОБА_8, фактично колгоспним двором не були. Відповідачі також вважають, що суд першої інстанції невірно застосував положення ЦК УРСР (в редакції 1963 року) та норми Закону України „Про власність", оскільки позивачі не довели, що спірні 8/25 часток домоволодіння були фактичним колгоспним двором. Крім того, було встановлено, що ОСОБА_13 на день смерті проживав в іншому місці, а не в спірному домоволодінні. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вважають, що позивачі пропустили строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, що є підставою для відмови у позові.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 03 грудня 2009 року за ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7ї. визнано право власності на 8/75 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованих по вул. Чехова, 7 в м. Ніжині, за кожним, в порядку спадкування після ОСОБА_13, який помер 20.12.1999 року. На користь держави стягнуто недоплачений судовий збір: з ОСОБА_9 - 2 грн. 44 коп., з ОСОБА_10 - 24 грн. 94 коп., з ОСОБА_7 - 24 грн. 94 коп.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, оскільки^ рішення Ніжинського міськрайонного суду від 03 грудня 2009 року ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням народного суду м.Ніжина від 15 квітня 1963 року про розподіл домоволодіння колгоспного двору, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та їх дітям - ОСОБА_8 і ОСОБА_7 як особам, які були членами колгоспного двору, було виділено частину зазначеного домоволодіння колгоспного двору, до якої входили половина кухні з коридором та половина кімнати (а.с.8). Відповідно до ст. 125 ЦК УРСР (1963 року) на підставі зазначеного рішення народного суду відбувся розділ колгоспного двору, внаслідок якого був утворений новий колгоспний двір. Відповідно до вказаного рішення суду 5 серпня 1967 року видано свідоцтво на право особистої власності, згідно якого 8/25 частин домоволодіння по вул. Чехова, 7 в м. Ніжині належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_12, та бюро технічної інвентаризації вчинено відповідний реєстраційний напис про те, що 8/25 частин вказаного" домоволодіння зареєстровано по праву особистої власності за колгоспним двором, головою якого являється ОСОБА_14 (а.с.9-10). Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що спірне майно - 8/25 частин домоволодіння по вул. Чехова, 7 в м. Ніжині, належить до категорії колгоспних дворів, ґрунтується на належних та допустимих доказах - правовстановлюючих документах. Зважаючи на наведені докази, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_14 і ОСОБА_13 в колгоспі не працювали, а тому спірне майно було не майном колгоспного двору, а особистою власністю ОСОБА_14, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Оскільки спірне майно - 8/25 частин домоволодіння - належало колгоспному двору, і зберіглося на дату введення в дію Закону „Про власність" - 15 квітня 1991 р., при вирішенні спору суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що право на спірне майно колгоспного двору мали ті члени двору, котрі на цю дату не втратили право на частку в зазначеному майні відповідно до чинних на той час ст.ст. 123,126 ЦК.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_13 і ОСОБА_12 розірвали шлюб 21.03.1967 року (свідоцтво про припинення одруження на ах. 11), і ОСОБА_12 з дітьми -ОСОБА_8 І ОСОБА_7 (відповідачами у даній справі) з 1966 року і станом на 15.04.1991 року у вказаному домоволодінні не проживали, участі у веденні господарства двору не брали; станом на 15.04.1991 року членом цього колгоспного двору був лише ОСОБА_13, що підтверджується довідкою виконкому Ніжинської міської ради від 25.05.2009 р. (а.с.18). Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 також підтвердили в судових засіданнях, що вони з матір"ю - ОСОБА_12 в спірному домоволодінні не проживають з 1966 року.

Виходячи з того, що ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_7 станом на 15.04.1991 року не проживали в спірному домоволодінні і не брали участі у веденні господарства двору, зазначені особи втратили право на частку майна двору. ОСОБА_13 після розірвання шлюбу з ОСОБА_12 в 1967 році і станом на 15.04.1991 року проживав в спірному домоволодінні і залишився членом колгоспного двору. За таких обставин ОСОБА_13 не втратив права на частку в майні колгоспного двору. Отже, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що спірне майно - 8/25 частин домоволодіння належало на праві власності саме ОСОБА_13 .

ОСОБА_13 помер 20 грудня 1999 року (копія свідоцтва про смерть на а.с.7). Суд першої інстанції слушно зазначив, що до кола спадкоємців після його смерті належали: друга дружина спадкодавця - ОСОБА_10 і його діти -ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 I.L, ОСОБА_7, ОСОБА_10 прийняли спірне майно як спадщину, щодо якої відсутній заповіт, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, адже вони на час відкриття спадщини проживали зі спадкодавцем, і тому, набули право на 8/75 частин домоволодіння № 7 по вул. Чехова в м. Ніжині кожний.

Відповідачі ОСОБА_8 і ОСОБА_7 не вчинили дій, які свідчать про прийняття спадщини, оскільки протягом шести місяців після смерті ОСОБА_13 не звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, і не вступали у фактичне управління або володіння фактичним майном, а тому вони не прийняли вказану спадщину і не набули на неї право, і згідно ч.2 ст. 553 ЦК УРСР (1963 року) визнаються такими, що відмовились від спадщини.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду першої інстанції такими, що відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та дійсним обставинам справи і дослідженим доказам.

Як вже зазначалось, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_12 і ОСОБА_13 не мали відношення до колгоспного двору, оскільки в господарстві не працювали, а частка, яка була виділена на підставі рішення суду мала статус колгоспного двору лише формально, в зв'язку з чим в дійсності вказані особи не набули право на майно в колгоспному дворі, суперечать встановленим обставинам по справі, зокрема, рішенню Народного Суду м. Ніжина від 15.04.1963 року (а.с.8), яким було виділено членам колгоспного двору спірна частка домоволодіння, свідоцтву про право власності на частину домоволодіння колгоспного двору (а.с.9-10), а також довідці КП „Ніжинське МЕТІ", згідно якої за ОСОБА_12 було зареєстровано право власності на 8/25 частин спірного домоволодіння як головою колгоспного двору (а.с.90).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, а апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.

Головуючий: Судді: