Ізяславський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-47/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2010 року Ізяславський райсуд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., при секретарі Новіковій Л. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Ізяславського райсуду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, стягнення матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи це тим, що ОСОБА_2 взяв у позивача за розпискою від 26. 10. 2005 року в борг 978 грн., які зобовязувався повернути до 26. 01. 2006 року, однак у зазначений термін борг не повернув. На неодноразові пропозиції позивача повертати борг відмовляється. ОСОБА_1 вважає, що відповідач має сплатити три проценти річних від простроченої суми. Позивач вважає, що йому була завдана моральна шкода, яка полягає в порушенні його права власності, оскільки, займаючись підприємницькою діяльністю, він не міг використовувати зазначені кошти у підприємницькій діяльності, що негативно позначилось на його бізнесі, оцінює моральну шкоду в 1000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в ході судового розгляду позовні вимоги змінив, просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики 978 грн., моральну шкоду 1000 грн., три проценти річних за період з 26 січня 2006 по 29 квітня 2010 року за кожен день прострочки в сумі 124 грн. 84 коп., судові витрати в сумі 250 грн., оплату юридичних послуг в сумі 500 грн. Позивач в останнє судове засідання не зявився, в заяві просив справу розглядати у його відсутність, на позовних вимогах наполягав.

Відповідач ОСОБА_2, представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. ОСОБА_2 посилається на те, що договору позики між ним та позивачем не було, а розписку він змушений був написати, оскільки разом із сімєю знімав квартиру у позивача, котрий став підвищив оплату за користування квартирою та змусив визнати борг за підвищеною оплатою. У розписці вказана сума оплати за користування квартирою наперед, однак ОСОБА_2 з квартири відразу виїхав, а тому вважає, що боргу перед позивачем не має.

Допитавши сторони, свідка, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 1046 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 Цивільного Кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно ст. 1051 Цивільного Кодексу України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були одержані позичальником від позикодавця.

Відповідач заперечив факт укладення договору позики між ним та ОСОБА_1 Сам позивач в ході судового розгляду підтвердив той факт, що ОСОБА_2 з сімєю знімав у нього квартиру і сума боргу, вказана в розписці, складає заборгованість за комунальні послуги, отримані сімєю відповідача за час користування квартирою позивача.

ОСОБА_1 на надав суду договору позики, який повинен був в даному випадку укладатись у письмовій формі. В тексті розписки ОСОБА_2 не вказано коли і яка сума була отримана відповідачем та на яких умовах.

Згідно ст. 60 Цивільного процесуального Кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не довів наявність між ним та ОСОБА_2 договору позики та наявність невиконаних зобовязань у ОСОБА_2 за таким договором.

Крім того ОСОБА_2 посилається на те, що на момент звернення позивача до суду сплив строк позовної давності та наполягає на застосуванні позовної давності.

Позивач посилається на те, що він вже звертався до суду з аналогічним позовом у встановлені законодавством строки, однак його заява була залишена без розгляду.

Відповідно до вимог ст. 265 Цивільного Кодексу України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Згідно ст. 267 Цивільного Кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики та відсотків за час прострочки задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна; у приниженні честі, гідності. Моральна шкода відшкодовується грішми.

Згідно ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В даному випадку ОСОБА_1 не довів наявності підстав для стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача задоволенню не підлягають.

Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України відсутні підстави для відшкодування судових витрат позивача за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 256, 267, 1046, 1047, 1048, 1051 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 62, 63, 64, 79, 81, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 291, 292, 294, 296 ЦПК України,

Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання заяв про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду Хмельницької області через Ізяславський райсуд.

Суддя