Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Богонюка М.Я.

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

при секретарі Качмар М.Я.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2-Н.А., ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 19 січня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з участю третіх осіб ОСОБА_3, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності, реальний поділ будинку; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, з участю третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7 про реальний поділ будинку -,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися з позовом про визнання за ними права власності на частину будинку № 10 на вулиці Вітряній у м.Львові, реальний поділ цього будинку, визначення розміру та виділ в натурі часток у будинку.

ОСОБА_1 звернулася з зустрічним позовом про визнання за нею права власності на житлову кімнату площею 16,2 кв.м та кухню площею 9,5 кв.м у спірному будинку.

Рішенням Залізничногорайонного суду м.Львова від 19 січня 2010 року первісний позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 і ОСОБА_5 право спільної власності на - 1/2 частину спірного будинковолодіння. За ОСОБА_1 визнано право власності на 1/5 частину; за ОСОБА_7 визнано право власності на 1/6 частину; за ОСОБА_6 визнано право власності на 1/6 частину цього будинковолодіння. Проведено реальний поділ будинковолодіння №10 по вул. Вітряній у м. Львові. Виділено ОСОБА_4 і ОСОБА_5 приміщення загальною площею 42,8 кв.м., приміщення в мезоніні, погріб і балкон. Виділено ОСОБА_1 приміщення площею 9,5 кв.м. Виділено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приміщення згідно поверхового плану. У спільному користуванні співвласників залишено огорожу, хвіртку, замощення і водоколонку. Стягнуто в користь ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з ОСОБА_1 2433,3 грн., з ОСОБА_6 2433,3 грн., з ОСОБА_7 2433,3 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_1 В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права. Вказує, що при ухваленні рішення суд вирішив питання про права та обов»язки осіб, які не брали участь у справі. Вважає рішення незаконним. У спірному будинку зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які не є власниками будинку, але на законних підставах набули право користування ним. Суд вирішив питання про права ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, які не брали участі в справі. Якщо скласти частки, визначені оскаржуваним рішенням, то вони становитимуть 31/30, що є більшим від цілого будинку на 1/30 частину. Висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати оскаржуване рішення та визнати за ОСОБА_4 право власності на 16/60 частину, за ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 визнати право власності на 1/6 частину за кожною; за ОСОБА_7 визнати право власності на 17/150 частин; визнати, що на день смерті ОСОБА_19 їй належало право власності на 6/50 частин спірного будинковолодіння.

Представник позивача, позивач, а також ОСОБА_7 та представник ОСОБА_6 ОСОБА_12 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечили, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим.

ОСОБА_3 вважає рішення суду першої інстанції незаконним, вважає, що він має право на частку у спірному будинковолодінні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. З висновками суду в повному об»ємі погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що ОСОБА_4 належить 4/15 частин, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 належать по 1/6 частині, ОСОБА_7, належить 1/10 частина спірного будинковолодіння. 1/10 частина цього будинковолодіння зареєстрована за ОСОБА_20, 1/30 його частина зареєстрована за ОСОБА_21 При складанні часток у зазначених розмірах такі становлять у сукупності 30/30 частин, що відповідає 1. Право власності у ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виникло в результаті спадкування часток за законом та заповітом після смерті ОСОБА_20 і ОСОБА_21 Вказані вище спадкоємці оформили свої права за законом та заповітом після відкриття спадщини. В коло спадкоємців також входила ОСОБА_19, яка на час звернення позивачів до суду та розгляду справи померла. В установлений законом строк вона спадщину не прийняла. Не прийнята частини спадщини залишилася зареєстрованою за спадкодавцями (а.с.6-7). Після смерті ОСОБА_19 її майно не успадковане.

Частки сторін у спірному будинковолодінні не змінені. Підстави для відступу від вказаних часток відсутні. Тому сторони мають право на спірне будинковолодіння у зазначених вище частках. У зв»язку з цим оскаржуване рішення в частині визнання права власності на будинковолодіння у визначених цим рішенням частках підлягає зміні.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Суд першої інстанції виходив з того, що у співвласників спірного будинку є різні частки власності у будинку, та фактично вони користуються приміщеннями, які не відповідають належним їм часткам відповідно до правовстановлюючих документів, що порушує права позивачів за первісним позовом, яких не задовільняє існуючий порядок користування будинком. Судом враховано, що в будинку відсутні нормальні умови для проживання, оскільки відсутні ванна та туалет, а кімнати є прохідними; також немає окремих кухонь, санвузлів. Між сторонами існує спір з приводу порядку користування спірним будинком. Суд провів реальний поділ будинку відповідно до запропонованого судовою будівельно-технічною експертизою єдиного варіанту та виділив позивачам ОСОБА_4 і ОСОБА_5 приміщення під літерами 1-3,1-5,1-6,1-7,1-12, погріб і балкон.

З висновками суду в цій частині слід погодитися. Доводи апеляційної скарги не спростовують ці висновки суду.

Висновком проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи визначено, що наявний єдиний варіант поділу спірного житлового будинку, наближений до ідеальних часток, з виділенням приміщень позивачам за первісним позовом по існуючому користуванню на стадії проектного завдання. Для решти співвласників розділити будинок не надається можливим, оскільки співвласників є багато, а належні їм ідеальні частки є малими. Виходячи з цього, рішення суду першої інстанції в частині розподілу решти приміщень між іншими співвласниками підлягає скасуванню із залишенням цих приміщень у їх спільному користуванні.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб в межах заявлених вимог.

Вимога про грошову компенсацію у зв»язку з невідповідністю частки у будинковолодінні, що виділена співвласникам ОСОБА_4 і ОСОБА_5, ними не заявлена. Тому в цій частині оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості в частині визначення розміру часток сторін на спірне будинковолодіння, реального виділу часток ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а також стягнення грошової компенсації. Висновки суду першої інстанції у зазначеній частині не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Тому оскаржуване рішення підлягає зміні і скасуванню у вказаних частинах.

При розгляді справи та ухваленні оскаржуваного рішення не виявлено порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення. Покликання апелянта на те, що до розгляду справи не залучений спадкоємець ОСОБА_19 не заслуговує на увагу, оскільки спростовується тим, що ОСОБА_3 не прийняв спадщину після смерті його матері ОСОБА_19 Частка у спірному будинковолодінні, яка могла бути успадкована за законом ОСОБА_19, нею не прийнята і залишилася відкритою для спадкування. Вказана частка не була предметом розгляду у даній справі. Предметом спору є відносини, що випливають із права власності. Суд не вирішував питання про права та обов»язки ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, які не є співвласниками спірного будинковолодіння та не осаржують рішення суду.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст. 307, п. 3 ч.1 ст.ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 19 січня 2010 року в частині визначення часток співвласників змінити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 4/15 частини будинковолодіння № 10 на вулиці Вітряній у місті Львові. Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину будинковолодіння № 10 на вулиці Вітряній у місті Львові. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину будинковолодіння № 10 на вулиці Вітряній у місті Львові. Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/10 частину будинковолодіння № 10 на вулиці Вітряній у місті Львові. Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/6 частину будинковолодіння № 10 на вулиці Вітряній у місті Львові.

Провести реальний поділ будинковолодіння № 10 на вулиці Вітряній у м.Львові. Виділити ОСОБА_4 і ОСОБА_5 приміщення під літерою. 1-3,1-5,1-6,1-7 згідно поверхового плану загальною площею 42,8 кв.м, приміщення в мезонін під літерою 1-12, погріб під літерою П, балкон.

В частині виділення приміщень в користування ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та стягнення компенсації в користь ОСОБА_4 і ОСОБА_5 рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким решту приміщень (позначених на поверховому плані літерами 1-4,1-9,1-14,1-15) залишити у спільному користуванні цих співвласників. Залишити у спільному користуванні співвласників будиноковолодіння № 10 на вулиці Вітряній у місті Львові огорожу №1, хвіртку №2, хвіртку №3, огорожу № 4, замощення «1», водоколонку «К».

В решті рішення Залізничного районного суду м.Львова від 19 січня 2010 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: