Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-4/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2010 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Закревського В.І.

при секретарі Рибак І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики та відшкодування моральної шкоди та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

23.06.2004 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення суми за договором позики в розмірі 46 746 грв. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грв.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 повністю підтримали позовні вимоги, а в подальшому, в ході судових засідань, уточнили їх, подавши уточнюючі позовні заяви, в котрій ОСОБА_1 просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 30 000 грв. в рахунок відшкодування моральної шкоди та в рахунок задоволення матеріальних вимог 69854 грв. боргу, 3000 відповідно до розписки від жовтня 2001 року та 4000 грв. за недодане насіння соняшника по зобовязанню від жовтня 2001 року.

Свої вимоги позивачка в позовній заяві від 23.06.2004 року мотивувала тим, що в травні 2001 року відповідачка ОСОБА_2 зайняла у неї для своїх потреб гроші в сумі 8820 доларів США, що складає 43 746 грн. та 3000 грн., які зобовязалась повернути в жовтні 2001 року, про що видала їй розписку. У визначений час відповідачка борг їй не повернула, тобто не виконала взятого на себе зобовязання, внаслідок чого також заподіяла їй моральну шкоду, оскільки вона вимушена була неодноразово приїжджати до Первомайська, нервувати, що потягло за собою погіршення її здоровя. Моральну шкоду оцінює в 10 000 грн.

При розгляді справи в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 повністю підтримали підстави заявленого позову, зміни в розмірі позовних вимог мотивували тим, що звернулися до суду з питання примусового стягнення суми боргу з відповідачки, однак суму позову вказала з розрахунку курсу долара станом на 2006 рік. В даний час уточнила позовні вимоги, оскільки курс долара змінився в сторону збільшення. Згідно даних газети «Урядового курьера» від 08.04.2010 р. курс долара відносно національної грошової одиниці складає 792 грв. за 100 доларів США. Таким чином, відповідачка повинна сплатити позивачці по курсу долара, який діє в даний час, - 69 854 грв. /8820 доларів США х 7,92/. Окрім того, позивачка надала відповідачці насіння пшениці сорту «Красуня одеська» в кількості 37 тон і відповідачка відповідно дала зобовязання розрахуватися насінням соняшника в кількості 30 тон. Частково відповідачка розрахувалась, але 2 тони насіння соняшника не надала. Вартість соняшника складає 2000 грв. за 1 тону, таким чином відповідачка залишилась винною 4000 грв. В уточненій позовній заяві від 21.04.2010 року збільшила вимогу про стягнення моральної шкоди до 3000 гривен. Збільшення суми завданого позивачці моральної шкоди мотивує тим, що її стан здоровя суттєво погіршився в даний час, в звязку з протиправною поведінкою відповідачки, її нервова система знаходиться в постійному напружені, болить голова, проходять постійні болі в серці.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представники ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали і пояснили, що ОСОБА_2 у ОСОБА_1 гроші не позичала, а в травні 2001 року між ними була домовленість про те, щоб ОСОБА_2 засіяла для ОСОБА_1 100 га соняшника, таким чином вони розрахуються за борг ОСОБА_5 перед матірю ОСОБА_1 ОСОБА_6 Вона своє зобовязання виконала, засіяла 100 га насінням соняшника вартістю 6000 грн., які привезла ОСОБА_1, виконала всі необхідні роботи з посіву, вирощуванню та обробки соняшника, забезпечила охорону врожаю. В жовтні 2001 року ОСОБА_1 без відома ОСОБА_2 з засіяного поля площею 50 га самовільно зібрала 40,5 т. соняшника. Вночі ОСОБА_1 приїхала додому до ОСОБА_2 і сказала, що відмовляється збирати врожай, а хоче отримали гроші і потребувала написати розписку про повернення всіх затрат та 50% доходу. Після такої розмови і була написана подана позивачкою розписка. Оскільки ОСОБА_1 самовільно зібрала її врожай, вартість якого перевищує суму боргу разом із визначеними процентами, вважає, що з позивачкою розрахувалась повністю. Із заявами до міліції та до суду про самовільний збір її врожаю ОСОБА_1 вона не зверталась, оскільки вважала, що таким чином погасила борг перед ОСОБА_1 і вже ніхто не буде мати ніяких претензій. Ніякої розписки від ОСОБА_1 про погашення боргу вона не відібрала, не забрала у неї розписки, на яку зараз посилається позивачка, також не оспорювала договір позики за його безгрошовістю або за іншими підставами. Вважають вимоги ОСОБА_1 безпідставними і просять відмовити в задоволенні позову про стягнення суми за договором позики і відповідно відмовити в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

В зустрічні позовній заяві (уточненій) ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь борг за отриманий в жовтні соняшник в сумі 99252 гривні, суму боргу за її, ОСОБА_2, затрати та збитки по вирощуванню 100 га соняшника для ОСОБА_1 в сумі 18 350 грв. та відшкодування моральної шкоди в сумі 1700 грв. Свої вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що в жовтні 2001 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 насіння соняшнику зі складу та поля №3 її фермерського господарства «Відродження» с. Михайлівка Добровеличківського району Кіровоградської області в кількості 91,2 тони на суму 104 786 грв. станом на жовтень місяць 2001 року. Вказану кількість насіння соняшнику, як вказує ОСОБА_2, було отримано ОСОБА_1 за три рази, - 28 тон; 40.5тон; 22,7тон, і доказами отримання даної кількості насіння соняшника на думку ОСОБА_2 являється звукозапис телефонної розмови, роздруківка котрої є в матеріалах справи, розписка ОСОБА_1 від 13 жовтня 2001 року, копія котрої також є в матеріалах справи, розписка від 10 жовтня 2001 року, витребувана ОСОБА_1 шляхом обману та тиску. Всі ці протиправні дії ОСОБА_1 призвели до значних її матеріальних та моральних страждань. Душевні страждання, яких вона зазнала у звязку протиправними діями ОСОБА_1 привели до значного пошкодження її здоровя, в результаті вона змушена була залишити фермерське господарство і не працювати. Вважає, що ОСОБА_1 повинна відшкодувати їй моральну в сумі 1700 грв.

Сама ОСОБА_1 та ї представник ОСОБА_3 позовні вимоги, вказані в зустрічному позові заяві, не визнали, просили відмовити, поскільки будь яких угод по вирощуванню соняшника з ОСОБА_2 не укладалося, будь яких взаємовідносин по вирощуванню соняшника, на які вказує ОСОБА_2, не було взагалі. Дійсно, між сторонами, як субєктами господарської діяльності, мали місце господарські взаємовідносини, однак до спору, що розглядається в даний цивільній справі, вони відношення не мають, будь яких доказів про наявність угод на вирощування соняшника ОСОБА_2 не надала.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а в зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 необхідно відмовити за таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами в травні 2001 року було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 5880 доларів США та 2000 грн. для обробки, посіву та насіння соняшника і зобовязалась повернути в жовтні 2001 року 8820 доларів США та 3000 грн., про що ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 розписку 10.10.2001 року. Зазначені обставини підтверджуються оригіналом такої розписки, який є в матеріалах справи. Як пояснила відповідач ОСОБА_2, вона дійсно власноручно писала цю розписку. Доказів на підтвердження існування будь-яких інших домовленостей між сторонами відповідачем суду не надано. З позовом про оспорення зазначеного договору позики відповідачка до суду не зверталась. Доказів того, що відповідачка повернула позичену суму грошей позивачу, ОСОБА_2 суду не надала. Суд не може прийняти до уваги таке ствердження відповідача, що вона розрахувалась з ОСОБА_1 соняшником, який та скосила з її поля, оскільки згідно ст. 374 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення зазначеного договору позики, за договором позики одна сторона передає другій стороні у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж саму суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Такі ж умови договору позики передбачені ст. 1046 ЦК України. Таким чином, як видно із наданої суду розписки від 10.10.2001 року, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 гроші, то саме гроші вона і повинна повернути, при чому в тій же самій сумі.

Згідно ст. 170 ЦК УРСР, який діяв на час укладення спірного договору позики, проценти за грошовими та іншими зобовязаннями не допускаються, за виключенням операцій кредитних установ, зобовязань по зовнішній торгівлі та інших випадків, зазначених в Законі. Те ж саме випливає із змісту глави 32 ЦК УРСР. Враховуючи наведене, суд не може визнати законною таку умову спірного договору позики, як повернення суми боргу з процентами, оскільки це суперечить наведеним вище вимогам діючого на час укладення угоди законодавства. Позика повинна бути повернута саме в тій сумі, в якій отримана.

За таких обставин суд визнає, що оскільки між сторонами в травні 2001 року було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 гроші в сумі 5880 доларів США і 2000 грн., то ОСОБА_2 в обумовлений в договорі строк, а саме в жовтні 2001 року повинна була повернути ОСОБА_1 саме таку суму грошей, однак до нинішнього часу не повернула, а тому на підставі абз. 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 1049 ЦК України в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на виконання договору позики від травня 2001 року слід стягнути 5880 доларів США, що згідно довідки про курс долара ( 792 грв. За 100 доларів США) по відношенню до гривні складає на момент розгляду справи 46 569 грн. 60 коп. , та 2000 грн., а всього 48 569грв 60 коп.

Також підлягають задоволенню і вимоги позивач стосовно стягнення вартості недоданих по розписці від 10.10.2001 року 2 тони насіння соняшнику, вартість котрого складає 4000 грв.

Також суд визнає, що внаслідок порушення відповідачкою взятого на себе перед позивачкою зобовязання остання була вимушена змінити звичайний уклад свого життя, відриватися від своїх занять, нервувати та хвилюватися через втрату суми грошей, яка для неї є значною, що сприяло погіршенню стану її здоровя і підтверджено наданими суду медичними довідками. Тобто неправомірною бездіяльністю відповідачки щодо виконання зобовязання по договору позики позивачці заподіяно моральну шкоду. Розмір такої шкоди суд визначає в 5000 грн., а тому на підставі ст. 1167 ЦК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути зазначену суму на відшкодування заподіяної з її вини моральної шкоди.

Крім того, оскільки позов задоволено частково, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 525грв. 70 коп. за вимогою про стягнення суми за договором позики та 250 грв. за вимогою про відшкодування моральної шкоди, а також з відповідача на користь держбюджету м. Первомайська 120 ( сто двадцять) грв. сплати послуг ІТЗ за матеріальними вимогами та 37(тридцять сім) грв. немайнових характеру , а всього 157 (сто пятдесят сім ) грв. 120 грв. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як в зустрічній позовній заяві, так і в судовому засіданні, позивачка по зустрічному позову ОСОБА_2 не навела доказів на наявність тих обставин, на які вона посилається, як на підставі своїх вимог. При дослідженні роздруківки звукозапису телефонної розмови, наданою суду ОСОБА_2, суд не вбачає доказів на наявність угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по дорученню на вирощування соняшника та відповідних відносин, котрі б виходили з даної угоди, на що посилається ОСОБА_2

Допитані за клопотання ОСОБА_2 в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що дійсно були свідками, як ОСОБА_1 в фермерському господарстві, котрим керувала ОСОБА_2, отримувала певну кількість зерна, привозила зерно пшениці, також відвозила за допомогою вантажних машин зерно соняшника з поля та складу, що розташовані на землях с. Михайлівка Добровеличківського району Кіровоградської області, але що за господарські відносини були між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і з яких підстав був даний рух зерна та сільгосппродукції, - їм невідомо, поскільки вони виконували : - один харчування працівників, що обробляли землю, а другий був вагарем, а всі розрахунки по господарству вела ОСОБА_2 З досліджених матеріалів справи, в тім числі і показів свідків, що надали покази раніше, не вбачається доказів на наявність обставин, викладених в зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 та підтриманих нею та її представником в судовому засіданні. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях, а тому зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від травня 2001 року згідно розписки від 10.10.2001 року 48 568 (сорок вісім тисяч пятсот шістдесят вісім ) грн. 60коп., вартості недоданих по розписці від 10.10.2001 року 2 тони насіння соняшнику, вартість котрого складає 4000 грв., на відшкодування моральної шкоди 5000 (три тисячі) грн., та 775 ( сімсот сімдесят пять ) грв.30 коп. сплати держмита, а всього 58 343 ( пятдесят вісім тисяч триста сорок три) грв. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держбюджету м. Первомайська 120 ( сто двадцять) грв. сплати послуг ІТЗ за матеріальними вимогами та 37(тридцять сім) грв. немайнових характеру , а всього 157 (сто пятдесят сім ) грв.

В іншій частині позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми та відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: