Справа №: 2-2421/10
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" червня 2010 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.

при секретарі - Спіциній О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ДП" Бурвугілля"

про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача - заборгованості по заробітній платі в сумі 1092,31грн., вихідної допомоги в сумі 1163,41 грн., компенсації з індексацією в сумі 34,72 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 500,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивує тим, що він працював на підприємстві відповідача, йому нараховували, але своєчасно не виплачували заробітну плату. За жовтень 2009 року виникла заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 1092,31 грн.. При звільненні 01.07.2009 року, розрахунок з ним не провели, оскільки не виплатили заборговану зарплату за жовтень 2009 року, вихідну допомогу в сумі 1163,41 грн. та компенсацію з індексацією в сумі 34,72 грн..

Відповідно до ст. 117 КЗпП України йому повинен бути виплачений середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

До того ж, несвоєчасна виплата заробітної плати призвела до моральних страждань і вимагала від нього додаткових зусиль для організації його життя, а тому вказує, що йому спричинена моральна шкода, яку оцінив в 500 грн..

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позові. Просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дня звільнення по день винесення рішення суду. Моральна шкода спричинена тим, що вчасно не виплачували зарплату і сімя позивача була в скрутному матеріальному становищі.

Представник відповідача визнав всі позовні вимоги, крім стягнення моральної шкоди, просить в цій частині позовних вимог відмовити, оскільки позивачем пропущений 3-х місячний строк звернення до суду за захистом порушених прав.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1,4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.І ст. 115, КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, який не перевищує 16 календарних днів, при звільненні працівника підприємство повинно провести з ним розрахунок в день його звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Позивач звільнений з роботи 01.07.2009 року, у передбачені законодавством строки

відповідач з ним не розрахувався. Заборгованість по зарплаті складає 1 092,31грн., а вихідна допомога - 1 163,41 грн., що підтверджується довідкою від 07.04.2010 року. До суду не надійшло даних про те, що з моменту звільнення позивача по день розгляду справи з ним проводились розрахунки, а тому суд стягує на користь позивача всю суму заборгованої йому заробітної плати та вихідної допомоги.

На підставі вимог п.2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1427, в редакції від 21.02.2001 року № 159 - працівникам у разі затримки на один і більше місяців виплати грошових доходів проводяться компенсаційні виплати, що згідно розрахунку вказаному в довідці, яка надана позивачем складають 34,72 грн., а тому суд стягує її на користь позивача.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі не виплати з вини власника або

уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У цьому разі перебіг 3-х місячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від

тривалості затримки розрахунку, відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. зі змінами та доповненнями. Таким чином, законом чітко визначено, які виплати і за яких умов можуть враховуватись при покладені матеріальної відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, та строк звернення до суду, а тому позивач має право на отримання сум компенсації відповідно до ст. 117 КЗпП.

Також суд вважає, що є вина підприємства в тому, що несвоєчасно була виплачена заробітна плата, так як представник відповідача не надав доказів та не довів того, що вини його підприємства немає.

Середньомісячна заробітна плата позивача складала -1371,40 грн., звільнений позивач 01.07.2009 р., просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку а період З ДНЯ звільнення ПО день винесення рішення суду. А тому суд стягує на

користь 15 087,60грн.. (Розрахунок: (1371,60грн. х 11 міс. = 15 087,60 грн.).

Стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди на користь позивача, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, хоч відповідач порушив законне право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, яке гарантоване йому ст.43 Конституції України, ст., ст.1, 24 Закону України "Про оплату праці" та ст.115 КЗпП України.

В обґрунтування своєї вимоги позивач пояснив в чому полягає спричинена йому моральна шкода, надав частково докази в підтвердження цього, але позивачем пропущений, передбачений ст.233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду за вирішенням питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням законодавства про працю, а тому в позовних вимогах в цій частині необхідно відмовити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, так як спірні правовідносини виникли з трудових правовідносин, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 110,18 грн. виходячи з розміру задоволених майнових вимог та 120 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст., ст. 115, 116, 117, 233 КЗпП України, ст., ст.1, 24,34 Закону України "Про оплату праці", ст., ст. 11, 60, 209, 212 - 215, 218, п.2 ст.367 ЦПК України, суд,-

РІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ДП " Бурвугілля" на користь ОСОБА_1 - 1092(одну тисячу дев'яносто дві)грн.31коп. заборгованої заробітної плати, 34 (тридцять чотири) грн. 72 коп. компенсації з індексацією, 1 163 (одну тисячу сто шістдесят три)грн.41коп. вихідної допомоги та 15 087 (п'ятнадцять тисяч вісімдесят сім)грн,60 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а всього - 17378(сімнадцять тисяч триста сімдесят вісім)грн.04 коп. та 173,78 грн. судового збору на користь держави і 120грн. за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення заробітку в межах місячного платежу в сумі 1371,60грн. допустити до негайного виконання.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, в порядку встановленому ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий