Баранівський районний суд Житомирської області
Справа №2-461/10р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

( повне)

14 жовтня 2010 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі : головуючого - судді Михалюка О.П., секретаря судових засідань ОСОБА_1, з участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про розірвання договору банківського рахунку та відшкодування заподіяних збитків,

встановив:

10 серпня 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до публічного акціонерного товариства (ПАТ) комерційний банк "Приватбанк" про розірвання договору банківського рахунку та відшкодування заподіяних збитків.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 10 грудня 2007 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського рахунку та йому видано пенсійну картку № 036508.

У квітні 2010 року відповідач безпідставно зняв з його рахунку гроші в сумі 600 гривень, в червні 2010 року знову було знято відповідачем гроші в сумі 935 гривень. На його звернення до банку, останній обгрунтованої відповіді не надав .

Тому він вважає, що дії банку суперечать чинному законодавству і порушують його право вільного розпорядження коштами, що знаходяться на банківському рахунку.

В результаті даних незаконних дій він зазнав матеріальних збитків на суму 1535 гривень. Також діями відповідача для нього заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 3000 гривень. Заподіяна моральна шкода виразилась в тому, що він ніс душевні страждання із-за незаконних дій відповідача . Будучи інвалідом другої групи загального захворювання, він не отримував пенсію протягом двох місяців , вимушений був позичати гроші у своїх друзів, що завдало йому душевних страждань.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю, із підстав, зазначених у заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що ніяких порушень банк щодо позивача не допустив, знявши із його рахунку кошти в період квітня -червня 2010 року. При укладенні договору банківського рахунку позивач погодився на договірне списання його будь-яких коштів в разі виникнення у нього будь-якої заборгованості перед банком. До укладення вказаного договору, у ОСОБА_2. була заборгованість по кредитному договору від 15 квітня 2004 року, тому і були списані його грошові кошти на її погашення.

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2. є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно ст. ст. 626, 627 , 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Догорів є обов"язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ комерційний банк "Приватбанк" було укладено договір банківського рахунку, згідно якого банк видав йому пенсійну картку № 036508, що підтверджується заявою ОСОБА_2 від 04 грудня 2007 року. Згідно із даною заявою він ознайомився і згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами надання послуг ( виконання робіт), а також тарифами банку , які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом він підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в банку . Він погоджується із тим, що дана заява разом із пам"яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Заява підписана ОСОБА_2, про що не заперечує останній.

У відповідності із п. 4.6 даних умов і правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів зі своїх рахунків, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті банку за договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з карткового рахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в розмірах, визначених цими договорами ( договірне списання), в межах платіжного ліміту карткового рахунку.

На підставі вказаних договірних положень, які не оспорювались ОСОБА_2, із

його карткового рахунку були списані кошти, а саме: від 26.04.2010 року кошти в сумі 587

гривень 80 копійок на погашення заборгованості по кредитному договору від 15.04.2004 року, від 21 травня 2010 року кошти в сумі 219 гривень 38 копійок на погашення заборгованості по кредитному договору від 15.04.2004 року; від 11.06.2010 року кошти в сумі 310 гривень 01 коп. на погашення відсотків по кредитному договору від 15.04.2004 року, а також 625 гривень 05 коп. на погашення заборгованості по кредитному договору від 15.04.2004 року.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору від 15.04.2004 року №

ZRIWR00000129 , який був укладений між сторонами, ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 2000 гривень.

Згідно копії рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2005 року, із ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ "Приватбанк" була стягнута заборгованість по вказаному кредитному договору від 15.04.2004 року, всього в сумі 3076 грн. 15 коп., але сам кредитний договір не було розірвано.

Згідно п. 1. 1, п. 3.4 кредитного договору від 15.04.2004 року банк зобов"язується шляхом перерахування грошових коштів чи видачі готівкою через касу банку надати позичальнику на споживчі цілі кредит в сумі 2 000 гривень на строк 12 місяців по 14 квітня 2005 року включно, з виплатою відсотків за його користування в розмірі 0, 1 % в день на суму залишку заборгованості із щомісячним погашенням заборгованості. У випадку несвоєчасної сплати заборгованості по відсотках банк має право нарахувати, а позичальник виплачує банку пеню в розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення.

Так як вказане рішення суду виконувалось певний період часу шляхом стягнення коштів із заробітної плати позивача, про що пояснили сторони по справі, в процесі його виконання, на підставі п.п. 1.1, 3.4 кредитного договору від 15.04.2004 року продовжувалось нарахування відсотків та пені, тобто знову з'явилась заборгованість по кредитному договору. Кошти, які стягувались із ОСОБА_2 під час виконання рішення суду від 13.12.2005 року , в першу чергу використовувались банком на погашення відсотків та пені, які продовжували нараховуватись. Тому списані 26.04.2010 року ,21.05.2010 року та 11.06.2010 року із карткового рахунку позивача кошти були спрямовані на погашення виниклої знову заборгованості. Виникла таким чином заборгованість станом на 14.10.2010 року погашена не повністю, по ній є заборгованість.

Ці обставини підтверджуються поясненнями сторін, копією кредитного договору від 15.04.2004 року, копією рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2005 року, копією заяви ОСОБА_2 від 04.12.2007 року, копією умов і правил надання банківських послуг та свідчать про те, що відповідач діяв в межах підписаних із позивачем

договорів, його діями позивачу не заподіяно ні матеріальної, ні моральної шкоди. Підстави для розірвання договору банківського рахунку відсутні.

Керуючись ст. ст.10,П,60, 212,213,215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 11,12,23, 625, 626, 627, 629, 651, 1048, 1050,1054 ,1166,1167 ЦК України, суд

рішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до публічного

акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про розірвання договору

банківського рахунку та відшкодування заподіяних збитків відмовити за їх безпідставністю .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: