АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-2953/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2010 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів - Максюта Ж.І., Козлова С.П.

при секретарі - Лещинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання порядку користування квартирою, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання порядку користування квартирою.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2010 року позов задоволено. Визначений порядок користування квартирою № 4, будинку № 6 по вул. 70 лет Октября в м. Верхньодніпровську між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Виділено в користування: ОСОБА_3 жилу кімнату площею 12,1 кв.м.; ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дві кімнати площею 11,7 кв.м. і 20 кв.м. з лоджією та балконом. У спільному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_2, та ОСОБА_4 залишено: коридор площею 10,9 кв.м., вбиральню (санвузол) площею 1,2 кв.м., ванну площею 3,1 кв.м., вбудований пристрій площею 2,7 кв.м. та кухню площею 16 кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, не повне з'ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального права ставить питання про скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, згідно вимог ст. 308 ЦПК України, підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться у приватній спільній частковій власності ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право на власність від 10.05.1994 року . Після укладення шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_2.

В спірній квартирі з 19 січня 1996 року були зареєстровані сторони, а у подальшому: 27 жовтня 2003 року ОСОБА_3 був знятий з реєстрації, і в зв'язку з навчанням та тимчасової реєстрацією у гуртожитку з 05 липня 2007 року знята з реєстрації була ОСОБА_4

Відповідно довідки виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 14 жовтня 2009 року в квартирі мешкає ОСОБА_2, до складу сім'ї якої входить донька ОСОБА_6

Згідно технічного паспорту квартира має три житлові ізольовані кімнати площею 11,7 кв.м., 12,1 кв.м., 20 кв.м.

На час проживання у квартирі ОСОБА_4 вона займала кімнату площею 11,7 кв.м., ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_6 кімнату площею 12,1 кв.м., а кімнатою площею 20 кв. м. вони користувались спільно.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1,3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно ч. 1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Задовольняючи вимоги позивача і виділяючи в користування йому кімнату площею 12,1 кв.м., яка є меншим розміром за жилу площу, що припадає на нього, судом першої інстанції при цьому не було допущено штучного погіршення житлових умов як позивача, так і відповідачів, яке б викликало необхідність постановки їх на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов.

Доводи ОСОБА_2 у апеляційної скарзі про те, що справа була розглянута за відсутністю відповідачки ОСОБА_4 та третьої особи КП «Верхньодніпровське БТІ», що є підставою для скасування рішення суду та направлення справи до районного суду на новий розгляд, колегія суддів вважає безпідставними.

В матеріалах справи знаходяться заяви ОСОБА_4 та КП «Верхньодніпровське БТІ» про розгляд справи за їх відсутністю, які подані до суду 15 лютого 2010 року.( а.с.41,42)

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213-215 ЦПК України, так як ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді :