АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-7701/09 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2010 року м. Дніпропетровськ

27 квітня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Петешенкової М.Ю., Перцової В.А.

при секретарі - Журавель Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_3 (далі ПП ОСОБА_3В.) про захист прав споживача, який ним був уточнений у травні 2008 року / а. с. 3,24-25 /.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 27.04.2007 року він передав у сервісний центр ПП ОСОБА_3 для виконання ремонтних робіт (ремонту вентилятора ) належний йому кондиціонер «Келон-31». Даний факт підтверджується квитанцією № CWH від 27.04.2007 року, в якій було зазначено строк виконання робіт 14 днів, тобто до 11.05.2007 року.

Оплату за виконані роботи (за домовленістю сторін) він-позивач повинен був зробити після виконання ремонтних робіт.

Відповідач, взятий на себе обовязок по ремонту кондиціонера, у встановлений строк не виконав, як і не виконав його в послідуючий час, не зважаючи на неодноразові звернення позивача.

За таких обставин, позивач змушений був звернутися до суду з позовом і просив стягнути з відповідача на його користь: 1000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди (ринкова вартість кондиціонера); 11460 грн. пені та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що ремонтні роботи ним дійсно виконані не були, оскільки в сервісному центрі не було необхідної для заміни деталі, яку відповідач міг замовити лише після попередньої оплати її вартості позивачем, про що останній неодноразово був повідомлений телефоном. Однак, після телефонних розмов попередня оплата позивачем зроблена не була, як і не була вона зроблена і після письмового повідомлення позивача 06.11.2006 року. Позивач не зробив ні попередню оплату за необхідну запасну частину для ремонту, як і не забрав з сервісного центру свій кондиціонер, про що відповідач просив ОСОБА_2 в листі від 06.11.2007 року, який був отриманий ОСОБА_2

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2009 року ОСОБА_2 відмовлено в його позовних вимогах в повному обсязі / а. с. 51-52 /.

З таким рішенням не погодився позивач і звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати це рішення від 18.09.2009 року та ухвалити нове, задовольнивши його позовні вимоги в повному обсязі.

Як на підстави апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене судом з порушенням норм матеріального і процесуального права / а. с. 56-58 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду в частині відмови у стягненні пені та віднесенні судових витрат за рахунок держави скасувати і ухвалити нове рішення в цій частині позовних вимог згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 в його позовних вимогах до ПП ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення виконання роботи по ремонту кондиціонера, суд першої інстанції виходив з того, що ремонтні роботи були невиконані не з вини відповідача, а у звязку з тим, що позивач не провів попередню оплату за запасну частину, яка потребувала заміни.

Однак, таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та діючому матеріальному закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.04.2007 року позивач передав відповідачу для ремонту кондиціонер «Келон-31», що підтверджує квитанцією № CWH-000 від 24.04.2007 року, в якій зазначено що ремонту підлягає вентилятор кондиціонеру. Згідно зазначеної квитанції ремонт відповідач був повинен виконати за 14 днів / а. с. 6 /.

В результаті діагностики несправності кондиціонеру було встановлено, що несправність має механічний характер розбита крильчатка вентилятора і для відновлення працездатності виробу необхідна заміна самої крильчатки, що відповідачем відображено в акті перевірки технічного стану від 10.05.2007 року / а. с. 34 /.

У судовому засіданні встановлено, що сторони, при укладенні договору щодо ремонту кондиціонера, домовились про те, що оплата за виконання робіт буде проведена після закінчення ремонту. Оскільки проведеною діагностикою було встановлено, що потрібно замовити нову деталь, котрої на складі відповідача не було, тому зявилася необхідність здійснити передоплату у розмірі вартості нової деталі.

Відповідач не надав суду належних доказів про те, що позивач, в період з квітня по листопад 2007 року, був ним повідомлений про необхідність здійснити передоплату у розмірі вартості нової деталі.

Тільки 06.11.2007 року відповідач (після письмового звернення 02.11.2007 року до нього позивача) повідомив ОСОБА_2 своїм листом про те, що ремонт кондиціонера може бути проведений шляхом заміни крильчатки вентилятора і тільки після того, як позивач здійснить передоплату у розмірі вартості нової деталі / а. с. 5 /.

Згідно Порядку негарантійного ремонту та обслуговування побутової техніки, затвердженого відповідачем 01.07.2005 року / а. с. 35 /, - роботи по негарантійному ремонту проводяться після технічного огляду виробу та погодження з клієнтом орієнтовної вартості робіт (послуг), а технічне обслуговування чи ремонт проводяться в стандартні строки, котрі обчислюються з моменту підтвердження оплати.

Цим же Порядком визначено, що замовлення комплектуючих частин виконується після підтвердження та внесення попередньої оплати клієнтом.

Судом встановлено, що позивачем не була підтверджена згода на відповідний ремонт кондиціонера та не було проведено попередню оплату вартості нової деталі, незважаючи на письмове повідомлення відповідача від 06.11.2007 року, яке було отримане позивачем та копія якого додана ним до позову / а. с. 4 /. Така згода не була надана позивачем, як і не була проведена попередня оплата, ні в листопаді 2007 року, ні в послідуючий час.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, в силу ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 3% вартості роботи (послуги) за прострочення виконання роботи по заміні крильчатки вентилятора в кондиціонері належному позивачеві, що був прийнятий відповідачем для проведення ремонтних робіт, а не в розмірі 3% від ринкової вартості кондиціонера про що просив суд позивач.

Така пеня підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 11.05.2007 року по 06.11.2007 року, тобто за 179 днів, в сумі 472,56 грн., з розрахунку: 88 грн. х 3% х179 днів = 472,56 грн., де 88грн.- це вартість робіт по заміні крильчатки вентилятора станом на 2007 рік / а. с.102 /, а не в сумі 14460 грн. про стягненні якої просив позивач.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2, в частині стягнення на його користь пені, підлягають частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що належний позивачу кондиціонер знаходиться на зберіганні у відповідача, оскільки ОСОБА_2 відмовляється його забрати, не зважаючи на неодноразові прохання відповідача про це / а. с. 5,36,37 /.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2, в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1000 грн. (вартість кондиціонера), - задоволенню не підлягають.

Рішення суду від 18.09.2009 року, в частині відмови позивачу у відшкодуванні моральної шкоди, є законним і обґрунтованим, оскільки відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної лише небезпечними для життя і здоровя людей товарами (роботами, послугами) у випадках, передбачених законом.

В силу ст. 88 ЦПК України з ПП ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в сумі 90 грн. / а. с. 2,55 / та на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивачки з ухваленням нового рішення про часткове скасування рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2009 року в частині відмови у стягненні пені та віднесенні судових витрат за рахунок держави - скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині позовних вимог.

Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_3 (свідоцтво № 0007826 від 23.05.2001 року, яке видане виконкомом Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради; Інн. НОМЕР_1; р/р 6 в ДФ АКБ «Форум», МФО 306878) на користь ОСОБА_2 пеню в розмірі 472,56 грн.( чотириста сімдесят дві гривні пятдесят шість копійок), а в іншій частині цих позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в сумі 90 грн.

Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2009 року в частині відмови ОСОБА_2 у відшкодуванні матеріальної та моральної шкоди - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.

СУДДІ: