Справа №22-ц-459/10 Суддя-доповідач - Кононенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Кононенко О.Ю.

суддів: Семеній Л.І., Лузан Л.В.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 січня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про зміну розміру аліментів на утримання дітей

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 січня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 - 03.12.1999р.н. та доньки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з дня набрання законної сили даним рішенням суду, та аліменти сплачувати ОСОБА_2.

Відкликано з відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції виконавчий лист № 2-2034/2003 р. від 22.12.2003 р. по виконанню станом на день набрання законної сили даним рішенням суду.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку стягнення аліментів - залишено без задоволення за безпідставністю вимог.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить апеляційний суд змінити рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області через неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити за необґрунтованістю, судові витрати покласти на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь держави.

При цьому, зазначає, що він не працевлаштований, практично не одержує прибутку або доходу, існує за рахунок випадкових заробітків і згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі не більш як по 100 грн. щомісячних виплат на кожну дитину, тобто на загальну суму 200 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_5, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Охтирського міського суду від 22.12.2003 р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 - 3.12.1999р.н. та ОСОБА_4 -9.09.2002р.н. у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину.

Також встановлено, що малолітні діти проживають разом з матір'ю ОСОБА_2 та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 5042 від 21.12.2009 р.

Згідно з квитанціями від 23.09.09 р., 22.10.09 р., 21.11.09 р. ОСОБА_1 було сплачено кошти на утримання дітей відповідно 130 грн., 150 грн. і 140 грн.

З довідки Охтирського міськрайонного центру зайнятості від 21.12.2009 р. вбачається, що ОСОБА_1 з 07.12.09 р. перебуває на обліку як безробітний, на період з 07.12.09 р. по 06.03.10 р. виплату допомоги по безробіттю скорочено на 90 днів, у цей період йому допомога по безробіттю не нараховується.

З копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 17.10.05 р. звільнений з роботи за власним бажанням, запис про працевлаштування відсутній.

Згідно з довідкою дитячої поліклініки від 21.12.09 р. ОСОБА_3 - хворіє на хронічний тонзиліт, міопію обох очей, ОСОБА_4 - на хронічний тонзиліт.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 і відмову в задоволенні позову ОСОБА_1, місцевий суд виходив з того, що малолітні діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні, ОСОБА_2 з 15.01.09 р. не працевлаштована, соціальної допомоги не отримує, ОСОБА_1 з 07.12.09 р. перебуває на обліку як безробітний, звільнений з роботи за власним бажанням. Суд врахував стан здоров'я неповнолітніх дітей, стан здоров'я та матеріальне становище ОСОБА_1Г, який постійного заробітку не має, однак є фізично здоровим і має можливість надавати матеріальну допомогу своїм дітям, а також розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до Закону України від 20.10.09 р. "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" - з 01.01.2010 р. для дітей віком від 6 до 18 років встановлений прожитковий мінімум у розмірі 901 грн. на місяць.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належно оцінив докази в їх сукупності та ухвалив рішення на основі повно і всебічно зясованих обставин, врахував вимоги ч.1 ст.184 СК України та стягнув аліменти у твердій грошовій сумі, а також взяв до уваги, що неповнолітні діти повинні бути забезпечені утриманням в розмірі не менш прожиткового мінімуму, але не тільки за рахунок одного з батьків, а і за рахунок матері також.

Рішення суду першої інстанції не суперечить роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а розмір судових витрат визначений відповідно до ст.88 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 січня 2010 року

залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: