справа № 2-3348/10
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШ Е Н НЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Радзівіл А.Г.

при секретарі Ковальчук Н.В., Гуласарян Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Броварської міської ради до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, сектор у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб з обслуговування м. Бровари та Броварського району Київської області. ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_2. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 підприємства Броварської міської ради КП "Служба замовника" про зміну договору найму, зобовязання укласти окремий договір найму, визнати наймачем житлової кімнати, визнати осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, сектор у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб з обслуговування м.Бровари та Броварського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням з дня вибуття - лютого 2001 року в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті.

Свій позов обгрунтовує тим, що згідно рішення виконкому Броварської міської ради № 341 від 24 серпня 1981 року ОСОБА_1 видано ордер на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Також ОСОБА_6, матері відповідача, видано ордер на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, як проживаючої в складі сімї відповідача та з метою забезпечення всієї сімї житлом. Ордери видано виконкомом Броварської міської ради на підставі ст. 52 ЖК України, та відповідно спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету Броварського заводобудівельного комбінату.

В звязку з виїздом на роботу в райони Крайньої Півночі, згідно рішення виконкому Броварської міської ради № 233 від 20 вересня 1988 року ОСОБА_1 видано охоронне свідоцтво № 108 (броня) на АДРЕСА_3.

В 1993 році шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Останній раз відповідач отримував охоронне свідоцтво у 1994 році згідно рішення № 266 від 22 листопада 1994 року строком до 30 червня 1997 року.

В подальшому з 1997 року охоронне свідоцтво на спірну квартиру отримувала ОСОБА_2 на себе та довх своїх дочок у звязку з продовженням трудового договору в м. Ноябрськ, Тюменської області у відповідності до ст. 75 ЖК України та ч. 2 п. З Правил бронювання (особи, що перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати у займаному жилому приміщенні, мають право таке ж право на бронювання цього приміщення, як наймач та члени його сімї).

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 за видачею охоронного свідоцтва у виконком з 1997 року не звертався, відомості про те, що відповідач продовжує працювати за трудовим договором у районі Крайньої Півночі або про повернення відповідача у виконкомі Броварської міської ради відсутні. Як вбачається з тимчасової посвідки на постійне проживання, у 2005 рокці приїхавши на Україну, ОСОБА_1 повернувся не у раніше займане житлове приміщення (спірну квартиру), а в квартиру № 32 в буд. № 53- А по вул. Короленко в м. Бровари, де і зареєструвався, а тому вважається вибувшим в іншу місцевість.

Позивач посилається на вимоги ст. 76 ЖК України, у разі неповернення наймача у заброньоване жиле приміщення протягом шести місяців після закінчення строку дії броні, договір найму жилого приміщення за позовом наймодавця може бути розрівано у судовому порядку.

Також на вимоги ч. 2 ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договору найму вважається розріваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договрі найму не розривається, а член сімї, який вибув на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті втрачає право користування цим жилим приміщенням.

Зважаючи на те, що охоронне свідоцтво втратило чинність щодо відповідача, та виходячи з того, що останнє місце проживання відповідача виконкому було відомо м. Ноябрськ, Тюменської області в ОСОБА_7 Федерації, та він вважався таким, що вибув в інший населений пункт, виконком прийняв рішення № 67 від 10 лютого 2009 року про зміну договору найму з відповідача ОСОБА_1 на ОСОБА_2 тільки за згодою повнолітніх членів сімї - дочок, за якими відповідно до вимог законодавства було заброньовано спірне жиле приміщення.

Вказане рішення виконкому частково визнано незаконним рішенням Броварського міськрайонного суду від 01 грудня 2009 року за позовом ОСОБА_1 Вказне рішення оскаржувалось до Апеляційного суду Киїської області, але залишено без змін, та вважається таким, що набрало законної сили.

Не погоджуючись із позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_5 підприємства Броварської міської ради КП "Служба замовника про зміну договору найму на квартири по вул. Гагаріна, 19 в м. Бровари, визнання за ОСОБА_1 наймачем

кімнати площею 16,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_4, залишивши ОСОБА_2 у користуванні кімнату жилою площею 12,3 кв.м. в квартирі АДРЕСА_5, в загальному користуванні залишити: коридор, кухню, ванну, санвузол, шафу, зобовязати виконком Броварської міської ради укласти окремий договір найму на кімнату жилою площею 16,8 кв.м. в спірній квартирі, визнати ОСОБА_3, ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме вказаною квартирою.

Свій позов обгрунтовує тим, що згідно ордеру № 584 виданого на підставі рішення виконавчого комітету Броварської міської ради від 24 серпня 1981 року за № 341 на сімю з чотирьох осіб: ОСОБА_1Г, ОСОБА_1

А.В. та дітей ОСОБА_10 і ОСОБА_11 надано двокімнатної квартири АДРЕСА_6.

Квартира складається з двох житлових кімнат площею 16,8 кв.м. та 12,3 кв.м, кухні, ванної, туалету, коридору, шафи.

ОСОБА_1 зазначає, що з 1988 року в звязку з його та виїздом дружини на тимчасову роботу в м. Ноябрськ до 28 травня 2009 року квартира АДРЕСА_7 бронювалась та відповідно видавались охоронні свідоцтва. З ними разом виїхали на той час неповнолітні діти ОСОБА_11 та ОСОБА_11

ОСОБА_12 повернення ОСОБА_1 в м. Бровари з 2000 року він продовжив проживати в спірній квартирі. Оскільки дружина ОСОБА_2 чинила йому перешкоди з приводу проживання у спірній квартирі, то рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2009 року ОСОБА_1 вселено до спірно квартири.

Позивач вказує, що в квартирі проживають та зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2

ОСОБА_2 проживав в квартирі 16,8 кв.м., а тому бажає укладення з ним окремого договору найму, посилаючись на вимоги ст. 104 ЖК України, та оскільки ОСОБА_2 не надає згоду на укладення з ним окремого договору найму він був змушений звернутися до суду за захистом своїх житлових прав.

Позивач зазначає, що відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_3 протягом 13 місяців, яка обумовлена датою 28 травня 2009 року в спірну квартиру не повернулись, а продовжили проживати в ОСОБА_7 Федерації, в м. Ноябрськ, та в м. Ставрополь, де зареєстровані, мають сімї, квартири, роботу, дітей, та являються громадянами ОСОБА_7 Федерації.

Тому ОСОБА_1 просить на підставі ч. 1 ст. 71 ЖК України та ст. 72 ЖК України визнати ОСОБА_8 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме АДРЕСА_3.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю суду надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, уточнивши їх та просила визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням з дня вибуття - лютого 2001 року в інше ш- . Приміщення В тому Ж населеному пункті, В звязку З тим, що охоронне свідоцтво (броня) втратило чинність у 2000 році, після закінчення терміну на який воно було видано, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечувала та просила в його задоволенні відмовити повністю, посилаючись на те, що ОСОБА_2 після розлучення із ОСОБА_1, спірну квартиру бронювала за собою та двома доньками посилаючись на п.10 "Правил бронювання жилих приміщень в Українській РСР". також надала пояснення наведених в запереченнях на зустрічний позов.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, суду надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_13 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 чинила йому перешкоди в користуванні квартирою змінивши замки на вхідних дверях в квартиру, 01 грудня 2009 року рішенням Броварського міськрайонного суду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Броварської міської ради, третя особа СГІРФО Броварського МВ (з обслуговування м. Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області про визнання частково незаконним рішення органу місцевого самоврядування та вселення в квартиру задоволено. В 27 серпня 2010 року відповідно до ОСОБА_14 державного виконавця рішення Броварського міськрайонного суду Київської області виконано, та ОСОБА_1 був вселений в спірну квартиру, тому підстав вважати, що він втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 19 в буд. № 19 в м. Бровари немає. Щодо зустрічного позову просив позовні вимоги задовольнити повністю, пояснення надав аналогічні змісту зустрічної позовної заяви.

Під час розгляду справи представник відповідача уточнив позовні вимоги просив визнати ОСОБА_1 наймачем житлової кімнати площею

12,3кв.м. в квартирі АДРЕСА_4, залишивши ОСОБА_2 у користуванні кімнату жилою площею 16,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_5, в загальному користуванні залишити: коридор, кухню, ванну, санвузол, шафу, зобовязати виконком Броварської міської ради укласти з ОСОБА_2 окремий договір найму на кімнату жилою площею 12,3 кв.м., визнати ОСОБА_3, ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме вказаною квартирою.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_8 в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, суду надали заяви про можливість розгляду справи у їх відсутності.

Представник третьої особи сектор у справах громадянства імміграції та рєстрації фізичних осіб з обслуговування м. Бровари та Броварського району Київської області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, суду наданий лист про можливість розгляду справи у відсутності їх представника.

Представник відповідача ОСОБА_5 підприємства Броварської міської ради КП "Служба замовника" в судове засідання не з'явився, суду. надана заява про можливість розгляду справи у відсутності представника.

Третя особа ОСОБА_2 позовні вимоги по первісному позову підтримала повністю, просила їх задовольнити, а в зустрічному просила відмовити повністю, суду пояснила, що у 1981 році їм на сімю з 5 осіб були видані два ордери на окремі квартири в м. Бровари, тобто ОСОБА_1 видано ордер на двокімнатну квартиру АДРЕСА_8 на сімю, та його матері ОСОБА_6, видано ордер на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2.

У 1988 році вони разом з чоловіком ОСОБА_1 та двома дітьми, на той час малолітніми, виїхали на роботу в райони Крайньої Півночі, тому згідно рішення виконкому Броварської міської ради № 233 від 20 вересня 1988 року на імя ОСОБА_1 за його заявою видано охоронне свідоцтво №108 (броня) на АДРЕСА_3.

У 1993 році шлюб між ними розірвано. Надалі вона вже особисто оформляла охоронні свідоцтва (броню) на квартиру тільки на себе та двох своїх доньок, які мали наміри повернутися на Україну, тому в 2008 році надали їй заяви в яких зазначено, що вони дають свою згоду та просять зареєструвати по місцю проживання на броньовану за ними житлову площу за адресою АДРЕСА_9 їх матір ОСОБА_2 На час розгляду справи документи знаходяться на оформленні у ВГІРФО. ОСОБА_12 1997 року ОСОБА_1 за видачею охоронного свідоцтва (броні) до виконкому Броварської міської ради не звертався, квартирою не цікавився, а після повернення в м. Бровари зареєструвався, та почав проживати в квартирі його матері за адресою АДРЕСА_10. ОСОБА_1 пояснила, що вона неодноразово зверталась до відпвоідача та нагадувала, що йому потрібно продовжити бронювання квартири на себе особито, але той відмовився пояснюючи тим, що має наміри залишити квартиру донькам. Також посилалась на те, що в травні - липні 2003 року ОСОБА_1 працював м. Ноябрськ, оскільки був укладений договір № 24 виконання робіт між ВАТ "Пеком" та ОСОБА_1, та зважаючи на те, що він пісял 1997 року не отримав охоронного свідоцтва на квартиру, не повернувся після закінчення дії броні в спірну квартиру на проживання вважає, що його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_15 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги по первісному позову, посилаючись на докази, які були надані представником позивача та третьою особою ОСОБА_1: витяги з рішень про видачу охоронних свідоцтв (броні): договору № 24 від 19 травня 2003 року; заяв ОСОБА_8 та ОСОБА_3 від 2008 року до компетентних органів м.Бровари, Київської області: квитанцій про оплату комунальних послуг ОСОБА_2 та покази свідків, які свідчать про те, що дійсно є всі підстави вважати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням з дня вибуття, а саме з лютого 2001 року в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, в звязку з тим, що охоронне свідоцтво (броня) втратило чинність у 2000 році, після закінчення терміну на який воно було видано, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечувала та просила задоволенні відмовити повністю, вважає заявлені вимоги: безпідставними.

Свідок ОСОБА_16, сестра ОСОБА_2, суду пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у 1981 році був виданий ордер на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Оскільки на той час вони працювали на заводі, а мати відповідача ОСОБА_6 проживала з ними, тому їй окремо був виданий ордер на однокімнатну квартиру АДРЕСА_11.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у 1980 - х роках виїхали на роботу в райони Крайньої Півночі разом з двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_11, ОСОБА_11 У 1990 - роках подружжя розлучились.

У 2003 році ОСОБА_1 повернувся на Україну, але почав проживати в квартирі своєї матері ОСОБА_6, за адресою АДРЕСА_10. Вказану квартиру після смерті матері він прийняв у спадщину. ОСОБА_12 повернення з району Крайньої Півночі він в спірній квартирі не проживав, комунальні послуги не сплачував, оскільки вона особисто за дорученням сестри в сусід, або в поштовій скринці забирала квитанції за комунальні послуги та з наданих ОСОБА_2 коштів сплачувала комунальні послуги. Свідок також пояснила, що інколи вказані квитанції сплачувала і особисто ОСОБА_2 коли приїздила на Україну. Перешкод ніяких в користуванні квартирою ОСОБА_1 його бувша дружина ОСОБА_2 не чинила, і лише в серпні 2010 року він за рішенням суду був вселений в квартиру та надані ключі від вхідних дверей.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що ОСОБА_1. та ОСОБА_2 були одружені, в них народилось двоє дітей ОСОБА_11, ОСОБА_11

В 1983 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поїхали на заробітки в район Крайньої Півночі, з ними разом поїхали і діти. У 2000 році ОСОБА_1 пішов на пенсію, повернувся на Україну в 2002 році, а в 2003 році вже зареєструвався за адресою АДРЕСА_12. В 2004 році ОСОБА_1 приїздив в м. Ноябрськ для обміну паспорта. Бронюванням квартири завжди займалася дружина ОСОБА_2

ОСОБА_2 повернулася на Україну в 2008 році.

Свідок пояснила, що при спілкуванні з ОСОБА_1 він виявляв бажання залишити квартиру АДРЕСА_13 своїм донькам. В квартирі після повернення не проживав, за комунальні послуги не сплачував.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона проживає в м. Бровари. АДРЕСА_14, тобто є сусідкою ОСОБА_1. Знає, що ОСОБА_1 разом з дітьми поїхали на заробітки в Росію приблизно в 1980-1983 році. В квартирі проживали квартиронаймачі. ОСОБА_1 жодного разу після виїзду в Росію не бачила, а з ОСОБА_2 спілкувалась, коли та поверталась на Україну, та віддавала квитанції за комунальні посл;. : ОСОБА_1 побачила тільки в серпні 2010 року, коли до квартири лгий_:.недержавні виконавці.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що дійсно сім'ї Горячових в складі чотирьох осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_1, та їх діти виїхали в Росію приблизно у 1983 році, після повернення на Україну у 2003 році ОСОБА_1 в спірну квартиру не повертався, а був зареєстрований в квартирі за адресою проживання його матері по вул. Короленка, в м. Бровари. При розмовах з ним він їй пояснював, що вирішив що квартира АДРЕСА_15 залишиться його донькам, тому що в нього вже є квартира.

Свідок ОСОБА_12суду пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1, разом із доньками приблизно у 1980 -році виїхали із квартири, з ОСОБА_2 більше спілкувалась її мати, оскільки вони були сусідами. З того часу вона більше нікого не бачила, квартира здавалась в найм, а тільки в серпні 2010 року біля квартири вона побачила невідомих їй людей та ОСОБА_1 ОСОБА_12 того, вона не бачила щоб він приходив до квартири.

Вислухавши представника позивача ОСОБА_18, представника відповідача ОСОБА_13, третю особу ОСОБА_2, предстаника третьої особи ОСОБА_15П, свідків ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_17, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно ст. 73 ЖК України жилі приміщення, що їх займають наймачі та члени їх сімей, бронюються при направлені на роботу за кордон - на весь час перебування за кордоном, при виїзді на роботу в райони Крайньої Півночі і в прирівняні до них місцевості - на весь час дії трудового договору, а у випадках, передбачених законодавством Союзу РСР, - на весь час перебування в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях.

Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік законодавством Союзу РСР і Української РСР може бути передбачено й інші випадки бронювання жилих приміщень.

Відповідно ст. 76 ЖК України якщо наймач та члени його сім'ї не повернулись у заброньоване жиле приміщення протягом шести місяців після закінчення строку дії броні, договір найму жилого приміщення за позовом наймодавця може бути розірвано в судовому порядку.

Відповідно ч. 2 ст. 106 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Позивач просить визнати ОСОБА_1, який є наймачем квартири АДРЕСА_16, таким, що втратив право на користування цим жилим приміщенням, з дня вибуття - лютого 2001 року, виходячи із вказаних в позові підстав, передбачених ст. 107 ЖК України.

Відповідно до вказаної правової норми в разі вибуття такої особи на постійне проживання до іншого населеного пункту вона втрачає право на користування жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до розяснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України на підтвердження вибуття необхідно брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про вибір стороною постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовках кореспонденції, утворення сімї в іншому місті, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт і постійна там реєстрація, укладання договору на невизначений строк тощо).

Доказів, які б беззаперечно підтверджували вибуття ОСОБА_1 на постійне проживання в інший населений пункт, чи інше постійне місце проживання після закінчення дії броні та лютий 2001 року суду не надано.

Судом встановлено, що згідно витягу з рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 24 серпня 1981 року № 341 видано на імя ОСОБА_1 ордер на заселення житлової площі працівникам заводобудівельного комбінату в м. Бровари будинку 19 по вул. Гагаріна на квартиру 19 (2-х кімнатна) житловою площею 29,1м.кв., склад сім'ї чотири особи та на імя ОСОБА_6 в АДРЕСА_17, (1- кімнатна квартира), житловою площею 12,0 м.кв., як проживаючій в складі сімї сина ОСОБА_19 та з метою забезпечення житлом його сімю.

Вказана обставина також підтверджується ордером № 584, що виданий ОСОБА_1 на право зайняття житлового приміщення житловою площею 29,1 м.кв., за адресою АДРЕСА_18.

02 лютого 1993 року згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ПК № 251869 від 24 березня 1998 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 114.

На квартиру АДРЕСА_13 неодноразово видавалися охоронні свідоцтва (броня), а саме:

- охоронне свідоцтво (броня) № 108 від 6 жовтня 1988 року на імя ОСОБА_1, заброньована за ним та членами його сім'ї на строк з 10 липня 1988 року по 09 липня 1991 року, які виїжджають разом з ним в з звязку з продовженням трудового договору в м. Ноябрськ Тюменської області;

- згідно витягу з рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 22 листопада 1994 року № 266 на імя ОСОБА_1 видано охоронне свідоцтво на кв. № 19 в будинку 19 па вул. Гагаріна строком по 30 червня 1997 рік в звязку з продовженням трудового договору в м.Ноябрськ, Тюменської області;

- згідно витягу з рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 15 липня 1997 року № 226 видано охоронне свідоцтво ОСОБА_2 строком на три роки з 01 липня 1997 року по 01 липня 2000 року в звязку з продовженням трудового договору в м.Ноябрськ. Тюменської області, ОСОБА_7 Федерації.

- згідно витягу з рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 09 вересня 2003 року № 445 видано охоронне свідоцтво на імя ОСОБА_2 строком на три роки з 25 червня 2003 року по 25 липня 2006 рік в звязку з продовженням трудового договору з м.Ноябрськ, Тюменської області, ОСОБА_7 Федерації.

- охоронне свідоцтво (броня) № 01 від 21 жовтня 2003 року видане ОСОБА_2 яким підтверджується, що кв. 19 по вул. Гагаріна. 19 в м.Бровари заброньована за нею та членами її сім'ї на строк з 25 червня 2003 року по 25 червня 2006 рік, які виїжджають разом з нею в з зв'язку з продовженням трудового договору в м. Ноябрськ, Тюменської області.

- згідно витягу з рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 08 серпня 2006 року № 352 видано охоронне свідоцтво на імя ОСОБА_2 строком на 1 рік та шість місяців з 26 червня 2006 року в звязку з продовженням трудового договору в м.Ноябрськ, Тюменської області, ОСОБА_7 Федерації.

- охоронне свідоцтво (броня) № 01 від 23 січня 2007 року видане ОСОБА_2, що АДРЕСА_19 заброньована за нею та членами її сім'ї на строк 1 рік 6 місяців з 26 червня 2006 року, які виїжджають разом з ним в з звязку з продовженням трудового договору в м. Ноябрськ Тюменської області.

- охоронне свідоцтво (броня) № 03 від 08 липня 2008 року видане ОСОБА_2 про те, що квартира № 19 по вул. Гагаріна в будинку №19 заброньована за нею та членами її сім'ї на строк з 28 травня 2008 року по 28 травня 2009 рік, які виїжджають разом з ним в з звязку з продовженням трудового договору в м. Ноябрськ, Тюменської області.

Вказані обставини також наведені в листі інформації наданого Виконавчим комітетом Броіварської міської ради від 12 січня 2005 року № 2- 15/60.

Відповідно ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2009 року встановлені наступні обставини, а саме, що ОСОБА_1 повернувся в м. Бровари у 2000 році, та йому чинилися перешкоди з приводу проживання в спірній квартирі за адресою АДРЕСА_9 та підтверджується копією постанови, з якої вбачається, що позивач у грудні 2008 року звертався з цього приводу за допомогою в правоохоронні органи.

Суд вирішив, визнати недійсним п. 4 рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 67 від 10 лютого 2009 року про визнання наймачем за раніше укладеним договором найму на спірну квартиру на ОСОБА_2 замість ОСОБА_1, вселити ОСОБА_1 в квартиру, зареєструвавши за вказаною адресою.

27 серпня 2010 року відповідно до ОСОБА_14 державного виконавця рішення Броварського міськрайонного суду Київської області виконано, та ОСОБА_1 був вселений в спірну квартиру, зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується довідкою форми № 3 від ЗО червня 2010 року № 829.

Суд не приймає до уваги акт огляду житлово - побутових умов від 2 грудня 2009 року виданого ОСОБА_2, акту обстеження житлово - побутових умов № 1006 від 07 грудня 2009 року, 15 березня 2010 року №129, 19 квітня 2010 року № 259 проведено обстеження житлове - побутових умов ОСОБА_20, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 в липні 2009 року звертався до суду з позовною заявою до

ОСОБА_2, виконавчого комітету Броварської міської ради, третя особа СГІРФО Броварського МВ (з обслуговування м. Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області про визнання частково незаконним рішення органу місцевого самоврядування та вселення в квартиру та 01 грудня 2009 року рішенням Броварського міськрайонного суду позовні вимоги були задоволені. Вказане рішення суду було виконано 27 серпня 2010 року, що підтверджується актом державного виконавця.

Також суд не приймає до уваги укладені договори підряду від 14 листопада 2010 року та 14 вересня 2010 року, предметом яких є виконання комплексних робіт по внутрішньому оздобленню кімнат, а саме: зал, спальня кухня, коридор, ванна, що знаходиться за адресою м. Бровари, вул. Гагаріна,

19 кв. 19, та договір від 01 квітня 2010 року укладеного між ТОВ "Оптімус та ОСОБА_20 предметом є виготовлення та встановлення конструкцій ПВХ "Саламандер, ПВХ "Опентек, оскільки в них не міститься будь- яка інформація, яка б підтверджувала, що відповідач ОСОБА_2

В.Г. з лютого 2001 року вибув в інше житлове приміщення в тому ж населеному пункті.

Відповідно ч.І ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_8 та ОСОБА_21, оскільки в матеріалах справи містяться їх заяви від

20 травня 2008 року посвідчених нотаріусом нотаріального округу м.Ноябрськ, Ямало-Ненецького автономного округу зареєстровані в реєстрі за № 4532, 4505 в яких зазначено, що вони дають свою згоду та просять зареєструвати по місцю проживання на броньовану за ними житлову площу за адресою АДРЕСА_9 їх матір ОСОБА_2, що свідчить про те, що відповідачі не втратили інтерес до квартири та мають бажання повернутися з району Крайньої Півночі на постійне місце проживання за вказаною адресою.

Суд не приймає до уваги квитанції надані як ОСОБА_2, так і квитанцію надану представником відповідача ОСОБА_13 про внесення плати за житлово-комунальні послуги на імя ОСОБА_2 не є підтвердженням того, що саме позивач перераховувала кошти, оскільки особовий рахунок відкрито на імя ОСОБА_1, п.4 рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 67 від 10 лютого 2009 року про визнання наймачем за раніше укладеним договором найму на спірну квартиру на ОСОБА_2 замість ОСОБА_1 в звязку із розірванням шлюбу і вибуттям з м.Бровари для постійного місця проживання до іншого населеного пункту та за згодою повнолітніх членів сімї, а проводити оплату міг будь-хто із членів сімї або квартиронаймачі, які проживали в квартирі, в даному випадку в судовому засіданні з пояснень свідків встановлено, що в період перебування ОСОБА_2 в м.Ноябрськ оплатою комунальних послуг займалася сестра ОСОБА_2 - ОСОБА_16

Як вбачається з плану експлікації АДРЕСА_20 . квартира має загальну площу 51,10 м/кв., житлову площу 29,10 м/кв. та складається з:коридор, кухня, санвузол, жила кімната площею 16.8 кв.м.. жила кімната -

12,3кв.м.,та враховуючи, що в задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_8, та ОСОБА_3В такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовлене, та враховуючи вимоги ст. 63. 104 ЖК України, підстав для задоволення позовних вимог про укладення окремих договорів, саме в тому порядку (житлову кімнату площею 12.3 кв.м.), що були визначені позивачем по зустрічному позову ОСОБА_1 суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 63, 71, 73. 76. 104. ч.2 ст.106 ЖК України, ст. 60, 213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Виконавчого комітету Броварської міської ради до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, сектор у справах громадянства імміграції та рєстрації фізичних осіб з обслуговування м. Бровари та Броварського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням з лютого 2001 року та зустрічному позові ОСОБА_1 до виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 підприємства Броварської міської ради КП "Служба замовника" про зміну договору найму, зобовязання укласти окремий договір найму, визнання наймачем житлової кімнати, визнати осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Радзівіл А.Г.