18 березня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді Богонюка М.Я.
суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.
при секретарі Макойді Н.З.
з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 22 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Грядівської сільської ради, ОСОБА_1, з участю третьої особи Управління земельних ресурсів у Жовківському районі про визнання недійним рішення, визнання недійсним державного акту, усунення перешкод; зустрічним позовом про усунення перешкод, заборону вчинення дій, визнання права власності -,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення 8-ї сесії 1-го демократичного скликання Грядівської сільської ради № 4 від 26 січня 1996 року в частині передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд; визнання частково недійсним Державного акту про право приватної власності на землю від 2 жовтня 1997 року серії ЛВ № 000927, виданого ОСОБА_1 про передачу йому у приватну власність земельної ділянки 1, зобов»язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні заїздом шляхом демонтажу в»їздної брами; зобов»язання Грядівської сільської ради визначити заїзд на місцевості з вулиці Смеречанського в с.Гряда Жовківського району до господарства позивача, що знаходиться в с.Гряда на вулиці Горішній,80.
ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом про зобов»язання ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою, забороні Грядівській сільській раді вчиняти дії, які порушують право власності; визнання права власності на земельну ділянку 1, передану йому для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, в межах і розмірах, вказаних у виданому йому Державному акті про право власності на землю.
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 22 вересня 2009 року задоволено позов ОСОБА_4 Визнано недійсним рішення 8-ї сесії 1-го демократичного скликання Грядівської сільської ради № 4 від 26 січня 1996 року в частині передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Визнано частково недійсним Державний акт про право приватної власності на землю від 2 жовтня 1997 року серії ЛВ № 000927, виданий ОСОБА_1, про передачу йому у приватну власність земельної ділянки 1. Зобов»язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні заїздом шляхом демонтажу в»їздної брами та зробити проїзд відкритим. Зобов»язано Грядівську сільську раду визначити заїзд на місцевості з вулиці Смеречанського в с.Гряда Жовківського району до господарства ОСОБА_4, розташованого у цьому селі на вулиці Горішній,80. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про зобов»язання ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою, заборону Грядівській сільській раді вчиняти дії, які порушують право власності та визнання права власності на земельну ділянку 1, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, в межах і розмірах, вказаних у оспорюваному Державному акті про право власності на землю.

Рішення оскаржив ОСОБА_1, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4; задовольнити його вимоги.

ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на те, що судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, оскільки до їх господарства існував заїзд з вулиці Смеречанської через земельну ділянку, яку приватизував ОСОБА_1 З часу смерті попереднього власника належної позивачу садиби - його матері, ОСОБА_1 закрив проїзд і не надає можливості користуватися ним. З вулиці Горішньої до господарства ОСОБА_4 заїзду немає, а є лише стежка.

ОСОБА_1 та його представники заперечили позовні вимоги ОСОБА_4, підтримали зустрічний позов, посилаючись на те, що господарство ОСОБА_4 розташоване на іншій вулиці, до цього господарства можливо облаштувати проїзд по вулиці Горішній. Проїзд по своїй земельній ділянці він дозволяв раніше. Тепер він приватизував земельну ділянку і не бажає щоб нею користувалися інші сусіди. Мати позивача за первісним позовом спадкодавець ОСОБА_4, яка була власником належної йому садиби на час приватизації спірної земельної ділянки, погодила межі земельних ділянок при приватизації ним спірної земельної ділянки без зауважень.

Представник Грядівської сільської ради визнав позов ОСОБА_4, не визнав вимог зустрічного позову, посилаючись на те, що проїзди належать до земель загального користування і приватизації не підлягають.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею (земельні відносини) регулюються Конституцією України, ЗК, ЦК України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, які діяли на час виникнення цих правовідносин.

Встановлено, що спірна земельна ділянка приватизована ОСОБА_1 на підставі рішення Грядівської сільської ради від 26 січня 1996 року, а Державний акт на цю ділянку виданий 2 жовтня 1997 року в період дії Земельного кодексу України в редакції 1991 року; норми якого вірно застосовані судом першої інстанції при вирішенні спору.

При ухваленні судового рішення суд вірно врахував положення ст.ст. 4, 6, 65, 67, 158 вказаного Кодексу та прийшов до висновку, що громадянам за рішенням сільської ради в межах її території і відання, передаються у власність землі, що перебувають у державній власності у визначених розмірах щодо певного виду призначення. Не можуть передаватися у приватну власність землі загального користування населених пунктів (проїзди, шляхи та інше).

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд прийшов до висновку, що частину приватизованої ОСОБА_1 земельної ділянки 1 по лінії А-Е абрису меж земельних ділянок (а.с.77), що відповідає лінії А-Г Державного акту про право приватної власності на землю (а.с.7), виданого ОСОБА_1, довжиною 47,2м та шириною 3,40м складає проїзд загального користування, яким користувалися і власники садиби, що на даний час належить ОСОБА_4

Суд першої інстанції вірно взяв до уваги ту обставину, що приватизації не підлягав проїзд, що належать до земель загального користування, чим порушені права ОСОБА_4, які підлягають судовому захисту. З цим висновком суду слід погодитися.

Однак, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про визнання недійсними в цілому рішення Грядівської сільської ради та Державного акту в частині приватизації всієї земельної ділянки 1 площею 0,0703 га розмірами 47,20 х 16,10 х 38,20 х 10,10м, на якій розташовані належні ОСОБА_1 об»єкти нерухомості; з чим погодитися не можна, виходячи з вимог наведених вище норм ЗК України та висновку суду про право ОСОБА_1 на безоплатну приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 2,7 постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», за заявою сторони, яка не погоджується з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади щодо земельного спору, суд перевіряє правильність цього рішення та вирішує спір по суті.

Виходячи з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулися сторони, колегія суддів приходить до висновку, що права ОСОБА_4 як власника садиби, розташованої у с.Гряда Жовківського району на вулиці Горішній, 80, порушені внаслідок приватизації ОСОБА_1 частини земельної ділянки 1 в розмірах: довжина 47,2 м по лінії А-Г та ширина 3,4 м, що є проїздом. Іншого проїзду до садиби ОСОБА_4 немає. Доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про неправомірність приватизації земельної ділянки 1 в цілому.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що висновки суду в частині визнання недійсними рішення сільської ради про безоплатну передачу у власність ОСОБА_1 всієї земельної ділянки 1 не відповідає обставинам справи і підлягає зміні. В решті оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 22 вересня 2009 року змінити в частині визнання недійсним рішення 8-ї сесії 1-го демократичного скликання Грядівської сільської ради № 4 від 26 січня 1996 року про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, визнання частково недійсним Державного акту про право приватної власності на землю від 2 жовтня 1997 року серії ЛВ № 000927, виданого ОСОБА_1, про передачу йому у приватну власність земельної ділянки 1.

Визнати частково недійсними рішення 8-ї сесії 1-го демократичного скликання Грядівської сільської ради № 4 від 26 січня 1996 року про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд в частині приватизації проїзду довжиною 47,2 м та шириною 3,4 м. Визнати частково недійсним Державний акт про право приватної власності на землю від 2 жовтня 1997 року серії ЛВ № 000927, виданий ОСОБА_1, про передачу йому у приватну власність проїзду довжиною 47,2 м по лінії А-Г та шириною 3,4 м, розташованого на земельній ділянці 1.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: