Справа №22-ц-3061/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Шевченка В.А.,

суддів - Кононенко О.Ю., Семеній Л.І.,

при секретарі - Кияненко Н.M.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Вільної профспілки Відкритого акціонерного товариства «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе», поданої в інтересах ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 червня 2010 року

у справі за позовом Вільної профспілки Відкритого акціонерного товариства «Сумське MНВО ім. М.В. Фрунзе» в інтересах ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

У грудні 2009 року Вільна профспілка ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» в інтересах ОСОБА_2 звернулася до ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» з позовом, в якому зазначалося, що з 5 січня 2009 року позивач працював у відповідача слюсарем механоскладальних робіт четвертого розряду котельно-зварювального цеху № 25.

26 листопада 2009 року його було незаконно звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП.

Посилаючись на вказані обставини, сторона позивача просила наказ про звільнення визнати незаконним, поновити ОСОБА_2 на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 2504 грн. 24 коп.

У подальшому розмір позовних вимог неодноразово збільшувався. В останній заяві від 10 червня 2010 року, поряд з іншими вказаними вище вимогами, ставилося питання про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 6172 грн. 78 коп. (а. с. 63), а в суді апеляційної інстанції - 10745 грн. 74 коп.

Рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми від 10 червня 2010 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі Вільна профспілка працівників ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що рішення профспілкової організації про відмову в наданні згоди на звільнення позивача є невмотивованим, оскільки воно не грунтується на відповідних нормах чинного трудового законодавства. Крім того, з 9 слюсарів механоскладальних робіт 4 розряду цеху № 25 переважного права на залишення на роботі він не має.

Втім з таким рішенням погодитися неможливо, оскільки воно ґрунтується на поверховому з'ясуванні обставин справи та на невірному застосуванні судом норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що Вільна профспілка працівників ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» своїм рішенням від 13 жовтня 2009 року попередньої згоди на звільнення позивача не надала у зв'язку з тим, що відповідачем не були проведені консультації щодо вжиття заходів із запобігання звільнень чи зведення їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Поряд з цим, ОСОБА_2 всупереч з вимогами ст. 492 КЗпП не було запропоновано перейти на іншу роботу чи перекваліфікуватися. Іншим мотивом відмови було те, що на робочих місцях за аналогічною спеціальністю залишені працівники з нижчими розрядами ніж у позивача (а. с. 10,11).

Перелічені обставини були окремо викладені в листі профспілкового органу від 13 жовтня 2009 року, на який, до того ж, є посилання і в наказі про звільнення (а. с. 12).

Наведені дані свідчать про те, що в основу рішення профспілки покладені заслуговуючі на увагу конкретні мотиви, чим в свою чергу спростовуються доводи як відповідача про необгрунтовану відмову профспілкового органу в наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем, так і висновок суду з цього приводу, оскільки відповідно до положень ч. 7 ст. 43 КЗпП та ст. 39 Закону «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» будь-яких вимог до такого обґрунтування не встановлено. Того, що рішення профспілки повинно ґрунтуватися на відповідних нормах чинного трудового законодавства вказаними нормами теж не передбачено.

За таких умов розірвання трудового договору з позивачем з огляду на вимоги статті 43 КЗпП не можна визнати законним.

Крім того, на порушення ч. 1 ст. 42 КЗпП відповідач, звільнивши позивача, залишив на роботі працівників аналогічної спеціальності з нижчими розрядами, а отже й кваліфікацією, що підтверджується наданим самим відповідачем списком працівників станом на 5 жовтня 2009 року (а. с. 14-15). Допустимих засобів доказування відносно того, що продуктивність праці цих осіб вище ніж у позивача, відповідач не надав.

При цьому колегія враховує й те, що згідно зі ст. 42 КЗпП при скороченні чисельності штату у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі мають працівники з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці порівняно з працівниками, які займають таку саму посаду або виконують таку ж роботу на підприємстві, а не лише в тому структурному підрозділі, в якому виконував або займав посаду працівник, що вивільняється. У даному ж випадку і в інших цехах залишені на роботі працівники такої ж спеціальності з нижчими розрядами ніж у позивача.

На підставі викладеного колегія приходить до висновку про те, що порушене відповідачем право позивача підлягає захисту, а оскаржуване рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Розрахунок середнього заробітку позивача з часу звільнення по 10 серпня 2010 року в сумі 10745 грн. 74 коп. відповідачем не оспорюється, тому саме ця сума й підлягає стягненню на користь ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 42, 43, 235, 238 КЗпП, ст. 39 Закону «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. ст. 88, 303, п. 4 ч 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія

вирішила:

Апеляційну скаргу Вільної профспілки Відкритого акціонерного товариства «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 червня 2010 року в даній справі скасувати.

Позов Вільної профспілки Відкритого акціонерного товариства «Сумське МНВО ім. Фрунзе» в інтересах ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Наказ від 26 листопада 2009 року № 9152/ок по ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» про звільнення з роботи ОСОБА_2 визнати незаконним.

Поновити ОСОБА_2 на посаді слюсаря механоскладальних робіт 4 розряду котельно-зварювального цеху № 25 ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» з 27 листопада 2009 року.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 листопада 2009 року по 10 серпня 2010 року у розмірі 10745 грн. 74 коп.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» на користь держави 120 грн. на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 107 грн. 45 коп, судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» на користь держави 120 грн. на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 53 грн. 72 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Верховного Суду України двадцяти днів.

Головуючий

Судді