АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-7626/10* Головуючий у 1-й інстанції Лободенко О.С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М.. ОСОБА_2,

При секретарі: Амеліній М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Головного управління Державного Казначейства України у Полтавській області про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсії і щорічної одноразової допомоги до Дня Перемоги, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Аквтозаводського районного суду м. Кременчука від 09 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправною відмови в перерахунку пенсії та стягненню боргу у зв'язку з цим неперерахуваням задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_3 відповідно до вимог статті 22 Закону України від 09 квітня 1992 року № 22620X11 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 130 % від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Зобов'язано ОСОБА_4 Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату недоплаченої частини пенсії ОСОБА_3, та призначити пенсію відповідно до вимог статті 22 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 130 % від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28

Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 12 січня 2005 року за виключенням періоду з 01 січня 2006 року по 21 травня 2008 року з урахуванням поведених виплат.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 в належному розмірі підвищення до пенсії інваліда війни відповідно до вимог статті 25 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ та частини 4 статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII.

Зобовязано ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України у Полтавській області провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату підвищення до пенсії, як інваліду війни III групи за період з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року в розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком, за період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року в розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком, як інваліду війни II групи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

З постановою суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати дану постанову, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм матеріального права. Апелянт вказує на те, що рішення винесено без урахування положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, яка набрала чинності з 22 травня 2008 року встановлено порядок призначення та виплати пенсії особам з числа військовослужбовців.

Окрім того, з постановою не погодився позивач ОСОБА_5 та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити в частині відмови в перерахунку пенсії та стягнення боргу у зв'язку з неперерахуванням. задовольнивши позовні вимоги повністю.

Постанову вважає, що постанова суду є необгрнутованою та постановлена з порушенням норм матеріального права, яке регулює призначення та виплату пенсії військовослужбовцям, яким надано статус інваліда війни.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів, вважає, що скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами, за адміністративними позовами, у яких апеляційні та касаційні скарги чи подання, подані до набрання чинності цим Законом до відповідних адміністративних судів в адміністративних справах, передбачених пунктом 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, і за якими провадження не відкрито, розгляд проводиться у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст.ЗОЗ ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ІДПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і не заперечується сторонами, що позивач є майором міліції, пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України і звільнений зі служби 01 грудня 2003 року за ст. 65 п. б через хворобу у відставку з пільговою вислугою 22 роки 05 місяців 11 днів, що підтверджується копією витягу з наказу УМВС України в Полтавській області від 05 грудня 2005 року № 169 о/с.

З 11 грудня 2003 року по 31 грудня 2004 року позивачу ОСОБА_3 надано статус інваліда війни III групи, що підтверджується копією посвідчення серії Б № 565813, виданого УМВС України в Полтавській області 11 грудня 2003 року.

З 21 грудня 2004 року по 31 грудня 2006 року позивачу ОСОБА_3 надано статус інваліда війни II групи, що підтверджується копією посвідчення серії Є № 025101, виданого УМВС України в Полтавській області 21 грудня 2004 року.

З 17 жовтня 2006 року по 31 жовтня 2009 року позивачу ОСОБА_3 надано статус інваліда війни II групи, що підтверджується копією посвідчення серії Є № 027045, виданого УМВС України в Полтавській області 17 жовтня 2006 року.

З 09 жовтня 2009 року безстроково позивачу надано статус інваліда війни II групи, що підтверджується копією посвідчення серії Є № 055109, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області 09 жовтня 2009 року.

З урахуванням того, що відповідно до ч. З ст. 42 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 28 цього Закону, встановивши, що право у позивача на перерахунок пенсії відповідно до умов вказаної норми виникло з моменту набрання Законом чинності, а саме: 12 січня 2005 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку відносно того, що за період з 12 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року відповідач ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України у Полтавській області повинен був здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до ст. 22 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб.

Далі, встановивши, що п. 30 ст. 77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік № 3235 - IV від 20 грудня 2005 року та пунктом 25 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік" № 489-V від 19 грудня 2006 року зупинялась на 2006 та 2007 роки відповідно дія статті 22 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ, і положення цих законів неконституційними не визнавалися, суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії позивача у період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року.

Оскільки рішенням Конституційного ОСОБА_3 України № 1рп/2008 від 22 травня 2008 року у справі за конституційним поданням Верховного ОСОБА_3 України щодо відповідності Конституції України ( конституційності ) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, п. З розділу 3 Закону україни Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України ( неконституційності) положень ст. 67 розділу І.п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, визнано таким, що не відповідає Конституції

України ( є неконституційним ) положення п. 29 розділу II Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", правильним є висновок суду відносно того, що з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України у Полтавській області повинно здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до ст. 22 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції Закону до внесення змін, які визнані неконституційними.

З урахуванням того, іцо Законами України Про державний бюджет на 2009 рік" та іншими законодавчими актами зміни до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб протягом 2009 та 2010 років не вносилися, суд правомірно задовольнив вимоги позивача про перерахунок пенсії за 2009, 2010 роки.

Окрім того, встановивши, що встановивши, що позивачу був встановлений статус інваліда війни III групи з 11 грудня 2003 року по 31 грудня 2004 року, а з 01 січня 2005 року інваліда II групи, з урахуванням норм ст. 25 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року передбачено підвищення пенсії інвалідам війни III групи у розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком, а інвалідам II групи у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком, вірним є висновок про задоволення вимоги позивача про перерахунок пенсії як інваліду війни.

У зв'язку з цим, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

При цьому не заслуговують на увагу посилання відповідача на врегулювання порядку обчислення пенсії по інвалідності постановою Кабінету Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

В свою чергу, захист порушених прав осіб за період дії неконституційних нормативно-правових актів може бути здійснений в порядку цивільного судочинства засобами, визначеними цивільним законодавством.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - відхилити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2010року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного ОСОБА_3 України.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ОСОБА_2

КОПІЯ

ВІРНО: Суддя апеляційного суду

Полтавської області