Іллінецький районний суд Вінницької області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2010 року

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Димбіцького Ю.В.

при секретарі Телевань С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Іллінецького району Вінницької області, ОСОБА_3 про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, відновлення межі та зобовязання відповідача передати у приватну власність земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в судовому засіданні свої вимоги підтримав і пояснив, що відповідно до даних погосподарської книги № 13 ОСОБА_2 сільської ради Іллінецького району Вінницької області за ним станом на 1 листопада 1990 року рахувалась земельна ділянка площею 0,60 га, розташована по вул.Березинській, 26 в с.Сорока Іллінецького району Вінницької області, яку йому було надано в користування для будівництва житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

Рішенням 17 сесії 21 скликання ОСОБА_2 сільської ради Іллінецького району Вінницької області від 25 січня 1994 року йому було надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки розміром 0,34 га, хоча до січня 2009 року в його користуванні знаходилася земельна ділянка розміром 0,60 га, що на 0,26 га більше ніж це передбачено рішенням сесії.

Його земельна ділянка межує із земельною ділянкою ОСОБА_3, яка розташована по вул.Березинській, 28 в с.Сорока Іллінецького району Вінницької області. Через важке матеріальне становище він не мав змоги побудувати огорожу, тому нею слугували дерева, які вже багато років стояли на межі між їхніми суміжними земельними ділянками.

Протягом більше як двадцяти років він безперешкодно користувався земельною ділянкою площею 0,26 га, на яку рішенням ОСОБА_2 сільської ради йому не було надано дозволу на приватизацію. Тому 16 квітня 2009 року він звернувся з заявою до ОСОБА_2 сільської ради про передачу йому у власність даної земельної ділянки площею 0,26 га, якою він добросовісно, відкрито та безперервно користувався протягом зазначеного часу для ведення особистого селянського господарства.

В січні 2009 року він дізнався, що ОСОБА_3 виготовила державний акт на право власності на свою земельну ділянку, до якої увійшли 0,02 га його земельної ділянки.

Він вважає, що земельною ділянкою площею 0,26 га по вул.Березинській, 26 в с.Сорока Іллінецького району користувався разом зі своєю дружиною більше двадцяти років безперервно добросовісно та відкрито.

Відповідно до вимог ч.1 ст.119 ЗК України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом пятнадцяти років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність. Згідно ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно за набувальною давністю за рішенням суду.

Тому він просить суд скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку на імя відповідача ОСОБА_3, відновити межі його земельної ділянки та зобовязати відповідача передати йому у приватну власність земельну ділянку площею 0,02 га.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільський голова Іллінецького району Вінницької області ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав, просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, просить суд відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити із наступних мотивів.

Правовідносини, що склались між сторонами, регулюються земельним законодавством України. Зокрема, відповідно до ст.ст.152, 158 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю; власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків; виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

В судовому засіданні встановлено, що земельні ділянки сторін по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в с.Сорока Іллінецького району не є суміжними, тому не мають спільних меж. Між цими земельними ділянками розташована земельна ділянка, що на праві приватної власності належить ОСОБА_5

Таким чином вказане позивачем порушення його права землекористування не могло мати місце з вини відповідача ОСОБА_3, оскільки їхні земельні ділянки на мають спільної межі. Як наслідок цього безпідставною є вимога позивача про скасування державного акта на право приватної власності на землю на імя ОСОБА_3, оскільки його недійсність не доведена в судовому засіданні.

З огляду на таке суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.152, 158 ЗК України, ст.ст.209, 212 - 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позову до ОСОБА_2 сільської ради Іллінецького району Вінницької області, ОСОБА_3 про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, відновлення межі та зобовязання відповідача передати у приватну власність земельну ділянку, за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів після його проголошення та подання апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Іллінецький районний суд.

Головуючий: