Новокаховський міський суд Херсонської області
Справа № 2-1798/2010 року
РІШЕННЯ

іменем України

9 вересня 2010 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі : головуючої: судді Ведяшкіної Ю.В. при секретарі: Кравчук C.B.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Піонер новітніх технологій" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до TOB "Піонер новітніх технологій" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкод та уточненнями і доповненнями до нього. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 01.02.2008 року працював в TOB "Піонер новітніх технологій" на посаді менеджера за сумісництвом, наказом від 05.05.2010 року був звільнений на підставі ст. 38 КЗпПУ, але на момент звільнення відповідачем не було проведено остаточний розрахунок, тому просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 1149,15 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 437,47 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні до дня постановления рішення суду, а також моральну шкоду, яку він оцінює в 3000 грн.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав з тих же підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, та пояснив, що на момент звільнення перед позивачем існувала заборгованість по заробітній платі в сумі 559,03 грн., компенсація за невикористану відпустку в сумі 360,31 грн., в іншій частині позов не визнав, посилаючись на те, що наведена заборгованість перед позивачем виникла не з вини TOB, а у зв'язку з тим, що позивач, як матеріально відповідальна особа не здав всі необхідні документи на TOB, також вважає, що доказів на підтвердження завдання позивачу моральної шкоди суду не надано, тому в зазначеній частині позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України, ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникові не рідше 2 разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, а відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власниками або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений орган повинен сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року № 13 передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми у день звільнення, коли ж він у цей день на був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь

працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини, при цьому сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 01.02.2008 року по 05.05.2010 року.

Згідно довідки, наданої відповідачем заборгованість перед ОСОБА_1 по зарплаті на день звільнення складає 559,03 грн., по компенсації за невикористану відпустку - 360,31 грн., середньомісячний заробіток - 392,85 грн., що позивачем в судовому засіданні не оспорювалось.

Таким чином, оскільки на день звільнення позивача відповідачем всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України не був проведений остаточний розрахунок при звільненні, позовні вимоги у частині стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку підлягають задоволенню, відповідно до розрахунку наданого відповідачем.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення також підлягають задоволенню із розрахунку розміру середнього заробітку, наданого відповідачем, оскільки такий розрахунок позивачем не оспорюється.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача, на ту обставину, що з позивачем не було проведено остаточний розрахунок з причини ненадання позивачем, як матеріально відповідальною особою, всіх необхідних документів, оскільки таке твердження спростовано позивачем в судовому засіданні та воно не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення в сумі 1571,40 грн. (середній заробіток 392,85 грн.х 4 місяці затримки).

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають за таких підстав.

Відповідно до ст. 237-1 КзпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя внаслідок порушення його законних прав відповідачем, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. З, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Піонер новітніх технологій" на користь ОСОБА_1 заборгованість по зарплаті в сумі 559,03 грн., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 360,31 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1571,40 грн., всього 2490,74 грн.

Стягнути з ТОВ "Піонер новітніх технологій" на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн.

Стягнути з ТОВ "Піонер новітніх технологій" на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ю.В. Ведяшкіна