справа № 2-4409/10
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарі Самогран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області про визнання дій неправомірними, зобовязання провести перерахунок основної та додаткової пенсії по інвалідності та стягнути недоотримані суми ,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2010 року позивач звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області про визнання дій неправомірними, зобовязання провести перерахунок основної та додаткової пенсії по інвалідності та стягнути недоотримані суми.

Свій позов обґрунтовує тим, що вона є особою потерпілою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, внаслідок захворювання, повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, вона є інвалідом ІІ групи. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» її віднесено до І категорії осіб, які постраждали внаслідок цієї катастрофи. В Управлінні Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області позивач перебуває на обліку та одержує пенсію, як інвалід ІІ групи, що має професійне захворювання, повязане з наслідками аварії на ЧАЕС. Не погоджуючись з розміром нарахованої їй пенсії, вона звернулась до відповідача з письмовою заявою про необхідність перерахунку пенсії, але отримала відмову в задоволенні своїх вимог.

В звязку з цим позивач звернулась до суду та просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області провести перерахунок та сплачувати основну пенсію по інвалідності, виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію по інвалідності в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 31 травня 2008 року та стягнути недоотримані суми.

Позивач в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але до суду надав письмові заперечення стосовно позову, в яких позовні вимоги не визнає в повному обсязі мотивуючи тим, що розмір пенсії позивачу нараховується на підставі постанов Кабінету Міністрів України , які є обовязковими для виконання. Управління Пенсійного фонду України є органом виконавчої влади, а тому не виконувати чинні постанови вищого органу виконавчої влади не в праві. Зауважив, що відповідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії в звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. В своїх запереченнях представник відповідача підтвердила те, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області та отримує пенсію по II групі інвалідності з 01.09.2010 року.

Таким чином, суд повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області та одержує пенсію по ІІ групі інвалідності, професійного захворювання повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС та отримує на даний час щомісячну основну пенсію, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю, що не заперечується представником відповідача в запереченнях до позову.

В липні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із письмовою заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в Броварському районі №71/Г-01 від 27.07.2010 року у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Статус того, що ОСОБА_1 постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи підтверджується посвідченням серії А № 128852 с від 05.05.2010 року, що видане Київською облдержадміністрацією.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст.75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон №796-ХІІ має вищу юридичну силу і виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме Закон підлягає застосуванню при вирішення даного спору.

Крім того, згідно ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положеннями ст. 14 вищезазначеного Закону позивача віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.4 ст. 50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної пенсії.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України.

Судом встановлено, що відповідач при нарахуванні пенсії позивачу керувався Постановами Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року за № 654, від 28.05.2008 року за №530.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України, або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, суд застосовує акт законодавства , який має вищу юридичну силу.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, і додаткової пенсії визначається Кабінетом Міністрів України. Проте, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Тому Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом №796-ХІІ зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій. Навпаки, у ч.1 ст.67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

У Законі №796-ХІІ викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом №796-ХІІ, є безпідставним.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654, якою керується відповідач при нарахуванні основної та додаткової пенсії позивачу, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Зі ст.50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», випливає, що під час визначення розміру пенсій та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, є визначений відповідно до ст. 54 цього Закону , а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам , віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії встановлюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком , яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то вразі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись , виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Конституційний суд України неодноразово розглядав проблему повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо неправомірності дій відповідача щодо відмови позивачу провести перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та діючому законодавству.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, у відповідності з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тому враховуючи вищезазначене та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме задоволенню підлягають позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача провести перерахунок його основної пенсії по інвалідності виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії по інвалідності в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком починаючи з 01 вересня 2010 року по день ухвалення рішення судом 04 жовтня 2010 року.

В задоволенні позовної вимоги стягнути недоотримані суми - необхідно відмовити, так як суд не вправі визначати розмір грошової суми, яку належить нарахувати та виплатити позивачу, в звязку з тим, що вчинення цієї дії є виключною компетенцією відповідача.

Керуючись ст.ст. 19, 46, 22, 75, 92 Конституції України, ст.ст.14, ч.4ст. 50,ч.4 ст. 54, 67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч.4 ст.8 , ст.ст. 60, 213-215, 267 ЦПК України , - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області неправомірними в частині відмови в перерахунку основної та додаткової пенсій по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону № 796-ХП «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області провести перерахунок основної та додаткової пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01 вересня 2010 року і здійснити їх виплату згідно ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи": основної пенсії - в розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії - в розмірі 75 (сімдесят п'ять) % від мінімальної пенсії за віком з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність та з врахуванням вже проведених виплат.

В задоволенні інших позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в строки та порядок, передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.О. Білик