ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1910/10/0408
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"19" липня 2010 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу складі: головуючого - судді Деркач Н.М.

при секретарі - Хуторній Ж.І.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю пр. позивача ОСОБА_2

за участю пр. відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до Закритого Акціонерного Товариства « Криворіжіндустрбуд» про відшкодування моральної шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

2червня 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся з зазначеним позовом до відповідача Закритого акціонерного товариства « Криворіжіндустрбуд » про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що працював у відповідача та виконував обов`язки робітника комплексної бригади.

3вересня 2007 року , під час виконання своїх трудових обов`язків він отримав виробничу травму - забій головного мозку першого ступеню, перелом своду черепу лобної кості і криши орбіти, перелом верхньої кінцівки правого передпліччя , забій м,яких тканин голови та голені. У звя.зку з чим був госпіталізований до 2-ї міської лікарні м. Кривого Рогу, де він перебував на стаціонарному лікуванні . Лікування тривало тривалий час , але повернути утраченого здоров`я лікарями не вдалось.

19 березня 2008 року медико-соціальна експертна комісія встановила первинно ОСОБА_1 стійку втрату професійної працездатності у розмірі 60%, та третю групу інвалідності.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті

Кривому Розі призначило йому щомісячні страхові виплати та виплатило одноразову виплату.

Після отриманої травми значно погіршилися умови його життя, тому він вважає, що факт заподіяння йому моральної шкоди наявний, оскільки він частково на 60% втратив професійну працездатність в працездатному віці від трудового каліцтва, що спричиняє йому фізичні та моральні страждання, він відчуває незручності в повсякденному житті, його постійно дошкуляє головний біль, слабкість, порушення пам,яті, підвищення температури , кожний рух приносить сильній біль, він змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання, відчувати себе неповноцінною людиною. Багато сил приділяє для організації свого життя, так як погіршилось його здоров,я , він не може виконувати навіть хатню роботу , вся важка робота впала на плечі його дружини. Таке становище принижує його, він відчуваю себе інвалідом та сором перед оточуючими, всі отримані гроші він витрачає на придбання ліків та проведення курсів лікувань.

Всі вказані позивачем факти та обставини призводять до значних моральних страждань та переживань , значним чином змінили ритм та порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв`язки.

Позивач оцінює моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача , у розмірі - 173000 грн. , яку і просив стягнути на його користь.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Представник відповідача - ЗАТ « Криворіжіндустрбуд» в судовому засіданні з позовом не погодився, позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачем ОСОБА_1 та його представником не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди з боку підприємства, а вимоги щодо розміру моральної шкоди завищені та не обґрунтовані. Вважає, що позивач не зазначає чітко у чому саме полягають порушення з боку відповідача норм законодавства, що в свою чергу потягло за собою наслідки у вигляді моральних страждань, у чому полягає та чим підтверджується вина підприємства. Також представник відповідача зазначив, що позивачу Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кривому Розі було виплачено одноразову виплату та призначено щомісячні страхові виплати.

Передбачене ст. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди відповідачем не застосовується до осіб, що підлягають обов`язковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Саме такою особою і є позивач. Зазначені норми Кзпп України регламентують відшкодування моральної шкоди всім іншим особам, які не є суб`єктами страхування від нещасного випадку і на яких не

з

поширюється дія Закону, у тому числі працівникам, що виконують роботу не на основі трудового договору, а на інших підставах.

Також позивач не надав доказів, які б підтверджували факт спричинення моральної шкоди, наявність, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких він зазнав, характеру немайнових втрат, а також про зміну образу і якості життя в зв`язку з втратою професійної працездатності.

Згідно ст.. 9 Закону України «Про охорону праці» відповідальність за шкоду заподіяну працівникові перекладено на роботодавця на страховика. Вони сплачують певну суму страхових внесків і не несуть матеріальних затрат у разі нещасного випадку, тому що ці відносини регулюються нормами соціального забезпечення - Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Таким чином , ЗАТ « Криворіжіндустрбуд» не повинен виплачувати позивачеві моральну шкоду.

Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. До 2006 року обов`язок відшкодування моральної шкоди, заподіяної, зокрема, внаслідок професійного захворювання, покладався на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні, та відповідні норми закону були зупинені законами про Державний бюджет відповідно за 2006 та 2007 роки.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2008 року положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону № 717-У скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду , яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-ХІУ. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розділ обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди

ОСОБА_5 призначило йому щомісячні страхові виплати та виплатило одноразову виплату.

Після отриманої травми значно погіршилися умови його життя, тому він вважає, що факт заподіяння йому моральної шкоди наявний, оскільки він частково на 60% втратив професійну працездатність в працездатному віці від трудового каліцтва, що спричиняє йому фізичні та моральні страждання, він відчуває незручності в повсякденному житті, його постійно дошкуляє головний біль, слабкість, порушення пам,яті, підвищення температури , кожний рух приносить сильній біль, він змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання, відчувати себе неповноцінною людиною. Багато сил приділяє для організації свого життя, так як погіршилось його здоров,я , він не може виконувати навіть хатню роботу , вся важка робота впала на плечі його дружини. Таке становище принижує його, він відчуваю себе інвалідом та сором перед оточуючими, всі отримані гроші він витрачає на придбання ліків та проведення курсів лікувань.

Всі вказані позивачем факти та обставини призводять до значних моральних страждань та переживань , значним чином змінили ритм та порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв`язки.

Позивач оцінює моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача , у розмірі - 173000 грн. , яку і просив стягнути на його користь.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Представник відповідача - ЗАТ « Криворіжіндустрбуд» в судовому засіданні з позовом не погодився, позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачем ОСОБА_1 та його представником не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди з боку підприємства, а вимоги щодо розміру моральної шкоди завищені та не обґрунтовані. Вважає, що позивач не зазначає чітко у чому саме полягають порушення з боку відповідача норм законодавства, що в свою чергу потягло за собою наслідки у вигляді моральних страждань, у чому полягає та чим підтверджується вина підприємства. Також представник відповідача зазначив, що позивачу Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кривому Розі було виплачено одноразову виплату та призначено щомісячні страхові виплати.

Передбачене ст. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди відповідачем не застосовується до осіб, що підлягають обов`язковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату

працездатності». Саме такою особою і є позивач. Зазначені норми Кзпп України регламентують відшкодування моральної шкоди всім іншим особам, які не є суб`єктами страхування від нещасного випадку і на яких не

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. (з доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року), ст..ст. 10, 11, 27, 60,119,120,213-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до Закритого Акціонерного Товариства « Криворіжіндустрбуд» про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Закритого Акціонерного Товариства « Криворіжіндустрбуд» ( вул. Орджонікідзе, 10 м. Кривий Ріг ) на користь ОСОБА_4 - 40000 / сорок тисяч/ грн в рахунок відшкодування

моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Закритого Акціонерного Товариства « Криворіжіндустрбуд» ( вул. Орджонікідзе, 10 м. Кривий Ріг ) на користь держави судовий збір в сумі 8 грн.50 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі - 15 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області на протязі 20 діб після надання заяви про його апеляційне оскарження, яка надається до суду на протязі 10 діб після оголошення рішення. Після закінчення строку подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду набирає законної чинності, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України .

Суддя: Н. М. Деркач