Справа № 2-4928/10>
Провадження № 2-4928/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2010 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Гайдук Л.П.

при секретарі Лабузній С.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя особа: ВГІРФО Дзержинського РВ ГУМВСУ в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-тя особа: відділ приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання свідоцтва частково недійсним, поновлення та визнання права на приватизацію частини квартири, поновлення порушеного права користування житловим приміщенням та вселення,

В С Т А Н О В И В:

14.10.2008 р. позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя особа: ВГІРФО Дзержинського РВ ГУМВСУ в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.Свої позовні вимоги мотивують тим,що на даний час в квартирі зареєстровані позивачі та відповідачі.Власниками даної квартири є ОСОБА_1 та ОСОБА_2на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.02.2002року. В 1998р. позивач ОСОБА_1 уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 та остання разом з донькою вселилась у спірну квартиру де зареєстровані по теперішній час.У 2003 році шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_3 було розірвано та відповідачі пішли з квартири забравши свої речі та з того часу спірним житлом не цікавляться ,жодного разу не з,являлись та в квартирі залишаються мешкати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 На підставі вищенаведеного позивачі просять суд визнати відповідачів такими , що втратила право користування квартирою №265 по пр.Л.Свободи в будинку №39 в м.Харкові та зобовязати відповідачів виписатись з квартири.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, пояснивши суду, що відповідачі не мешкає в квартирі та просили визнати їх такими, що втратили право користування квартирою 265 по пр.Л.Свободи будинок 39 в м.Харкові.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-тя особа: відділ приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання свідоцтва частково недійсним, поновлення та визнання права на приватизацію частини квартири, поновлення порушеного права користування житловим приміщенням та вселення,в якому вказали що дійсно вселились у спірне житло з згоди всіх там мешкаючих та придбали право на проживання у ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_1 у 1999 році та разом з донькою ОСОБА_4 вселились у спірне житло.30.10.2000року було затверджено мирову угоду Дзержинським районним судом м.Харкова відповідно до якої ОСОБА_3 виплатила свої особисті кошти ОСОБА_5 /колишній дружині ОСОБА_1-позивач за даною справою/ за її виселення з спірного житла та можливу частку у подальшому при приватизації спірної квартири. У 2002 році відповідачі приватизували спірне приміщення по 1/2 частці без врахування інтересів позивачів за зустрічним позовом хоча на той момент в квартирі мешкали та були зареєстровані 4 особи. При зверненні до органів приватизації позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було повідомлено,що вони не можуть приймати участь у приватизації оскільки вже були учасниками приватизації квартири де були раніш зареєстровані та проживали у зв,язку з чим ОСОБА_3 вимушена була написати заяву що вона не претендує на спірне житло чим були порушені їх права на участь у приватизації житла у повному обсязі. Так,при участі у приватизації двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 житловою площею 29,7 кв.м. загальною 42,9кв.м. на 3-х осіб ОСОБА_3,ОСОБА_4 та ОСОБА_6-маму позивачки. Таким чином, на кожного приходиться по 14,3 кв.м. що не відповідає вимогам Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» оскільки вони не використали своє право,передбачене законом у повному обсязі .Після розірвання шлюбу у 2004році відповідач став перешкоджати мешкати у квартирі позивачам ,змінив замки та не пускає позивачів у квартиру та вони вимушені тимчасово мешкати за іншою адресою.

Таким чином,позивачі за зустрічним позовом просять поновити їх порушене право на користування спірним приміщенням,зобов,язати відповідачів не перешкоджати в користуванні житлом, вселити їх у спірне приміщення ,визнати свідоцтво на право власності недійсним.

3-ті особи Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради та ГІРФО при Дзержинському РВ УМВС України в Х/о в судове засідання не з*явились, про дату,час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши пояснення позивачів та свідків, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2такими, що не підлягають задоволенню а позов ОСОБА_3,ОСОБА_4 таким що підлягає задоволенню,виходячи з наступного.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вселились у спірну квартиру у 1998році та згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 14.01.2010 р., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в спірній квартирі АДРЕСА_2 з 31.10.2001року по теперішній час .Також у квартирі мешкають та зареєстровані належним чином ОСОБА_1 та ОСОБА_2

28.02.2002р.Галич С.В. та ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на житло стали власниками по 1/2 частині квартири АДРЕСА_3.

Згідно до ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду « приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім,ї та додатково 10 квадратних метрів на сім,ю.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 вищевказаного Закону право на приватизацію квартир державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України,які постійно проживають в цих квартирах або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були учасниками приватизації у 1996році квартири АДРЕСА_4 загальною площею 42,9 кв.м. разом з ОСОБА_6про що видане свідоцтво на право власності від 25.11.1996року на 3-х осіб. Тобто,при приватизації вищевказаної квартири ОСОБА_4 та білоброва С.В. не використали своє право на приватизацію державного житлового фонду у повному обсязі оскільки на кожного члена сім,ї прийшлось житлової площі загальною кількістю менш ніж передбачено вищевказаним Законом ,тобто до 21 кв.м. та додатково 10 метрів на сім,ю.

Таким чином,загальна площа квартири АДРЕСА_5 менше площі ,яку має право отримати ОСОБА_3 та ОСОБА_4Б.у процесі приватизації тому у останніх виникає право на отримання безоплатного житла у повному обсязі та останні мають право на прийняття участі у приватизації квартири АДРЕСА_6 де останні мешкали на момент приватизації та були зареєстрованими у встановленому законом порядку поруч з іншими мешканцями квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила,що ОСОБА_1 після розірвання шлюбу вчиняв бійки ,застосовував до ОСОБА_3 фізичне насилля ,вигнав її з квартири та вона де котрий час змушена була мешкати окремо ,однак у 2004 році ОСОБА_3 намагалась мешкати у квартирі однак відповідач змінив замки та не допускав її до квартири та це їй особисто відомо оскільки вона разом з ОСОБА_3 намагалась потрапити до квартири декілька разів однак замки були поміняні.

Таким чином,суд вважає вимоги позивачів за первісним позовом такими що не підлягають задоволенню оскільки позивачами не доведено в судовому засіданні факт того,що відповідачі спірним житлом не цікавляться та не мешкають в ньому без поважних на те причин.

Між сторонами склались неприязні стосунки та шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано у 2003році.

Також суд приймає до уваги той факт,що на вселення в спірну квартиру ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали згоду колишнього основного наймача спірного приміщення ОСОБА_8,якій ОСОБА_3 сплатила певну грошову суму за спірне приміщення про що свідчить підписана між сторонами мирова угода.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 15, 30, 60, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя особа: ВГІРФО Дзержинського РВ ГУМВСУ в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-тя особа: відділ приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання свідоцтва частково недійсним, поновлення та визнання права на приватизацію частини квартири, поновлення порушеного права користування житловим приміщенням та вселення задовольнити.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності, яке видане відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради 28.02.2002року № 1-02-228176.

Поновити право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на приватизацію квартири АДРЕСА_7 .

Поновити порушене право користування вказаним житловим приміщенням ОСОБА_3 та ОСОБА_4, також усунути перешкоди в користуванні ними даним приміщенням.

Вселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_7 та зобов,язати галич ОСОБА_9 та ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 користуватись спірним приміщенням .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня його оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Головуючий суддя: