Справа №22-ц-1519/10 Суддя-доповідач - Семеній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Семеній Л.І.,

суддів Білецького О.М., Кононенко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 12 квітня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1

до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк»

про визнання недійсною додаткової угоди до кредитного договору,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», в якій просила суд визнати недійсною додаткову угоду №1 про внесення змін до договору кредиту №751/13-858 від 18 вересня 2007 року та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 12 квітня 2010 року позовну заяву залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність постановленої ухвали, просить її скасувати та направити справу на новий розгляд для вирішення по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1, яка підтримала свою скаргу з мотивів в ній викладених, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції керувався ч.5 ст.130, п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України та виходив із того, що між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

З таким висновком суду можна погодитись, так як він ґрунтується на обставинах справи та вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів справи 24 лютого 2010 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Підставами виникнення спірних правовідносин, з приводу яких судом 04 березня 2010 року відкрито провадження у цивільній справі, є договір кредиту №751/13-858 від 18 вересня 2007 року та дії відповідача щодо зміни цього договору. Додаткова угода №1 від 10.10.2008 року про внесення змін до цього договору, на яку позивачка посилається в своїй позовній заяві, нею не підписана, а тому не є укладеною. 12 квітня 2010 року, в попередньому судовому засіданні, суд залишив позов без розгляду.

Згідно зі ст.17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Ст.2 Закону України «Про третейські суди» визначено, що третейська угода угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Укладений між сторонами договір кредиту від 18 вересня 2007 року містить третейське застереження: згідно з п.п. 6.1, 6.2 договору сторони домовилися, що всі спори та непорозуміння, які можуть виникнути в звязку з укладенням та виконанням положень цього договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами, у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони домовилися про те, що спір розглядається третейським суддею.

Згідно з ч.5 ст.130ЦПК України, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду. Аналогічні вимоги передбачені п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України, але за умови , що від відповідача надійшло до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

09 квітня 2010 року представником відповідача ОСОБА_2 подано клопотання заперечення, в якому вона просила залишити позовну заяву без розгляду, враховуючи наявність у кредитному договорі третейського застереження.

Постановляючи ухвалу, місцевий суд до початку зясування обставин у справі встановив факт укладення між сторонами договору про передачу спору на вирішення до третейського суду, а тому дотримав вимоги ч.5 ст.130 та п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

При вирішенні зазначеного питання судом не було порушено норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування постановленої ухвали.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою та відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст. 313-315,319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 12 квітня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -