Справа № 2-4/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі: головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Савула О.А.

з участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОКП ЛОР"БТІ та ЕО", Третя Львівська держнотконтора про визнання права власності в порядку спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_6, треті особи ОКП ЛОР"БТІ та ЕО", Третя Львівська держнотконтора про визнання права власності на майно подружжя, визнання права власності в порядку спадкування, позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОКП ЛОР"БТІ та ЕО", Третя Львівська держнотконтора про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування , -

встановив:

31.08.5 Р. ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з заявою, в якій просили суд постановити рішення, яким визнати за ними право власності в порядку спадкування на будинок № 3 по вул. Житній в смт. Брюховичі в рівних частинах за кожним. 10.12.06 року ОСОБА_7 помер. До участі в справі в якості третьої особи було залучено ОСОБА_6 спадкоємицю по його смерті, яка звернулась до суду з позовом як третя особа з самостійними вимогами. По остаточно уточнених вимогах ОСОБА_3, ОСОБА_4 просили суд постановити рішення, яким визнати за ними право власності в порядку спадкування на будинок № 3 по Житній в смт. Брюховичі відповідно до зібраних по справі доказів. ОСОБА_6О також просила визнати за нею право власності на частку спадкового майна, яке б належало ОСОБА_7 після смерті сина. Заяву мотивують тим, що 30.01.05 року помер ОСОБА_8 . Спадкоємцями по його смерті були : ОСОБА_7 - батько, ОСОБА_3 - син та ОСОБА_4 - донька. 10.12.06 р. ОСОБА_7 помер, відтак спадкоємцем по його смерті на даний час є ОСОБА_6 - донька спадкодавця.

У січні 1991 року ОСОБА_8 розірвав шлюб з матірю позивачів по основному позову та 23.01.91 року зареєстрував новий шлюб з відповідачкою по справі - ОСОБА_5 На вказаний період спадкодавцем проводилось будівництво будинку № 3 по вул. Житній в смт. Брюховичі Зокрема була збудована коробка будинку, будинок покрито шифером, виконано ряд внутрішніх робіт: встановлено вікна, двері, внутрішні приміщення були

В процесі розгляду справи ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому після уточнення вимог остаточно просила суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 29/32 частин спірного будинку. Заяву мотивує тим, що з 23.01.91 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 На момент укладення даного шлюбу чоловіком було розпочато будівництво спірного будинку збудовано лише фундамент. З моменту укладення шлюбу вони спільно проживали, вели спільне господарство, вкладали необхідні кошти в будівництво будинку. Лише перед смертю чоловіка відносини у них загострилися, проте жоден з подружжя не мав наміру розривати шлюб. Крім того, 11.07.90 р., в час їх перебування у фактичних шлюбних відносинах, ОСОБА_8 передав їй розписку про те, що в звязку з наданням нею коштів для придбання окремої квартири для ОСОБА_9 і дітей , їй буде належати половина будинку, а інша частина будинку буде розділена між їх подружжям порівну. Відтак, в силу дії ст. 60 СК України з врахуванням внесеної нею коштів у придбання іншого житла для колишньої сімї її чоловіка, їй має належати 29/32 частин будинку. В звязку із відкриттям спадщини і прийняттям її спадкоємцями, їм на праві власності може належати лише по 1/32 частині спадкового майна. Просила позов задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 від свого імені та по дорученню від імені ОСОБА_4 підтримав основний позов та позов третьої особи з самостійними вимогами, заперечив проти зустрічного , покликаючись на викладені в заявах мотиви. Крім того пояснив, що відповідачка не має жодного відношення до придбання квартири по вул. Енергетичній, 20/24. Дане житло було придбане його батьками за час перебування у шлюбі і батько ніколи не претендував на частку у вказаному житлі, оскільки на момент розірвання шлюбу між ними вказана трьохкімнатна квартира залишилась їй, а батькові залишився спірний недобудований житловий будинок, в якому на той час вже були виконані основні роботи : збудована накрита будівля, з оштукатуреними внутрішніми приміщеннями, вікнами, дверми, підлогою. Тому спору щодо майна у його батьків не було. На момент підписання розписки ніби-то від імені батька за липень 1990 року , представленої позивачкою по зустрічному позову, ще навіть не було відомо про адресу квартири, яку мама буде купляти, а в тексті розписки вже зазначено точні дані на придбану у вересні квартиру. Відповідачка могла скористатись пустими бланками санаторію з підписом батька та печаткою установи, які завжди у батька були дома. Жодних коштів у будівництво спірного будинку відповідачка не вносила, так як відносини з батьком у них не склались. Вони проживали окремо, з 1998 року взагалі не

спілкувались. Батько перебував у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, продовжував вкладати кошти у облаштування будинку. Відповідачці нічого не було відомо ні про хворобу, ні про смерть чоловіка. їх шлюб був лише формальним і тому зустрічний позов не може бути задоволений.

ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала свої вимоги, заперечила проти позовів інших спадкоємців , покликаючись на викладені в заяві мотиви. Крім того пояснила, що у фактичних шлюбних відносинах перебувала з ОСОБА_8 з 1989 року. Вони вели спільне господарство, проживали разом спочатку у його квартирі , в подальшому переселились за місцем її проживання. На той час сімя ОСОБА_8 проживала окремо. У 1990 році ОСОБА_8 розірвав шлюб з колишньою дружиною та при вирішенні даної справи добровільно поділили майно, що зафіксовано у тексті рішення суду про розірвання шлюбу. У 1991 році вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 і фактично лише перед його смертю відносини у них погіршились. Оскільки станом на 1990 рік за адресою смт. Брюховичі вул. Житня, 3 був зведений лише фундамент, то всі кошти у будівництво вони вкладали спільно з чоловіком. Крім того в липні 1990 року її мати подарувала їй 90 000 крб. для придбання квартири для колишньої сімї ОСОБА_8 та проведення будівництва спірного будинку, що підтверджується договором дарування. Також у 1990 році сам ОСОБА_8 наполіг на отримання нею розписки про те, що він підтримує з нею фактичні шлюбні відносини, має намір одружитись та в звязку з наданням йому значних коштів визнає, що вона буде власником половини будинку, а решту половину буде поділено між ними порівну. Дійсно з 2000 року вони лише періодично підтримували відносини з чоловіком і тому їй не було нічого відомо про його смерть та її не повідомили про його поховання. Просила позов задовольнити.

Від Третьої Львівської держнотконтори та представника ОКП ЛОРБТІ та ЕО в адресу суду поступили заяви про розгляд справи у відсутності представників третіх осіб.

Заслухавши думку учасників процесу, показання свідків , дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що основний позов та позов третьої особи з самостійними вимогами підлягають до задоволення, зустрічний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Брюховицької селищної ради народних депутатів Шевченківської райради м. Львова за № 25 від 12,08.87 року ОСОБА_8 було виділено земельну ділянку площею 400 кв.м. для індивідуального будівництва по вул. Б. Арктичній ( на даний час Житня), 3 . На той час ОСОБА_8 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 Як вбачається з рішення Шевченківського райсуду м. Львова від 17.08.90 р. шлюб між подружжям ОСОБА_10 було розірвано 17.08.90 р. Розірвання шлюбу в органах ЗАГС зареєстровано 10.01.91 року. Відповідно до вимог ст. 44 КпШС України, що був чинним на вказаний період, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах ЗАГС .

Згідно представленої копії свідоцтва про укладення шлюбу, 23.01.91 року ОСОБА_8 зареєстрував шлюб з ОСОБА_11

З 1987 року ОСОБА_8 розпочав будівництво на виділеній земельній ділянці. Як вбачається з показань допитаних в судовому засіданні в

якості свідків ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15Т, ОСОБА_16 , основні будівельні роботи були проведені у період 1987-1992 роки, будинок був придатний для експлуатації. В подальшому в будинку проводились оздоблювальні роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.92 р. за № 449 затверджено Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення. Відтак на обєкти, збудовані до 05.08.92 р. одним із документів для оформлення права власності є висновок бюро техінвентаризації про технічний стан будинку. З довідки ОКП ЛОРБТІ та ЕО вбачається, що викінченість будинку становила 100 %.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування в разі відсутності спадкоємців попередньої черги , усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до вимог ст.1270 ЦК України заяви про прийняття спадщини по смерті спадкодавця подали спадкоємці першої черги ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

В звязку із смертю ОСОБА_7 10.12.06 року , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.08.07 р. його правонаступником є ОСОБА_6

Вирішуючи даний спір суд приходить до висновку, що спадкову масу складає 820/1000 частин будинку № 3 по вул. Житній в смт. Брюховичі з наступних підстав.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України , що врегульовано ст. 10 ЦПК України .

Так, суд не приймає до уваги твердження позивачки по зустрічному позову про те, що 1/2 частина будинку належить їй на праві власності на підставі розписки, виданої ОСОБА_8 11.07.90 р. на її ім.я ( а.с. 195 том 1 ) , оскільки у визначеному ст.430 ЦК України ( в редакції 1963 року) порядку договір про сумісну діяльність між нею та ОСОБА_8, з яким на вказаний період позивачка по зустрічному позову не перебувала у зареєстрованому шлюбі, не укладався.

Крім того, Договір дарування , долучений до матеріалів справи ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 196), в порушення вимог ст.244 ЦК України (в редакції 1963 року ) нотаріально не посвідчений , зачіпає інтереси третіх осіб, проте ними не підписаний, відтак не може прийматись судом до уваги.

Безпідставними, на думку суду, є також покликання позивачки по зустрічному позову на звільнення від доказування відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України , факту наявності лише фундаменту на забудову станом на серпень 1990 року , оскільки у тексті рішення Шевченківського райсуду м. Львова від 17.08.90 р. при розгляді справи про розірвання шлюбу між

подружжям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 39 ) зазначено, що майновий спір вирішено в добровільному порядку , так як при вирішенні даного спору суд перевіряв лише підставність вимог щодо розірвання шлюбу, не досліджуючи наявного у подружжя майна , та не збираючи доказів на врегулювання майнового спору між сторонами.

Крім того, позивачкою по зустрічному позову долучено до матеріалів справи копії накладних , квитанції на придбання будматеріалів, облицювальної плитки, паркету, газової плити, газової колонки та інших будматеріалів ( а.с. 56-67), датовані 1990 р. - початком 1991 року, які , на думку суду, свідчать про виконання певного етапу проведення внутрішніх робіт в спірному будинку. Крім того, виконання ОСОБА_8 до січня 1991 року робіт по будівництву будинку підтверджується наявними в матеріалах справи договором підряду від 12.09.89 р., кошторисом на будівництво спірного будинку, актом прийому виконаних робіт за 31.07.90 р., договором - замовленням від 20.05.88 р., актом допуску в експлуатацію трьохфазних електроприймачів для побутових потреб від 16.08.88 р., актом « Львівенерго» від 15.08.88 р. . Враховуючи показання зазначених вище свідків на наведених письмових доказів суд приходить до висновку, що на момент реєстрації шлюбу позивачки по зустрічному позову та ОСОБА_8 ідеальна частка будинковолодіння становила 40/100, що відображено у висновкам судової будівельно-технічної експертизи від 23.11.09 р.

Суд не приймає до уваги також твердження ОСОБА_5 про визнання за нею права власності на спірне майно з підстав перебування у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8О, в період з 1989 по 1991 роки , оскільки КпШС України не передбачав такого права.

Статтею 57 СК України врегульовано, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу . Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв»язку із фактичним припиненням шлюбних відносин ( ч. 6 ст. 57 СК України)..

Суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що на момент смерті спадкодавця останній перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по основному позову, проте з січня 1999 року вони разом не проживали, не вели спільного господарства, що стверджується показаннями допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_12

О.Б., ОСОБА_17, ОСОБА_14, ОСОБА_15Т, ОСОБА_16.,свідків, допитаних за клопотанням самої відповідачки , копією висновку експерта № 602 ( а.с. 35 том 1), скаргою від імені ОСОБА_11 щодо порушення в порядку ст. 27 КПК України кримінальної справи відносно її чоловіка ОСОБА_8, копією позовної заяви від імені ОСОБА_11 про поділ майна подружжя , що зареєстрована у реєстровому показнику справ Шевченківського райсуду м. Львова за № 2- 240/98 року . Як пояснила суду ОСОБА_5, справа

про поділ майна подружжя не була розглянута судом, оскільки заява була їй повернута. В архіві суду справа за вказаною позовною заявою відсутня. Також сама позивачка по зустрічному позову не заперечувала ту обставину, що їй нічого не було відомо про смерть чоловіка, вона не була навіть присутня при його похованні, оскільки на той час він перебував у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою.

Як вбачається з висновків судової будівельно-технічної експертизи від

02.12.8 року та від 23.11.09 року ідеальна частка до всього будинковолодіння № 3 по вул. Житній в смт. Брюховичі вартості будівельних робіт та матеріалів за період з січня 1991 року по 1998 рік становить 36/100 .

Відтак суд приходить до висновку, що позивачці на праві власності належить 180/1000 частин вказаного будинку з підстав ст. 60 СК України.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що на момент смерті спадкодавцю належало 820/1000 частин спірного будинку, які в рівних частках успадковують чотири спадкоємці - сторони по справі.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що основний позов та поов третьої особи з самостійними вимогами підлягають до задоволення, зустрічний позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.З, 10, 11, 57,60, 61, 88, 209 , 214 ЦПК України , ст.ст.

57, 60, 70 СК України, ст.ст. 1216, 1223, 1236, 1258, 1261 , 1267, 1268, ЦК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, ОКП ЛОР"БТІ та ЕО", Третя Львівська держнотконтора про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити. Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування по смерті ОСОБА_8 , який помер 30 січня 2005 року за кожним на 205/1000 частин будинку № 3 по вул. Житній в смт. Брюховичі.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_6, треті особи ОКП ЛОР"БТІ та ЕО", Третя Львівська держнотконтора про визнання права власності на майно подружжя, визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 180/1000 частин будинку № 3 по вул. Житній в смт. Брюховичі - як частку у майні

подружжя та на 205/1000 частину будинку № 3 по вул. Житній в смт. Брюховичі в порядку спадкування по смерті ОСОБА_8 , який помер ЗО січня 2005 року.

Позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОКП ЛОР"БТІ та ЕО", Третя Львівська держнотконтора про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування на 205/1000 частину будинку № 3 по вул. Житній в смт. Брюховичі .

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 1900 грн. за проведення будівельно-технічної експертизи .

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Визнати за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування на 205/1000 частину будинку № 3 по вул. Житній в смт. Брюховичі .

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 1900 грн. за проведення будівельно-технічної експертизи .

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через Шевченківський районний суд м. Львова.В процесі розгляду справи ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому після уточнення вимог остаточно просила суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 29/32 частин спірного будинку. Заяву мотивує тим, що з 23.01.91 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 На момент укладення даного шлюбу чоловіком було розпочато будівництво спірного будинку збудовано лише фундамент. З моменту укладення шлюбу вони спільно проживали, вели спільне господарство, вкладали необхідні кошти в будівництво будинку. Лише перед смертю чоловіка відносини у них загострилися, проте жоден з подружжя не мав наміру розривати шлюб. Крім того, 11.07.90 р., в час їх перебування у фактичних шлюбних відносинах, ОСОБА_8 передав їй розписку про те, що в звязку з наданням нею коштів для придбання окремої квартири для ОСОБА_9 і дітей , їй буде належати половина будинку, а інша частина будинку буде розділена між їх подружжям порівну. Відтак, в силу дії ст. 60 СК України з врахуванням внесеної нею коштів у придбання іншого житла для колишньої сімї її чоловіка, їй має належати 29/32 частин будинку. В звязку із відкриттям спадщини і прийняттям її спадкоємцями, їм на праві власності може належати лише по 1/32 частині спадкового майна. Просила позов задовольнити.Від Третьої Львівської держнотконтори та представника ОКП ЛОРБТІ та ЕО в адресу суду поступили заяви про розгляд справи у відсутності представників третіх осіб.Вирішуючи даний спір суд приходить до висновку, що спадкову масу складає 820/1000 частин будинку № 3 по вул. Житній в смт. Брюховичі з наступних підстав.про поділ майна подружжя не була розглянута судом, оскільки заява була їй повернута. В архіві суду справа за вказаною позовною заявою відсутня. Також сама позивачка по зустрічному позову не заперечувала ту обставину, що їй нічого не було відомо про смерть чоловіка, вона не була навіть присутня при його похованні, оскільки на той час він перебував у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою.Керуючись ст.ст.З, 10, 11, 57,60, 61, 88, 209 , 214 ЦПК України , ст.ст.

Суддя ОСОБА_18