ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2885/10/0408
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" грудня 2010 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі :

головуючого судді Деркач Н.М.

при секретарі Хуторної Ж.І.

представника відповідача Бершадської Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області

про відшкодування моральної шкоди, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - Фонд) про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я в наслідок трудового каліцтва.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що він працював машиністом бурової установки на ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та 09.02.2005 року з ним під час роботи стався нещасний випадок, а саме під час роботи у кар`єрі уламок гірничої породи впав, і в наслідок цього була травмована його нога. Після отримання травми він знаходився в лікарні у важкому стані з діагнозом: закритий перелом нижньої третьої малої гомілкової кістки та дистального метіфізу верхньої гомілкової кістки правої гомілки з задовільним стоянням уламків. 06.06.2005 року, після довготривалого лікування , він був звільнений з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.

Згідно первинного огляду від 08.06.2005 р. йому було встановлено 60% втрати професійної працездатності та друга група інвалідності. При повторних оглядах МСЕК 21.06.2006 - 40% та третя група інвалідності, 10.06.2009 року - 15 % втрати професійної працездатності , група інвалідності не встановлена.

Після травми та довготривалого лікування він втратив роботу та був звільнений з роботи по інвалідності. Згідно висновків лікарів йому були протипоказані всі види праці в звичайних умовах виробництва. Довгий час він був прикований до ліжка, приймав знеболюючі ліки, був залежним від | допомоги рідних та сторонніх людей. Будь-яку роботу по дому виконувати він не міг, все це лягало на плечі його родини. Після отриманої травми на виробництві у нього виникли ще й пост травматичні захворювання: гострий; артоз-артрит правого голіностопного суглоба, на протязі п`яти років він відчуває постійний біль у нозі. У зв`язку з цим він не може створити; необхідні матеріальні блага для своєї родини, він постійно відчуває сильні болі у суглобі, відчуває себе хворою людиною, що призводить ДОІ . непорозуміння з рідними.

Позивач вважає, що факт заподіяння йому моральної шкоди наявний, ,] оскільки він первинно частково на 60% втратив професійну працездатність працездатному віці від трудового каліцтва, а в теперішній час має 15°/і втрати професійної працездатності, що спричиняє йому фізичні та моральні страждання, він відчуває незручності в повсякденному житті, змушениі терпіти фізичні болі та моральні страждання, відчувати себе неповноцінно« людиною, як вдома так і перед сторонніми людьми.

Всі вказані ним факти та обставини призводять до значних моральни страждань та переживань, значним чином змінили ритм та порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв`язки , для чого він повиннщ| прикладати значні додаткові зусилля для продовження свого життя.

Позивач оцінює моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідачі у сумі 181 400 грн., яку і просив стягнути на його користь.

Як видно із письмової заяви позивач підтримував свої позовні вимог і просив суд розглянути справу у його відсутність в зв`язку з важким станом здоров,я.

Представник відповідача - проти позову заперечувала пояснивши, що Законом України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,які спричинили втрату працездатності» у разі втрати потерпілим професій працездатності відшкодування моральної шкоди не передбачене. Фоі виплачує моральний збиток тільки за наявності факту сприяти моральної шкоди яку встановлює МСЕК. Даний факт встановлений відної позивача не був.

Крім того, 1 січня 2008 року набрав чинності Закон України Державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року № 107-УІ, в якому на підставі п.44 розділу 2 «Внесення змін до деяких законодаї актів України» у Законі України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» у п.З розділу ХІ "Прикінцеві положення " після абзацу третього доповнено абзацом такого змісту : " «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 1 січня 2008 року». Тобто, з 01.01.2008 року у Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві відсутній обов`язок, щодо відшкодування моральної шкоди всім застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку.

По-друге, 20 березня 2007 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", відповідно до яких всі норми даного закону, якими передбачалося виплата моральної шкоди - виключено. Таким чином, Фонд соціального страхування ... не повинен виплачувати позивачу моральну шкоду.

Крім того, позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, тобто пропустив строк, у межах якого він мав право звернутися до суду з вимогою про захист свого права.

Суд, проаналізувавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, давши їм оцінку, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивач працював на ВАТ « Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» машиністом бурової установки та під час виконання своїх трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок, а саме під час роботи у кар`єрі уламок гірничої породи впав і в наслідок цього була травмована нога позивача. Після отримання травми він знаходився в лікарні у важкому стані з діагнозом: закритий

перелом нижньої третьої малої гомілкової кістки та дистального метіфізу верхньої гомілкової кістки правої гомілки з задовільним стоянням уламків. Після довготривалого лікування 06.06.2005 року він був звільнений з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.

Згідно первинного огляду від 08.06.2005 р. йому було встановлено 60% втрати професійної працездатності та друга група інвалідності. При повторних оглядах МСЕК від 21.06.2006 - 40% та третя група інвалідності, від 10.06.2009 року - 15 % втрати професійної працездатності , група інвалідності не встановлена.

Оскільки позивач є застрахованою особою відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», згідно зі ст.21 п.1 «є» 28 ч.З вказаного Закону , в обов`язки відповідача входить своєчасне та в повному обсязі відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я у вигляді страхової виплати у відшкодування моральної шкоди за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Суд вважає, що факт заподіяння позивачу моральної шкоди наявний оскільки він первинно частково - на 60%, а потім при повторних оглядах ні; 40% втратив професійну працездатність в працездатному віці від трудового каліцтва згідно висновків МСЕК та йому була встановлена друга груд інвалідності, а пізніше третя. Відповідно до висновку МСЕК від 10.06.200? року позивачу було встановлено - 15% втрати професійної працездатності що спричиняє йому фізичні та моральні страждання, він відчува незручності в повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі І моральні страждання, відчувати себе неповноцінною людиною, як вдом так і перед сторонніми людьми.

Крім того, у судовому засіданні було з`ясовано, що позивач змушені постійно приймати знеболюючі ліки, довгий час пересувався на милицях і був ізольований від активного громадського повсякденного життя. Час довгого перебування позивача на лікарняному та відносно його стану здоров`я, підтверджується наявними у матеріалах справи виписками із історії хвороби .

У підтвердження позовних вимог в позові позивач також зазначив, що у зв`язку з травмою та довготривалого лікування він втратив свою основну роботу, в теперішній час не працює. У працездатному віці він потребує і постійного лікування і сторонньої допомоги, так як постійно відчуває сильний біль у нозі, а як наслідок травми у нього змінились відносини із родиною та дружиною.

Із-за отриманої травми на виробництві він не має можливості працювати, йому доводиться обслуговувати себе, він потребує й сторонньої допомоги, що спричиняє йому додаткові страждання морального характеру.

Порушені його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, він розуміє , що повноцінні людиною вже не буде і все це сталося через трудове каліцтво , яке зміні все його життя.

Через матеріальне положення, яке погіршилося, а також матеріальної неспроможності, позивач змушений змінити свій спосіб життя обмежити себе в харчуванні, придбанні одягу, предметів домашнього побуту так як багато коштів витрачає на ліки.

Змушені зміни в життєвих відносинах, сімейних обставині викликають у позивача моральні переживання, почуття безвихідності і відсутності перспектив на майбутнє.

Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди враховує характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страя від одержаного трудового каліцтва , тривалість лікування, втрату можливі його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до знані і тяжких змін його життєвих зв`язків, що потребує від нього додатки зусиль для організації свого життя.

Оскільки, позивачем було спочатку втрачено 60% професій працездатності по трудовому каліцтву згідно висновку МСЕК 08.06.2005 року дата якого є датою страхового випадку, який настав вже після 1 квітня 2001 року, тобто вже після введення в дію Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", з урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, а саме, що в подальшому стан здоров,я позивача значно не поліпшився і при повторних оглядах МСЕК 21.06.2006 року йому було встановлено 40% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності, в подальшому за висновком МСЕК від 10.06.2009 року встановлено 15% втрати професійної працездатності.

Суд, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути на його користь 40 000 грн. з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Також, рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено обов`язок Фонду... відшкодовувати моральну шкоду , заподіяну умовами виробництва, з втратою потерпілим професійної працездатності. Вказане положення не виключає обов`язку Фонду відшкодовувати моральну шкоду, спричинену умовами виробництва, в інших випадках, коли здійснення права застрахованих на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, повинно забезпечуватись Фондом на підставі ст.ст.1, 5, 6,13,21 та частини 3 ст.28 цього Закону всім потерпілим, в тому числі в випадку тимчасової, стійкої або повної втрати професійної працездатності.

Саме цим Законом , на час встановлення позивачу первинно ( в червні 2005 року) втрати працездатності, урегульовано порядок відшкодування шкоди внаслідок нещасних випадків та профзахворювань, які спричинили втрату працездатності, а тому посилення представника відповідача на пропуск терміну позовної давності відповідно до ЦК та КЗпроП України є безпідставними.

Виходячи з того, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з 08.06.2005 року дія Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік», яким внесені зміни в Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» щодо припинення відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку з 1 січня 2008 року» на правовідносини сторін не поширюється, тому посилання відповідача на вказані Закони, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог суд вважає необгрунтованими.

Згідно з рішенням Конституційного Суду №6-рп/2007р, від 09.07.2007р.; № 10-рп/2008 р від 22.05.2008р.» Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію, чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина».

Тобто, право застрахованої особи на отримання страхових виплат виникає під час дії законодавчих актів, які надають йому право на отриманш відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача, заперечуючи проти заявленого позову, у судовому засіданні, на підставі ст.. 60 ЦПК України не надав доказів на спростування тверджень позивача.

З урахуванням викладених обставин та наданих в порядку ст.. 60 ЩЕ України доказів суд вбачає наявність спричинення позивачу моральноі шкоди, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як одну і] передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державні соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійна захворювань, що спричинили втрату працездатності» страхових виплат.

Керуючись ст.З, 8, ч.З ст.22 Конституції України, ст..ст.1, 2, 5, 6, 13,21, 28, 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальні.; страхування від нещасних випадків на виробництві та професійна захворювань, які спричинили втрату працездатності», ст.ст.3,7,10,11,60,86,88,209,212-215ЦПКУкраїни, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального

страхування від нещасних випадків на виробництві та професійну захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (р/р І 83102, МФО 805012 банк Управління державного казначейсті України в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ, код 25913606) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. ( сорок тисяч гривень. 00 копійок).

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати покласти за рахунок держави.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціальної

страхування від нещасних випадків на виробництві і професійні захворювань України в м. Кривому Розі ( р/р № НОМЕР_1 , МФ( 805012 банк Управління державного казначейства України Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ, код 25913606) на корисі Територіального управління державної судової адміністрац Дніпропетровської області витрати на інформаційне технічне забезпечені судового розгляду справи в сумі 15 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. М. Деркач