Справа №2-225/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2010 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Холод Р.С.,

при секретарі Родніковій Ю.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: Запорізька шоста державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та визнання право власності на ? частку квартиру у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2007 р. ОСОБА_1 звернулась до суду с позовом, в якому вказала, що 16 червня 1996 р. помер її батько ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № 5585, виданого виконкомом Комунарської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя 13.03.1995 р. Спадкоємцями померлого ОСОБА_6 за законом є його діти: позивач по справі ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_6) Н.Г., її брат ОСОБА_5 і сестра ОСОБА_4. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, оскільки на час смерті батька проживала разом з ним однією сімєю; крім того, має ощадні книжки на імя батька. Після звернення до нотаріальної контори в березні 2007 р. з заявою про прийняття спадщини їй стало відомо, що свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька отримала ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_7 від прийняття спадщини відмовився. Вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом видано відповідачу незаконно, чим порушені її права спадкоємця. Просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_4 12.04.2007 р., визнати за нею право на ? частку квартири в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала, просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_2 позов не визнала, суду пояснила, що на час смерті батька ОСОБА_4 проживала разом з батьком однією сімєю, була зареєстрована за спірною адресою, тому відповідно до вимог чинного на той час законодавства фактично вступила у володіння спадковим майном. ОСОБА_1 весь час жила окремо, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ОСОБА_1 не зверталась, а ощадні книжки на імя батька забрала в 2003 р. із смітника разом з іншим майном, які відповідач викинула як непотрібне. Вважає, що ОСОБА_1 пропустила строк на прийняття спадщини, просить в позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 вважає позов таким, що не підлягає задоволенню та пояснила, що у лютому 2007 р. ОСОБА_8 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_6, який помер 16.06.1995 р., надала до нотаріальної контори докази фактичного вступу в управління спадковим майном та зазначила в заяві про прийняття спадщини на наявність ще двох спадкоємців за законом ОСОБА_1 і ОСОБА_5 рідних дітей спадкодавця. 28.02.2007 р. на адресу позивача було направлено повідомлення про відкриття спадщини та надані розяснення щодо дій, необхідних для підтвердження прийняття спадщини. В березні 2007 р. позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але не надала будь-яких документів, які б підтверджували фактичний вступ нею в управлення спадковим майном. Внаслідок цього, ОСОБА_1 було розяснено право на звернення до суду з заявою про продовження строку на прийняття спадщини, але у встановлений 10-денний строк ОСОБА_1 до суду не звернулась, після чого 12.04.2007 р. свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_6 було видано його спадкоємцю ОСОБА_4 Вважає, що нотаріальний орган відповідно до приписів ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на час відкриття спадщини не мав законних підстав для відмови у видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину, просить в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача і третьої особи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з розясненнями, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 4 Заключних і перехідних положень ЦК України, Цивільний Кодекс України 2003 р. застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після введення його в дію. Відносно цивільних правовідносин, що виникли до набрання сили Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним сили.

Таким чином, спірні правовідносини підлягають розгляду за правилами ЦК УРСР в редакції 1963 р.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і заповітом.

Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до приписів ст. 529 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

16 червня 1996 р. помер ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № 5585, виданого виконкомом Комунарської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя 13.03.1995 р. Спадкоємцями померлого ОСОБА_6 законом є його діти: позивач по справі ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_6) Н.Г., її брат ОСОБА_5 і сестра ОСОБА_4. Дружина спадкодавця ОСОБА_9 померла 13 травня 1988 р., тобто, до відкриття спадщини.

Спадщину ОСОБА_6 за законом прийняла його дочка ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, оскільки на час смерті спадкодавця вона була зареєстрована і проживала разом з батьком в спірній квартирі, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 5585, виданого виконкомом Комунарської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя 13.03.1995 р. , довідкою ЖЕД № 36, копією паспорту ОСОБА_4

Згідно довідки ЖЕД № 36 від 12.03.2007 р., позивач ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до спадкової справи ОСОБА_6, копія якої долучена до матеріалів цивільної справи, ОСОБА_4 звернулась до нотаріальної контори 28.02.2007 р. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_6 В заяві повідомила про інших спадкоємців за законом - сестру ОСОБА_1 і брата ОСОБА_5 Нотаріальною конторою 28.02.2007 р. на адресу ОСОБА_1 і ОСОБА_5 були направлені повідомлення про відкриття спадщини, після чого 07.03.2007 р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з заявою, в якій просила не видавати ОСОБА_4 свідоцтво про спадщину за законом, оскільки мала намір звернутись до суду з заявою про продовження строку на прийняття спадщини. Після отримання повідомлення суду про відсутність цивільної справи за позовом ОСОБА_1, 12.04.2007 р. свідоцтво про спадщину за законом було видано нотаріальною конторою відповідачу ОСОБА_4

В подальшому, 24.04.2007 р. ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом про визнання права власності на ? частку квартири в порядку спадкування за законом і встановлення факту прийняття спадщини, але 15.08.2007 р. подала до суду заяву про залишення позову без розгляду. Ухвала з цього приводу була постановлена судом 15.08.2007 р. (цивільна справа № 2-2056/07) і набула законної сили 21.08.2007 р.

Таким чином, станом на 12.04.2007 р., тобто на час видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 до суду не зверталась, доказів фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном до нотаріальної контори не надала.

В подальшому, у вересні 2007 р., ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, зазначала в позовній заяві та своїх поясненнях, що на нас відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем і доглядала його, однак належних доказів цих обставин суду не надала.

В липні 2008 р., на час подання касаційної скарги на судові рішення, ОСОБА_1 послалась на наявність у неї ощадних книжок на імя батька, які він нібито передав їй перед смертю.

Суд критично ставиться до цих тверджень позивача, оскільки протягом тривалого часу (з часу відкриття спадщини в 1995 р. і до звернення до суду в 2007 р.) позивач жодним чином не заявила про прийняття нею спадщини, не намагалась отримати грошові кошти, які зберігались на рахунках спадкодавця ОСОБА_6 Також, у судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила, що ощадні книжки у 2003 році вона знайшла у тих речах, які ОСОБА_4 хотіла викинути на смітник під час прибирання у спірній квартирі. Тобто, фактично з моменту смерті ОСОБА_6 ощадними книжками останнього володіла ОСОБА_4

Крім того, відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 р. № 18/5, які діяла на час відкриття спадщини ОСОБА_6, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можу бути наявність у спадкоємців ощадної книжки … та інших документів, виданих відповідними органами на імя спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і заперечень з боку інших спадкоємців.

З урахуванням наданих сторонами по справі пояснень і доказів суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4 Заключних і перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), ст. ст. 524, 525, 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), ст. ст. 10, 60, 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: Запорізька шоста державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та визнання право власності на ? частку квартиру у порядку спадкування за законом відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.С.Холод