Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-1555/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2010 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, при секретарі Н.В.Казимірській, за участю позивача та його представника ОСОБА_1, представника третьої особи без самостійних вимог ЗАТ «ПриватБанк» за дорученням ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділу ДВС Виноградівського РУЮ. третя особа без самостійних вимог ЗАТ «ПриватБанк» про визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідачів та третьої особи без самостійних вимог, посилаючись на те, що 26.07.2008р. між ним, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які являються членами його сім"ї та відповідачем ОСОБА_5, який згідно довіреності серії ВКС №904722 від 20.01.2008р., будучи уповноважений на розпорядження (відчудження) автомобіля марки «ВАЗ-2107», 2002 р.в., кузов №ХТА2234, р.н. НОМЕР_1, який належав відповідачу ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ІКС №164509, виданого 17.07.2002р. РЕВ ДАІ м.Виноградів було укладено в усній формі договір купівлі-продажу вищезгаданого автомобіля.

Посилаючись на зазначене позивач вказує, що згідно досягнутої між ними усної домовленості він зобов'язався виплатити на руки відповідачу гроші в сумі 20.000,00 грн., а відповідач ОСОБА_5 в свою чергу з моменту виконання взятих позивачем на себе зобов'язань, передав йому у власність автомобіль НОМЕР_2, документи на нього та оформив на нього та членів його сім"ї нотаріально посвідчену довіреність з правом продати, обміняти, надати в оренду предмет укладеного між ними договору-автомобіля марки «ВАЗ», р.н. НОМЕР_1, і тоді-ж в рахунок виконання взятих на себе зобов'язань ним було передано на руки ОСОБА_5 гроші в суму 20.000,00 грн., після чого вони оформили довіреність на право керування та розпорядження автомобілем у приватного нотаріуса Хустського нотаріального округу ОСОБА_9, яка зареєстрована в реєстрі за №6805, а відтак уповноважив його на виконання самостійних всіх дій щодо автомобіля та передав остаточно автомобіль марки «ВАЗ-2107».

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що після придбання автомобіля він мав намір зняти його з обліку по місцю реєстрації та зареєструвати його за собою, як власником в органах МРЕВ ДАІ по місцю проживання, але у зв"язку з відсутністю коштів для перереєстрації автомобіля 03.01.2009р. отримав лише тимчасовий реєстраційний талон в Рахівському МРЕВ ДАІ, не зареєструвавши автомобіль на себе по теперішній час. В липню 2010р. він, рахуючи себе повноправним власником автомобіля марки «ВАЗ-2107», звернувся в Рахівське ДАІ для проходження технічного огляду автомобіля, де було встановлено, що автомобіль не може пройти технічного огляду, так як на нього накладено арешт відділом ДВС Виноградівського РУЮ, оскільки згідно судового наказу №2н-25/08 від 11.01.2008р., виданого Виноградівським районним судом про стягнення із ОСОБА_10 суми боргу по кредиту в розмірі 19013.70 грн. та 87.02 грн. на користь ЗА КБ "ПриватБанк" було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_10 та оголошено заборону на його відчудження, в тому числі і на легковий автомобіль марки «ВАЗ- 2107».

На підставі викладеного, вважаючи, що ним фактично було набуто право власності на вказаний автомобіль з моменту укладення з відповідачем ОСОБА_5 в усній формі договору купівлі-продажу, в зв"язку з чим з того часу фактично ним було набуто всіх прав, що стосуються права власності на майно, що підтверджено довіреністю від 26.07.2008р., але його права були обмежені в зв"язку з боргами попереднього власника даного майна- відповідача ОСОБА_10, а відтак позивач просить суд визнати за ним право власності на автомобіль марки «ВАЗ-2107», 2002 р.в., р.н. НОМЕР_1, який належав ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та звільнити даний транспортний засіб з-під арешту, накладеного за постановою державного виконавця відділу ДВС Виноградівського РУЮ ОСОБА_11. В порядку вимог ст.31 ЦПК України позивач відмовився від своїх вимог до відповідача ОСОБА_5, оскільки той на час розгляду справи у суді помер (23.12.2009р.).

В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсягу з підстав, наведених у позовній заяві та просив такі задоволити.

ОСОБА_12ОСОБА_8 та представник відділу ДВС Виноградівського РУЮ, які про місце і час розгляду даної справи у суді повідомлені належним чином, про що свідчать судові розписки, в судове засідання не з»явились та не повідомили суд про причини своєї неявки, заяв про перенесення слухання справи суду не надали (відповідач ОСОБА_13 відмовився від отримання судової повістки та матеріалів справи /а.с.45/), а відтак суд, врахувавши думку інших учасників процесу, які наполягали на розгляді справи за їх відсутності, приходить до переконання про можливість розглянути справу без їх участі на підставі наявних у справі доказів.

Представник ЗАТ «ПриватБанк» уточнені позовні вимоги позивача не визнав та заперечував проти їх задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість, оскільки позивач в порушення вимог ст.ст.208,640 ЦК України належним чином не оформив в письмовій формі договір купівлі-продажу спірного автомобіля з громадянином ОСОБА_5 (письмове заперечення долучене до матеріалів справи /а.с.46-48/), а відтак у задоволенні таких вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника ЗАТ КБ «ПриватБанк», дослідивши письмові докази у їх сукупності та взаємозв»язку, суд приходить до наступного.

ОСОБА_12 до вимог ст.ст. 10,11,59,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Розглядаючи дану цивільну справу на підставі наведених і встановлених у судовому засіданні фактів суд вважає, що правовідносини між сторонами врегульовані нормами ЦК України.

Так, згідно до ч.І ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Статтями 6 та 627 зазначеного Кодексу визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору (ч.І ст.628 ЦК України) становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

ОСОБА_12 до ч.І ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 658 цього Кодексу визначено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває права власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Право власності на майно за договором відповідно до вимог ч.ч.3,4 ст.334 ЦК України, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, установлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч.І ст.210 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що 26.07.2008р. померлий 23.12.2009р. /а.с.27/ В ОСОБА_5 видав на ім»я позивача та членів його сім»ї довіреність серії ВКМ №965173, посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_9 /а.с.9/, згідно якої він уповноважив позивача ОСОБА_7 та членів його сім»ї керувати та розпоряджатись від його імені належним йому на підставі Довіреності серії ВКС №904722 від 12.01.2008р. /а.с.10/ від власника спірного автомобіля ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ІКС №164509. виданого РЕВ ДАІ Виноградівського РВ УВС від 17.07.2002р. /а.с.11/. Отже, дійсним власником спірного автомобіля є відповідач Ю.ОСОБА_8.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що на спірний автомобіль накладено арешт відділом ДВС Виноградівського РУЮ згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження /а.с.13/ на підставі судового наказу №2н-25/08 від 11.01.2008р., виданого Виноградівським районним судом про стягнення з ОСОБА_8 суми боргу по кредиту в розмірі 19.013,70 грн. та 87.02 грн. на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк". а відтак було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_8 та оголошено заборону на його відчудження. в тому числі і на спірний автомобіль марки «ВАЗ-2107», р.д.н. 72189 РЕ.

Обґрунтовуючи свої вимоги в судовому засіданні та вважаючи, що ним було набуто право власності на вказаний автомобіль з моменту укладення з відповідачем ОСОБА_5 в усній формі договору купівлі-продажу та виконанні взятих на себе зобов'язань, в зв"язку з чим з того часу він фактично набув право власності на майно, а відтак позивач просить суд визнати за ним право власності на даний автомобіль та звільнити його з-під арешту.

Проте суд не може погодитись з доводами позивача, оскільки відповідно до вимог п.З ч.І ст.208 ЦК України правочин фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімумів доходів громадян, крім право чинів, передбачених ч.І ст.206 ЦК України.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги та у суді, посилався на те, що в матеріалах справи є розписка /а.с.12/, згідно якої він передав ОСОБА_5 5.500,00 доларів СІІІА за спірний автомобіль, однак нотаріально не оформив договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки не мав достатньої кількості грошей, а також на доручення, видане йому ОСОБА_5 на розпорядження даним автомобілем, яка, на його думку, також свідчить про укладення між ними договору купівлі- продажу автомобіля.

Проте, суд виходить з того, що довіреність, на яку позивач посилається в обгрунтування своїх вимог є не скасованою, а відтак не може взяти до уваги ці обгрунтування, оскільки визнати право власності на спірний автомобіль при наявності не скасованих довіреностей, виданих померлим ОСОБА_5 та виданої ОСОБА_8 про право керування та розпорядження спірним автомобілем, не має правових підстав.

Між тим, відповідно до вимог ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 655 ЦК передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві). Право продажу товару (ст.658 ЦК). крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що продавцем за договором купівлі-продажу може бути будь-який учасник цивільних відносин, який відчужує майно, що знаходиться в його власності. Тільки власник майна має право розпоряджатись ним на власний розсуд, в тому числі й укладати договір купівлі-продажу цього майна. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Крім цього, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, в порушення вимог ст.ст.10,11 ЦПК України, не надав суду належного обгрунтування своїх вимог і щодо звільнення спірного автомобіля з-під арешту, накладеного згідно До постанови державного виконавця відділу ДВС Виноградівського РУЮ від 16.02.2008р. /а.с.13-14/, винесеної на підставі судового наказу, виданого Виноградівським районним судом про стягнення з відповідача ОСОБА_8 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 19.013,70 грн., а відтак задоволенню вони також не підлягають.

Отже, вирішуючи даний спір з огляду на викладене, суд вважає, що за встановлених у судовому засіданні обставин, не має передбачених законом підстав для задоволення вимог позивача в повному обсягу, а відтак в позві слід відмовити в повному обсягу.

ОСОБА_12 до вимог ст.ст.6,214,220,319,626-628,638-640,655,658 ЦК України та керуючись ст.ст.10,11,59,60,84,88,209,212-213,215,218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні уточненого позову ОСОБА_3 до ОСОБА_8, відділу ДВС Виноградівського районного управління юстиції, третя особа без самостійних вимог- ЗАТ КБ «ПриватБанк» про визнання права власності на автомобіль марки «ВАЗ-2107», 2002 р.в., р.н. НОМЕР_1, який належав ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та звільнення його з-під арешту, накладеного за постановою державного виконавця відділу ДВС Виноградівського РУЮ ОСОБА_11.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд протягом 10-денного строку з дня його проголошення.

ГоловуючийОСОБА_14