Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №2-6646/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

у складі головуючого - судді Мельника О.В.,

при секретарі Яремі Г.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в м. Рівному у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплатити пенсію за віком та додаткову сію за шкоду, заподіяну здоровю,-

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні представник позивача заяву підтримала та пояснила, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи, захворювання якого повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 10 грудня 2009 у позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі в постанові Закон). На свою заяву, 25 грудня 2009 року отримав письмову відповідь, в якій зазначено, пенсія позивачу була призначена та виплачувалась в розмірі відшкодування фактичних збитків, що з положенням Закону, виходячи з розміру 19,91 грн. Своє рішення відповідач обґрунтував дією постанови КМУ № 1 від 3 січня 2002 року, постанови КМУ №894 від 13 липня 2004 року, постанови КМУ №1293 від 27 грудня 2005 року. Вважає таке рішення протиправним, таким, що суперечить ст. 46 Конституції України, ст.28, ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону та просить зобовязати Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному зробити перерахунок та виплатити позивачу пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з дня звернення та зробити перерахунок пенсії з 01.11.2009 року, 01.01.2010 року та з 01.04.2010 року, у зв'язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму і осіб, які втратили працездатність.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення, в яких просив розглянути справу за його відсутності, а також вказав, що діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Зясувавши правові позиції сторін, повно і всебічно дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом II групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до категорії І осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статті 50 цього Закону.

10 грудня 2009 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у відповідності до ст.ст. 50,54 Закону, на що отримав відповідь від 25 грудня 2009 року про те, що перахунок його пенсії було проведено на підставі постанови КМУ №1 від 03.01.2001 року та ч. 4 ст. Закону виходячи із розміру 19,91 грн. У цьому ж листі вказано, що визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», частинами першою та третьою якої встановлено, що розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність при наявності у чоловіків 25 а у жінок 20 років страхового стажу й мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для значення розмірів пенсій, призначених цим законом. Вважають, що немає підстав застосовувати вказаний мінімальний розмір пенсії при обчисленні пенсійних виплат відповідно до Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка визначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії І, та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів II групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається помісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам II групи - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон N 1058-1V) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розрахунок пенсій позивачу УПФ провело виходячи з розміру 19 грн. 91 коп., установленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року N 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

При розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року N 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону .

Пунктом 2 постанови від 3 січня 2002 року N 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, й ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону N 1058-ІV, на думку суду, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Враховуючи наведене, суд вважає, що для захисту та відновлення порушеного права позивача, його позов про зобовязання Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному зробити перерахунок та виплатити пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з дня звернення - підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 10 грудня 2009 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Рівненської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка повинна бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя