У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Богонюка М.Я.

суддів Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

при секретарі Луньо К.А.

з участю адвоката ОСОБА_1

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 січня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Пустомитівського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_5 ОСОБА_4»янівни, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування -,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 січня 2010 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку № 8 та господарських будівель і споруд на вуиці Сірка в с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 18 травня 2005 року.

Рішення оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, його незаконність та необгрунтованість. Вважає, що судом безпідставно взяті до уваги одні докази та не вживалися заходи для отримання інших доказів. Вважає оспорюваний договір підробленим. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, заперечення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім встановлених законом випадків.

Встановлено, що відповідно до умов договору дарування житлового будинку від 18 травня 2005 року ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_4 прийняла в дар належний ОСОБА_8 житловий будинок №8 позначений в плані літерою А-1, господарські будівлі та споруди. - позначені в плані літерою: Б В - літню кухню-сарай, Г - вбиральню, К колодязь, №1 - ворота, № 2-3 огорожу, що знаходяться в с. Сокільники, вулиця Сірка Пустомитівського району Львівської області. Вказаний договір дарування укладений в письмовій формі і посвідчений нотаріально згідно вимог ст. 745 ЦК України (а.с.49). Цього ж дня ОСОБА_5 дала свою згоду на дарування її чоловіком ОСОБА_8 набутого в шлюбі майна, що було предметом оспорюваного договору (а.с.50).

Судом першої інстанції прийнято до уваги нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_9, у якій вказано, що 18 травня 2005 року на прохання ОСОБА_8 та ОСОБА_5Л він на власному автомобілі привозив з м.Пустомит приватного нотаріуса ОСОБА_6 для вчинення нотаріальної дії поза приміщенням свого робочого місця в м. Пустомити за місцем проживання ОСОБА_8 і ОСОБА_5 в с. Сокільники, оскільки ОСОБА_8 у зв»язку із хворобою ніг не міг з»явитися в приміщення, яке є робочим місцем вищезгаданого нотаріуса. Після закінчення вчинення нотаріальних дій він відвіз нотаріуса назад у м.Пустомити.

Згідно висновку спеціаліста (почеркознавця) №6/480 від 22 вересня 2009 року підпис від імені ОСОБА_8 в графі «Дарувальник» в договорі дарування житлового будинку серії ВС №830790 від 18 травня 2005 року виконаний ОСОБА_8

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК Ураїни встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом першої інстанції на підставі досліджених доказів (показів свідка, третьої особи, висновку спеціаліста-почеркознавця), було встановлено, що ОСОБА_8, маючи повний обсяг цивільної дієздатності, без будь-якого примусу (вільно), особисто висловив свою волю, викладену у оспорюваному договорі дарування житлового будинку, шляхом написання свого прізвища та імені і проставляння особистого підпису під текстом договору. Суд прийшов до висновку, що оспорюваний договір дарування укладений у відповідності до глави 16 Цивільного Кодексу України «Правочини», підстав для визнання його недійсним немає.

З висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Згідно з ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Підстави для скасування рішення Пустомитівського районного суду Львівської області відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: