Справа №22-ц-3574/10 Суддя-доповідач - Рибалка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г.

суддів - Попруги С.В., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 16 липня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Терешківської сільської ради Сумського району Сумської області, закритого акціонерного товариства «Райз Максимко», про визнання рішення виконавчого комітету Терешківської сільської ради Сумського району № 10 від 07 квітня 2001 року незаконним, встановлення факту добросовісного заволодіння чужим майном, визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 16 липня 2010 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 за безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального і процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення Сумського районного суду Сумської області від 16 липня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено, що у вересні 1988 року колгоспом ім. Фрунзе ОСОБА_1 та членам його сімї було надане для проживання домоволодіння № 13 «А» по вул. Дзержинського в с. Терешківка Сумського району, в якому позивач разом із членами сімї проживає до теперішнього часу.

За рішенням виконкому Терешківської сільської ради № 17 від 13 серпня 1993 року позивачу при даному домоволодінні була передана у постійне користування присадибна земельна ділянка загальною площею 0, 23 га.

За рішенням зборів уповноважених членів КСП ім. Фрунзе від 07 березня 2000 року, яке є правонаступником колгоспу ім. Фрунзе, було вирішено не проводити паювання обєктів соціальної сфери, в тому числі і житлових будинків, які по акту прийняття передачі від 28 липня 2000 року були передані ПП агрофірмі «Весна», яке стало правонаступником КСП ім. Фрунзе.

Право власності на будинок належить ПП АФ «Весна» на праві колективної власності.

За рішенням виконкому Терешківської сільської ради від 07 квітня 2001 року житловий фонд в кількості 62 квартир КСП ім. Фрунзе, який не підлягав розпаюванню, в тому числі і спірне домоволодіння, було передано на баланс ПП АФ «Весна» з правом продажу по балансовій вартості жителям даних будинків з поверненням коштів колишнім членам КСП ім. Фрунзе.

ЗАТ «Райз Максимко» є правонаступником ПП АФ «Весна», яке в свою чергу було правонаступником КСП ім. Фрунзе, згідно передавального балансу від 24 квітня 2007 року після реорганізації шляхом приєднання, спірне домоволодіння було передане від ПП АФ «Весна» ЗАТ « Весна» ЗАТ «Райз Агро», яке після зміни назви стало іменуватися ЗАТ «Райз Максимко» і в теперішній час перебуває на балансі даного товариства.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. ч.1,2 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше установлено договором або законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач користується жилим приміщенням з 1988 року і добросовісно виконував вимоги щодо сплати за користуванням житлом, сплати за комунальні послуги, послуги звязку та електроенергії і що він право власності на вищезазначене майно спростовуються тим, що між власником та позивачем ніяких договорів, згідно яких позивач має право власності на спірне житло, не було укладено.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме по собі обставини проживання позивача разом зі своєю сімєю постійно в даному домоволодінні з 1988 року по теперішній час не можуть бути підставами для задоволення його позову та визнання права власності на будинок. Інститут набувальної давності не може бути застосований до даних правовідносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду за наявності необхідних підстав до цього.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 16 липня 2010 року

залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів..

Головуючий:

Судді: