Справа №2-524-10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2010 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі:

головуючого-судді Кормана О.В.

при секретарі Приходченко Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: міськрайонне управління Держкомзему у м.Умань та Уманському районі Черкаської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та про зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 16 травня 2007 року та ОСОБА_4 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: вул.Комсомольська, 53 в с.Гереженівка Уманського району Черкаської області. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 травня 2007 року та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку вона є власником земельної ділянки площею 0,3465 грн., розташованої за адресою вул..Комсомольська, 53 в с.Гереженівка Уманського району Черкаської області. її земельна ділянка граничить із земельною ділянкою, розташованою по вул..Комсомольській, 61 с.Гереженівка Уманського району, на якій розташоване домоволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - відповідачів по справі. 27.10.2008 року техніком-землевпорядником ПП «Земельно-кадастрове бюро» ОСОБА_5, за участю позивача та представника Г'ереженівської сільської ради ОСОБА_6, були встановлені межові знаки в кількості 13 штук по периметру земельних ділянок загальною площею 0,3465 га, що знаходяться у приватній власності позивача, та згідно Акту про передачу на зберігання межових знаків позивач прийняла їх на зберігання. Через деякий час виявила, що межові знаки знищені відповідачами. З даного приводу звернулась до Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель у Черкаській області південного регіонального відділу. 21 травня 2009 року за вих.№87-05 позивачці була направлена відповідь про те, що ОСОБА_2 на земельній ділянці суміжника ОСОБА_1 знищив межові знаки, що являється порушенням ст.ЮЗ Земельного кодексу України, з даного приводу видано припис з вимогою усунення порушення земельного законодавства, відповідно до ст.56 КУпАП 8 травня 2009 року на ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення та 21.05.2009 року було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 85 грн. Однак відповідачі і надалі перешкоджають позивачці вільно користуватись та розпоряджатись її земельною ділянкою. Просить зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні позивачкою земельної ділянкою для ведення особистого селянського господарства, розташованою за адресою: вул..Комсомольська, 53 с.Гереженівка Уманського району Черкаської області, зобов'язати відповідачів за участю земельного відділу Уманського району поновити межі земельної ділянки позивачки в натурі, стягнути витрати, а саме гонорар адвокату в сумі 3000 грн., кошти витрачені на сплату судового збору та витрат на 1ТЗ віднести на рахунок відповідачів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала у повному обсязі та пояснила, що, коли вона купувала хату, то не знала точних меж земельної ділянки. На даний час вона не може користуватись земельною ділянкою, так як відповідач знищив межовий знак. З даного приводу вона звернулась до сільської ради, і в присутності представника сільської ради ОСОБА_7 ОСОБА_2 не заперечував, що знищив межовий знак. Після чого вона звернулась до інспекції. Представник інспекції приїхав та наклав стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_2. останній штраф сплатив, однак межовий знак не встановив. Позивач зазначила, що бачила як ОСОБА_2 знищував межовий знак в ніч на свято Паски. Вирваний був один межовий знак в точці «Е», а інші 12 залишились на місці. Також пояснила, що суміжна земельна ділянка н&тежала чоловікові ОСОБА_3, який помер, однак його дружина надала земельну ділянку в користування ОСОБА_2 Підтвердженням факту знищення межового знаку є відповідь з інспекції. Просить її позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача адвокат ОСОБА_8 підтримав позицію свого довірителя, уточнивши, що позивачці було передано на зберігання 13 межових знаків, один з яких і було знищено. Тому на даний час позивачка не може належним чином користуватись своєю земельною ділянкою. Вважає, що факт знищення відповідачами межового знаку не підлягає доказуванню, так як у позивачки наявна відповідь з Уманського міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель у Черкаській області, з якої вбачається що межовий знак знищив саме ОСОБА_2, тобто не підлягає доказуванню факт, з приводу якого було прийнято рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав повністю, зазначивши, що межових знаків на земельній ділянці позивачки він не знищував, і з даного приводу представнику сільської ради він нічого не говорив. Йому приходив якийсь лист з земельного відділу, але він туди не ходив. Через деякий час приїжджав працівник ДВС і сказала, що він повинен сплатити штраф. Спочатку відповідач відмовлявся платити, але представник ДВС пояснила, що виникне багато проблем з оскарженням постанови і він повинен буде сплатити 300 грн., тому краще сплатити 85 грн. Тому відповідач дав представнику ДВС 85 грн. на руки без квитанції. До цього, він нікого з інспекції не бачив, до нього ніхто не приїжджав і він нічого не підписував.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, подавши до суду заяву, в якій просить судове засідання проводити без її участю, але за участю її представника ОСОБА_4

Представник відповідачів ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що позивачем не надано достатніх доказів, які б вказували на те, що саме відповідачі знищили межовий знак на земельній ділянці позивача. Відповідь з інспекції, яку позивач долучила до позовної заяви, не являється доказом вчинення правопорушення, так як згідно відповіді з міськрайонного управління Держкомзему у м.Умані та Уманському районі, у яких на даний час перебувають всі матеріали південного регіонального відділу Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Черкаській області у зв'язку з реорганізацією, взагалі відсутні матеріали про притягнення ОСОБА_2 у 2009 році до адміністративної відповідальності. Тобто належних документів, а саме постанови про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за знищення межового знаку, позивач не надала.

Представник міськрайонного управління Держкомзему у м.Умані та Уманському районі ОСОБА_9 зазначив, що у їхньому управлінні відсутні документи про притягнення відповідача до штрафу, і з яких можливо було б встановити, чи була винесена постанова і на яких підставах. Працівник відділу з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_10, після реорганізації відділу, не передав до Держкомзему багато документації і з даного приводу вони звернулись до прокуратури міста Умані.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що у 2009 році позивач зверталась до сільської ради з заявою, що у неї знищений межовий знак. Свідок виходила на місце події, де позивач сперечалась з ОСОБА_2 за межу земельної ділянки, а потім за межові знаки. При цьому ОСОБА_2 вказував, що межові знаки він не встановлював і не знищував.

Суд, заслухавши позивача та його представника, відповідача та його представника, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, свідка, дослідивши надані сторонами докази, матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. При цьому суд виходить з наступного.

Судом достовірно встановлено, що у відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №131418, виданого 27.06.2007 року Уманським районним відділом земельних ресурсів, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.05.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №2084 Уманського районного нотаріального округу, є власником земельної ділянки площею 0,3465 га, яка розташована по вул.Комсомольська, 53. с.Гереженівка Уманського району Черкаської області.

27 жовтня 2008 року в с.Гереженіква був складений акт про передачу на зберігання межових знаків. Вказаний акт складений техніком-землевпорядником ПП «Земельно-кадастрове бюро» ОСОБА_5, представником сільської ради Король С'.І. та громадянкою ОСОБА_1 в присутності начальника управління Держкомзему у Уманському районі ОСОБА_11. про те. що ОСОБА_5 здав, а ОСОБА_1 прийняла на зберігання межові знаки в кількості 13 шт.. які встановлені по периметру земельних ділянок загальною площею 0,3465 га, що знаходяться у власності ОСОБА_1 в адмінмежах Гереженівської міської ради Уманського району. Вказаний акт був долучений позивачем до її позовної заяви і у ньому відсутній підпис начальника управління Держкомзему у Уманському районі Черкаської області ОСОБА_11

Позивачем суду також надано копію відповіді начальника Уманського міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель у Черкаській області ОСОБА_10 №87-05 від 21.05.2009 року, в якій зазначено, що ОСОБА_10 проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства в адмінмежах Гереженівської сільської ради гр.ОСОБА_2. В результаті перевірки встановлено, що гр.ОСОБА_2 на земельній ділянці суміжника ОСОБА_1, що в адмінмежах Гереженівської сільської ради в межах с.Гереженівка із земель житлової та громадської забудови, знищив межеві знаки, що являється порушенням ст. 103 Земельного кодексу України. У відповідності до ст.144 ЗК України та інструкції Держкомзему, ОСОБА_10 видано припис з вимогою усунення порушень земельного законодавства №020216 від 8 травня 2009 року, відповідно було складено протокол про адміністративне правопорушення по ст.56 КУпАП на гр.ОСОБА_2 №009363 від 8 травня 2009 року, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №54 від 21.05.2009 року на суму 85 грн.

Згідно звернення голови ліквідаційної комісії Держземінспекції у Черкаські області №80/1- 7 від 2 березня 2010 року до прокурора міста Умані, копію якого надав представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, завершується проведення заходів по припиненню діяльності Держземінспекції у Черкаській області шляхом її ліквідації. Начальника Південного регіонального відділу здійснення державного контролю за використанням і охороною земель Держземінспекції у Черкаській області ОСОБА_10 звільнено із займаної посади 5 лютого 2010 року і його зобов'язано передати до міськрайонного управління Держкомзему у м.Умань та Уманському районі Черкаської області справи про адміністративні правопорушення за 2006-2009 роки, журнали обліку здійснених перевірок дотримання вимог земельного законодавства, виданих приписів, винесених постанов про накладення адміністративних стягнень, вхідної та вихідної документації. Проте, ОСОБА_10 вищевказані дії не вчинив. Просять вжити відносно ОСОБА_10 заходів реагування.

Представником відповідачів у судовому засідання долучено відповідь начальника міськрайонного управління Держкомзему у м.Умань та Уманському районі Черкаської області №509 7-1-19 від 27.04.2010 року на ім'я ОСОБА_2, в якій зазначено, що відповідно до даних сектору Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель міськрайонного управління Держкомзему у м.Умань та Уманському районі Черкаської області, гр.ОСОБА_2 у 2009 році до адміністративної відповідальності за порушення вимог чинного земельного законодавства не притягувався.

У відповідності до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем в ході судового розгляду справи не доведено ті фактичні обставини справи, на які вона посилається у позовних вимогах. Зокрема, заявляючи позовні вимоги до ОСОБА_3 позивач жодним чином не обгрунтувала відношення вказаного відповідача до знищення межового знаку на земельній ділянці позивача, посилаючись лише на дії ОСОБА_2, який, на переконання позивача, знищив межовий знак. Тобто, позовні вимоги, висунуті до ОСОБА_3, взагалі являються безпідставними.

Щодо знищення межового знаку ОСОБА_2 позивач також не надала суду переконливих доказів. Посилання позивача на те, що вона особисто бачила факт знищення ОСОБА_2 межового знаку нічим не підтверджене. Крім того, посилання позивача та її представника на відповідь начальника Уманського міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель у Черкаській області ОСОБА_10 як на обставину, яка не підлягає доказуванню, безпідставне.

У відповідності до статті 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивачем не надано суду даних про те, що ОСОБА_2 був засуджений вироком суду чи був притягнутий постановою суду до адміністративної відповідальності за знищення межового знаку на земельній ділянці позивачки. Постанови інших органів у справах про адміністративні правопорушення не звільняють особу від доказування факту вчинення іншою особою, в даному випадку відповідачем ОСОБА_2, тих чи інших дій, які б давали позивачу підстави ставити питання про цивільно-правові наслідки таких дій. Тим більше, що з відповіді начальника Уманського міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель у Черкаській області ОСОБА_10 не вбачається за знищення якого саме межового знаку ОСОБА_2 був притягнутий до відповідальності, коли ці події мали місце. Сама по собі відповідь не являється процесуальним документом у справі про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_7, про допит якої заявила клопотання позивач, також не підтвердила факт знищення ОСОБА_2 межового знаку на земельній ділянці позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 58, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 Цивільного-процесуального кодексу України, ст.ст.90, 152, 158, 160 Земельного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: міськрайонне управління Держкомзему у м.Умань та Уманському районі Черкаської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий О.В. Корман