Справа № 2-429/10
Провадження № 2-429/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2010 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Демяненко І.В.,

за участю секретаря Скворцової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Люботинської міської ради, третьої особи: відділу державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до Люботинської міської ради, третьої особи: відділу державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом.

В обґрунтуванні позовних вимог позивачка зазначила, що житловий будинок, розташований за адресою: м. Люботин вул. Камишевата № 44, зареєстрований в Люботинському БТІ, в цілому, за ОСОБА_2, бабусею позивачки, на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Люботинської міської ради 09 лютого 1955 року, що підтверджується довідкою Люботинського міського бюро технічної інвентаризації від 11 березня 2010 року, за № 131.

ОСОБА_2 померла 10 квітня 1959 року. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно мешкав та був зареєстрований за зазначеною адресою, що підтверджується будинковою книгою.

07 серпня 1988 року ОСОБА_3 помер. 09 квітня 1964 року померла ОСОБА_4 дружина ОСОБА_3. Спадщину після їх смерті прийняв ОСОБА_5 їх син. Але свої спадкові права в нотаріальній конторі не оформив в звязку з відсутністю частини документів, які б підтвердили родинні стосунки.

ОСОБА_5 знаходився в зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим на підставі актового запису № 253, зробленого 30 вересня 1958 року в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Люботинською міською радою Харківського району.

20 травня 2002 року померла мати позивачки, ОСОБА_6. 23 лютого 2004 року помер батько позивачки - ОСОБА_5.

Позивачка є єдиною спадкоємицею на залишену після смерті батька ОСОБА_5 спадщину, яку вона прийняла, оскільки постійно мешкала разом з батьком на час відкриття спадщини, але оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не має можливості в звязку з відсутністю частини документів, які б підтвердили родинні стосунки.

Згідно відповіді, отриманої з відділу державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управляння юстиції Харківської області, актова запис та свідоцтво про смерть ОСОБА_2 відсутні. Крім того, відділ РАЦСу Люботинського міського управляння юстиції Харківської області повідомляє, що поновити актовий запис про смерть не має можливості. Тому з дійсним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду.

У звязку з наведеним позивачка просить позов задовольнити, встановити факт смерті ОСОБА_2, який мав місце 10 квітня 1959 року, та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, розташовані за адресою: м. Люботин, вул. Камишевата, 44.

Сторони про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, в судове засідання не зявилися. Позивачка ОСОБА_1 направила до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі. Від відділу державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, Люботинської міської ради Харківської області на адресу суду надійшли листи, в якому зазначено, що проти задоволення позову не заперечують, з позовом згодні повністю, просили розглядати справу у відсутності їх представників.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін по справі, які були належним чином та своєчасно повідомлені про час і місце розгляду справи та висловили свою думку щодо вирішення спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами по справі, та підтверджуються наявними у справі доказами, та відповідні їм правовідносини.

Житловий будинок, розташований за адресою: м. Люботин вул. Камишевата № 44, зареєстрований в Люботинському бюро технічної інвентаризації, в цілому, за ОСОБА_2, бабусею позивачки, на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Люботинської міської ради 09 лютого 1955 року, що підтверджується довідкою Люботинського міського бюро технічної інвентаризації від 11 березня 2010 року, за № 131 (а.с.5).

ОСОБА_2 померла 10 квітня 1959 року. Згідно відповіді, отриманої з відділу державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управляння юстиції Харківської області актова запис та свідоцтво про смерть ОСОБА_2 відсутні (а.с.50-51). Крім того, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області повідомляє, що поновити актовий запис про смерть не має можливості (а.с.68).

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Факт родинних відносин підтверджується копією актового запису про народження № 46 від 23 грудня 1901 року (а.с.47-49). ОСОБА_3 прийняв спадщину фактично, вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно мешкав та був зареєстрований за зазначеною адресою, що підтверджується будинковою книгою (а.с.20-24). В встановлений законом шестимісячний строк з заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Але свої спадкові права ОСОБА_3 належним чином не оформив.

Як вбачається з відповіді Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 58/01-14 від 19 листопада 2010 року після смерті ОСОБА_2, померлої 10 квітня 1956 року, що постійно мешкала за адресою: м. Люботин, вул. Камишевата, 44, спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про спадщину не видавались. Відповідну до даних Спадкового реєстру заповіти від імені ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою не посвідчувались (а.с.82).

07 серпня 1988 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 281 від 09 серпня 1988 року та повним витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 9, сформованого 20 липня 2010 року відділом РАЦСу Люботинського міського управління юстиції Харківської області (а.с.40-42).

Дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 померла раніше 09 квітня 1964 року померла, що підтверджується копією актового запису про смерть № 74 від 10 квітня 1964 року та повним витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 3, сформованого 20 липня 2010 року відділом РАЦСу Люботинського міського управління юстиції Харківської області (а.с.43-45).

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв його син, ОСОБА_5. Факт родинних відносини підтверджуються відновленим свідоцтвом про народження ЧЕ № 374827, виданим Харківським районним бюро 18 листопада 1957 року на підставі актового запису № 621 від 18 листопада 1957 року (а.с.12). Спадщину він прийняв фактично, оскільки вступив в управління спадковим майном. З заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори в встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_5 не звертався. Свої спадкові права він не оформив в звязку з відсутністю частини документів, які б підтвердили родинні стосунки.

Згідно з відповіддю Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 58/01-14 від 19 листопада 2010 року після смерті ОСОБА_3, померлого 07 серпня 1988 року, що постійно мешкав за адресою: м. Люботин, вул. Камишевата, 44, спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про спадщину не видавались. Відповідно до даних Спадкового реєстру заповіти від імені ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою не посвідчувались (а.с.82).

ОСОБА_5 знаходився в зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ІІІ-ВЛ № 466810, виданим повторно 22 лютого 1991 року відділом Люботинської міської ради Харківського району, на підставі актового запису № 253 від 30 вересня 1958 року (а.с.11).

В період шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народилась донька ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ВЛ № 347873, виданим повторно 19 березня 1996 року Люботинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану на підставі актового запису № 67 від 18 лютого 1960 року (а.с.8).

20 травня 2002 року померла мати позивачки, ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 24 травня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, на підставі актового запису № 242 від 24 травня 2002 року (а.с.14).

23 лютого 2004 року помер батько позивачки - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 25 лютого 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, на підставі актового запису № 102 від 25 лютого 2004 року (а.с.13).

Позивачка є єдиною спадкоємицею на залишену після смерті батька ОСОБА_5 спадщину, яку вона прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та в встановлений законом термін не заявила про відмову від неї.

Як вбачається з відповіді Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області № 58/01-14 від 19 листопада 2010 року після смерті ОСОБА_5, померлого 23 лютого 2004 року, що постійно на момент смерті мешкав за адресою: м. Люботин, вул. Камишевата, 46, до нотаріальної контори в шестимісячний строк з заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с.82).

09 квітня 2010 року до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась донька ОСОБА_5 ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_7, яка мешкала в м. Люботин, вул. Камишевата, 46. Її заява зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 09 квітня 2010 року за № 319, та заведено спадкову справу № 144/2010. За реєстровим № 3-437 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель в м. Люботин по вул. Камишеватій, 46 (а.с.82).

Позивачка не має можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки не зберіглося свідоцтво про смерть ОСОБА_2, яка є власницею житлового будинку, і тому вона змушена звернутися до суду.

Враховуючи, що ОСОБА_2 померла 10 квітня 1959 року, ОСОБА_3 помер 07 серпня 1988 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01.01.2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина, батьки померлого.

Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

На підставі ст. 553 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_5 помер 23 лютого 2004 року, тому суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 2003 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а також до відносин, продовжують існувати після вступу його в силу, а саме після 01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України (в редакції 2003 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя, який пережив спадкодавця, та його батьки.

Згідно з ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 року) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від спадщини.

На підставі ст. 1273 ЦК України (в редакції 2003 року) спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п.8 ст.256 ЦПК України, суд встановлює факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відділ РАЦСу Люботинського міського управління юстиції Харківської області зареєструвати факт смерті ОСОБА_2 немає можливості через відсутність документів медичного закладу із зазначенням причини смерті( а.с.68).

Встановлення факту смерті ОСОБА_2, яка померла 10 квітня 1959 року, необхідно позивачу для оформлення своїх спадкових прав в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_5

На підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає за необхідне: встановити факт смерті, а саме, що ОСОБА_2, яка мешкала в м. Люботин по вул. Камишеватій, 44, померла 10 квітня 1959 року.

Встановлений в суді факт смерті ОСОБА_2, має для позивачки юридичні наслідки для оформлення права власності в порядку спадкування за законом.

Таким чином, суд вважає за необхідне: визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, з надвірними будівлями, розташований за адресою: м. Люботин вул. Камишевата, 44, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 23 лютого 2004 року.

Судові витрати відсутні, так як позивачка при поданні позову до суду державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи сплатила у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212, 213-215, 218, 256 ЦПК України, ст.ст. 529, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 1261, 1268, 1273 ЦК України (в редакції 2003 року), ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року № 7-93, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, а саме, що ОСОБА_2, яка мешкала в м. Люботин по вул. Камишеватій, 44, померла 10 квітня 1959 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, з надвірними будівлями, розташований за адресою: м. Люботин вул. Камишевата, 44, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 23 лютого 2004 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_8