Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія 26 (IV) ОСОБА_1
Доповідач Зубакова В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Савіної Г.О.

суддів - Зубакової В.П., Михайлів Л.В.

при секретарі - Іванюк О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та просив стягнути з відповідача 125 000 гривень у відшкодування моральної шкоди та 700 гривень сплачені ним за послуги юридичної консультації посилаючись на те, що працюючи тривалий час в шкідливих умовах праці, отримав професійні захворювання та висновком МСЕК від 04.07.2008р. йому первинно встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 60 % та третя група інвалідності з наступним переоглядом 01.07.2009 року.

Причиною отриманим ним професійних захворювань є тривала робота в умовах пилу, шуму, вібрації, рівень якої набагато перевищував санітарні норми через недосконалість робочих місць, що є виною підприємства, яке не створило нешкідливі та безпечні умови праці відповідно до вимог діючого законодавства.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40000 грн. та у відшкодування судових витрат 700 грн., в решті позову відмовлено. Стягнуто з ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» державне мито в сумі 400 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки судом не враховано положення п.п 4.2 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, яким передбачено, що відшкодування моральної шкоди не застосовується до осіб, які підлягають обовязковому соціальному страхуванню відповідно до Закону.

В матеріалах справи відсутні докази заподіяння позивачу моральної шкоди, в тому числі, немає висновку відповідних медичних органів щодо наявності моральних страждань у нього, тому висновок суду щодо встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання не ґрунтується на матеріалах справи й суперечить діючому законодавству.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1994 року по 1997 рік працював на шахті «Гігант» РУ ім. Дзержинського ВО «Кривбасруда» та з 2000 року по 2008 рік на шахті «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком» на різних посадах та протягом 21 року виконував роботи в умовах важкої фізичної праці, підпадаючи під шкідливу дію шуму, що перебільшував ГДР і 11 р. 5 міс. загальної вібрації, що перебільшувала ГДР через недосконалість робочих місць.

Висновком МСЕК від 04.07.2008 року позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, які при повторному переогляді 28.07.2009 року залишились незмінними.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відшкодування позивачу у звязку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями моральної шкоди відповідачем, з вини, якого її й заподіяно, проте помилково визначив, що вказані, правовідносини регулюються ст.ст. 1167, 1168 ЦК України.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань вирішує, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставини і яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними в дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що між сторонами по справі склалися правовідносини з приводу спричинення моральної шкоди, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки каліцтво отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і пов'язане і виробництвом.

Норми ЦК України, що регулюють відшкодування моральної (немайнової) шкоди по відношенню до трудових правовідносин не є спеціальними нормами та не підлягають застосуванню до вказаних правовідносин.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що районним судом застосовано закон, який не поширюється на дані правовідносини, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту № 16 розслідування професійного захворювання від 19 червня 2008 року (а.с. 10-11) причиною професійних захворювань ОСОБА_2 є тривалий час роботи в умовах важкої фізичної праці, шуму, вібрації, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємств, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи відповідача про відсутність обовязку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, передбачено, що відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоровя припинено з 01 січня 2008 року незалежно від часу настання страхового випадку.

Як зазначалося вище, вперше стійку втрату професійної працездатності позивачу було встановлено 04.07.2008 року, що підтверджується висновком МСЕК (а.с. 19), отже саме з цього часу у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди.

Також спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди у звязку з відсутністю висновку ЛКК щодо наявності у нього моральних страждань й необхідності в такому випадку обовязкового проведення МСЕК для встановлення факту спричинення йому моральної шкоди є необґрунтованими й суперечать ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин між сторонами, так як такий висновок відповідного медичного органу є необхідним тільки для тих працівників, яким не спричинено втрати професійної працездатності. Факт заподіяння позивачу моральної шкоди у звязку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач переніс зменшення обсягу трудової діяльності, час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню, колегія суддів враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер та тривалість страждань, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, тривалість роботи у відповідача, і наслідків, що наступили, вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

Як вбачається із квитанції №1267 від 23 березня 2009 року (а.с. 3) ОСОБА_2 сплатив адвокату ОСОБА_6 700,00 грн. за представництво його інтересів у Жовтневому районному суді м.Кривого Рогу. Оскільки адвокат ОСОБА_6 не брав участь у розгляді даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 700,00 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи за подачу апеляційної скарги в розмірі 15 грн., а також - на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 ( двадцять п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 ( п`ятнадцять) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 08 (вісім) гривень 50 ( п`ятдесят) копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: