ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2884/10/0408
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" грудня 2010 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді:Деркач Н.М.
при секретарі:Хуторної Ж.І.
представника відповідача:Бершадської Л.С.
розглянувши у відкритомусудовому засіданні м. Кривого Рогуцивільну
справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчоїдирекції

Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - Фонд) про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я в наслідок трудового каліцтва.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на ті обставини, що вона працювала маркшейдером у Глеюватському кар`єрі ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та 11.02.2005 року з нею під часс роботи стався нещасний випадок, а саме в момент падіння вона зламала ключицю. Після отримання травми знаходилася в лікарні у тяжкому стані з діагнозом: закритий відламчатий перелом правої ключиці із зміщенням відламків.

Згідно первинного огляду від 01.06.2005 р. їй було встановлено 60% професійної працездатності та друга група інвалідності. При повторних оглядах МСЕК 13.06.2007 - 55% та третя група інвалідності, при останньому огляді25.06.2008 року - 55 % втрати професійної працездатності безстроково та третя група інвалідності.

Після травми та за час довготривалого лікування вона була чотири рази

прооперована, втратила роботу та була звільнена з роботи по інвалідності.

Згідно висновків лікарів їй було протипоказані всі види праці в звичайних

умовах виробництва. Довгий час вона була прикована до ліжка, приймала

знеболюючі ліки, була залежною від допомоги рідних та сторонніх людей.

Будь-яку роботу по дому виконувати вона не могла, все це лягло на плечі її

родини, вона стала тягарем для чоловіка. У зв`язку з цим вона не може створити

необхідні матеріальні блага для своєї родини, постійно відчуває сильні болі у

ключиці. Вона відчуває себе хворою людиною, що призводить до

непорозуміння з рідними.

Позивачка вважає, що факт заподіяння їй моральної шкоди наявний, і

оскільки вона первинно частково на 60% втратила професійну працездатність в

працездатному віці та їй було встановлено другу групу інвалідності від ( трудового каліцтва, а в теперішній час має 55% втрати професійної

працездатності та третю групу інвалідності, що спричиняє їй фізичні та

моральні страждання, вона відчуває незручності в повсякденному житті,

змушена терпіти фізичні болі та моральні страждання, відчувати себе неповноцінною людиною як вдома так і перед сторонніми людьми.

Всі вказані нею факти та обставини призводять до значних моральних

страждань та переживань, значним чином змінили ритм та порядок її життя,

порушили її нормальні життєві зв`язки, для чого вона повинна прикладати

значні додаткові зусилля для продовження свого життя.

Позивачка оцінює моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача

у сумі 181 400 грн., яку і просила стягнути на її користь.

Як видно із письмової заяви позивачка підтримала свої позовні вимоги просила суд розглянути справу у її відсутність в зв`язку з важким станом

здоров`я.

Представник відповідача - проти позову заперечувала пояснивши, що

Законом України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від

нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які

спричинили втрату працездатності» у разі втрати потерпілим професійної

працездатності відшкодування моральної шкоди не передбачене. Фонд виплачує

моральний збиток тільки за наявності факту спричинення моральної шкоди яку

встановлює МСЕК. Даний факт встановлений відносно позивачки не був.

Крім того, 1 січня 2008 року набрав чинності Закон України "Про

Державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року №107-УІ, в якому

на підставі п.44 розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» у Законі України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійні

захворювань, які спричинили втрату працездатності» у п.З розділу XI «Прикінцеві положення»: після абзацу третього доповнено новим абзацом такого змісту: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних

випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 1 січня 2008

року». Тобто, з 01.01.2008 року у Фонду соціального страхування від нещасного

випадку на виробництві відсутній обов`язок, щодо відшкодування моральної

шкоди всім застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання

страхового випадку.

По-друге, 20 березня 2007 року набрав чинності Закон України "Про

внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне

страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних

захворювань, які спричинили втрату працездатності", відповідно до яких всі

норми даного закону, якими передбачалося виплата моральної шкоди -

виключено. Таким чином, Фонд соціального страхування ... не повинен

виплачувати позивачці моральну шкоду.

Крім того, позивачка звернулася до суду з пропуском строку позовної

давності, тобто позивачка пропустила строк, у межах якого вона має право

звернутися до суду з вимогою про захист свого права.

Суд, проаналізувавши доводи сторін, дослідивши письмові докази,

давши їм оцінку, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому

задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка працювала маркшейдером

у Глеюватському кар`єрі на ВАТ « Центральний гірничо-збагачувальний

комбінат» та 11.02.2005 року під час виконання своїх трудових обов`язків з

нею стався нещасний випадок, а саме: вона впала та зламала ключицю. Після отримання травми вона довгий час знаходилася в лікарні у важкому стані з

діагнозом:закритий відламчатий перелом правої ключиці із зміщенням відламків. Після довготривалого лікування, за два роки вона була прооперована чотири рази, 01.06.2005 року вона була звільнена з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі та за станом здоров`я.

Згідно первинного огляду від 01.06.2005 р. їй було встановлено 60%

втрати професійної працездатності та друга група інвалідності. При повторних

оглядах МСЕК 13.06.2006 - 55% та третя група інвалідності, та за останнім

оглядом 25.06.2008 року - 55 % втрати професійної працездатності безстроково

та третя група інвалідності.

Оскільки позивачка є застрахованою особою відповідно до Закону

України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від

нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які

спричинили втрату працездатності», згідно зі ст.21 п.1 «є» 28 ч.З вказаного Закону , в обов`язки відповідача входить своєчасне та в повному обсязі

відшкодування шкоди заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його

здоров`я у вигляді страхової виплати у відшкодування моральної шкоди за

ваявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Суд вважає, що факт заподіяння позивачці моральної шкоди наявний, оскільки вона первинно частково - на 60%, а потім при повторних оглядах на 53% безстроково втратила професійну працездатність в працездатному віці від

трудового каліцтва згідно висновків МСЕК та їй була встановлена друга група інвалідності, а пізніше третя. Відповідно до останнього висновку МСЕК від 25.06.2008 року позивачці було встановлено - 55% втрати професійної працездатності безстроково та третя група інвалідності, що спричиняє їй фізичні та моральні страждання, вона відчуває незручності в повсякденному житті, змушена терпіти фізичні болі та моральні страждання, відчувати себе неповноцінною людиною, як на вдома так і перед сторонніми людьми.

Крім того, у судовому засіданні було з`ясовано, що позивачка змушена постійно приймати знеболюючі ліки, довгий час була прикована до ліжка, перенесла чотири операції за два роки лікування та була ізольована від активного громадського повсякденного життя. Факт довгого перебування позивачки в лікарні та відносно її стану здоров`я, підтверджується наявними у і матеріалах справи виписками із історії хвороби .

У підтвердження позовних вимог в позові позивачка також зазначила, що у зв`язку з травмою та довготривалого лікування вона втратила свою основну роботу, в теперішній час не працює. У працездатному віці вона потребує постійного лікування і сторонньої допомоги, так як постійно відчуває сильний біль у ключиці, а як наслідок травми у неї змінились відносини з родиною та чоловіком.

Із-за отриманої травми на виробництві вона не має можливості працювати, їй доводиться обслуговувати себе, вона потребує сторонньої допомоги, що спричиняє їй додаткові страждання морального характеру

Порушені її нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, вона розуміє , що повноцінною людиною не буде, і все це сталося через трудове каліцтво , яке змінило все її життя.

Через матеріальне положення, яке погіршилося, а також її матеріальної неспроможності, позивачка змушена змінити свій спосіб життя, обмежити себе в харчуванні, придбанні одягу, предметів домашнього побуту, так як багате коштів витрачає на ліки.

Змушені зміни в життєвих відносинах, сімейних обставинах, викликають, позивачки моральні переживання, почуття безвихідності і відсутноя перспектив на майбутнє.

Обговорюючи розмір відшкодування позивачці моральної шкоди, враховує характер та об`єм її фізичних, душевних, психічних страждань одержаного трудового каліцтва , тривалість лікування, втрату можливості' повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких її життєвих зв`язків, що потребує від неї додаткових зусиль для органі свого життя.

Оскільки, позивачкою було спочатку втрачено 60% професійної працездатності по трудовому каліцтву згідно висновку МСЕК від 01.06.2005 року дата якого є датою страхового випадку, який настав вже після 01.04.2001 року, тобто вже після введення в дію Закону України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втратупрацездатності", з урахуванням вказаних позивачкою та встановлених судом

обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачці, а саме, що вподальшому стан здоров,я позивачки значно не поліпшився і при повторних

оглядах МСЕК 13.06.2007 року та 25.067.2008 року їй було встановлено 55%втрати професійної працездатності безстроково та третя група інвалідності.

Суд, виходячи з міркувань розумності, виваженості тасправедливості,

вважає за необхідне стягнути на її користь 55 000 грн. з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві

та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровськоїс області.

Також, рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №

1-рп/2004 року встановлено обов`язок Фонду... відшкодовувати моральну шкоду , заподіяну умовами виробництва, з втратою потерпілим професійної

працездатності. Вказане положення не виключає обов`язку Фондувідшкодовувати моральну шкоду, спричинену умовами виробництва, в інших

випадках, коли здійснення права застрахованих на відшкодування моральної(немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, повинно

забезпечуватись Фондом на підставі ст.ст.1, 5, 6,13,21 та частини 3 ст.28 цього Закону всім потерпілим, в тому числі в випадку тимчасової, стійкої або повної

втрати професійної працездатності.

Саме цим Законом , на час встановлення позивачці первинно ( в червні

2005 року) втрати працездатності, урегульовано порядок відшкодування шкоди внаслідок нещасних випадків та профзахворювань, які спричинили втрату

працездатності, а тому посилення представника відповідача на пропуск терміну позовної давності відповідно до ЦК та КЗпроП України є безпідставними.

Виходячи з того, що право на відшкодування моральної шкоди у

позивачки виникло з 01.06.2005 року дія Закону України «Про державнийбюджет на 2008 рік», яким внесені зміни в Закон України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на

Ііиробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» щодо припинення відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку з 1 січня 2008 року» на правовідносини сторін не поширюється, тому деяких змін посилання відповідача на вказані Закони, як на підставу відмови у задоволенні

зганізацп позовних вимог суд вважає необгрунтованими.

Згідно з рішенням Конституційного Суду №6-рп/2007р, від 09.07.2007р.;

10-рп/2008року від 22.05.2008р.» Конституційний Суд України дійшов

висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших

я 1 квітня іонів, зупиняти їх дію, чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це

їїи „Про створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина».

Тобто, право застрахованої особи на отримання страхових виплат виникає під час дії законодавчих актів, які надають їй право на отримання відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача, заперечуючи проти заявленого позову, у судовому засіданні, на підставі ст.. 60 ЦПК України не надав доказів на спростування тверджень позивача.

З урахуванням викладених обставин та наданих в порядку ст.. 60 ЦПК України доказів суд вбачає наявність спричинення позивачці моральної шкоди, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як одну із передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності» страхових виплат.

Керуючись ст.З, 8, ч.З ст.22 Конституції України, ст..ст.1, 2, 5, 6, 13, 21, 28, 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»,ст.ст.3,7,10,11,60,86,88,209,212- 215ЦПКУкраїни, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (р/р № НОМЕР_1 , МФО 805012 банк Управління державного казначейства України в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ, код 25913606) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 55 000 грн. ( п`ятдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок).

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати покласти за рахунок держави.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі ( р/р № НОМЕР_1 , МФО 805012 бань Управління державного казначейства України в Дніпропетровській області, м, Дніпропетровськ, код 25913606) на користь Територіального управлінн державної судової адміністрації Дніпропетровської області витрати ні інформаційне технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 15 грн. коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного су, Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. М. Деркач