Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №2-383/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд у складі : головуючого - судді Мельника О.В.,

при секретарі Яремі Г.B.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника - адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, її представника адвоката ОСОБА_4, представника органу опіки і піклування ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

У судовому засіданні позивач та її представник уточнили та збільшили позовні вимоги і просили суд визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_7 разом з батьком ОСОБА_1 припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі ? частини її доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Позовні вимоги обґрунтували тим, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду було розірвано, а неповнолітніх дітей залишено з матір'ю. Згідно виконавчого листа позивач сплачує аліменти на утримання двох дітей у сумі 250 гривень на кожну дитину, щомісячно. Після розірвання шлюбу сторони та їх неповнолітні діти залишились проживати у одній квартирі. Старший син висловив бажання залишитись проживати з батьком. Стверджує, що забезпечує дітей одягом, продуктами харчування, ліками, займається їх вихованням та лікуванням. Діти фактично знаходяться на утриманні батька, який також оплачує і комунальні послуги та провів ремонт у квартирі. Відповідачка після розірвання шлюбу вдруге одружилась, хоча продовжує проживати у одній квартирі з позивачем.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, з підстав, викладених у письмовому запереченні, зокрема у зв'язку з тим. що сторони, як батьки неповнолітніх дітей проживають в одній квартирі разом, а згідно ч. З ст. 160 СК України дитина, яка досягла чотирнадцяти років вправі самостійно визначати місце проживання лише в разі проживання батьків окремо. Відповідач не заперечувала того, що витрати на утримання дітей несе їх батько. Просили в задоволенні позову відмовити.

Представник органу опіки і піклування Рівненського міськвиконкому просила суд постановити рішення з урахуванням думки неповнолітнього ОСОБА_7.

Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши думку представника органу опіки і піклування, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що 27 липня 2007 року Рішенням Рівненського міського суду шлюб між сторонами було розірвано і вирішено неповнолітніх дітей Ольгу, 1996 року

народження та ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матір ю. На підставі виконавчого листа від 27.09.2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі.

Сторони не оспорювали, а тому на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, суд вважає встановленою ту обставину, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали до розірвання шлюбу та продовжують проживати на момент розгляду справи судом у квартирі № 161 по вул. Д.Галицького. 2 у місті Рівному спільно з неповнолітніми дітьми й після розірвання шлюбу вони не ведуть спільного господарства та не є однією сім'єю. Згідно свідоцтва про шлюб. ОСОБА_6 уклала повторний шлюб з ОСОБА_8, який зареєструвала в органах РАЦС 29.07.2009 року.

Отже, проживання сторонами у одній квартирі після припинення шлюбно-сімейних відносин за умови фактичного створення ОСОБА_3 нової сім'ї є формальним.

Згідно з положенням ст. 12 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифіковану Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Частина 2 ст. 9 Закону України «Про охорону дитинства» наділяє дитину правом звертатись до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з заявами щодо реалізації своїх прав та законних інтересів.

Згідно з ч. З ст. 161 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Неповнолітній ОСОБА_7 в суді пояснив, що хоче проживати з батьком. Стверджує, що його вихованням, лікуванням займається батько, який також контролює процес його навчання в технікумі, купує для нього одяг. Одягу, який купує йому матір - не вистачає. Пояснив також, що батько самостійно проводив ремонт у квартирі, в тому числі й у його кімнаті. Факт повторного укладення шлюбу матір від нього та сестри приховала. Вважає, що в нього до матері нейтральне ставлення, хоча більше з матір'ю контактує його сестра.

За встановлених судом обставин суд не вбачає підстав для обмеження права дитини, яка досягла віку чотирнадцяти років на визначення з ким із батьків він має бажання проживати та вважає, що рішення про задоволення позову, яке збігається з думкою дитини буде відповідати її інтересам. При цьому суд враховує те, що батьки дитини припинили шлюбно-сімейні стосунки, матір уклала повторний шлюб зі сторонньою особою, а продовження проживання її у квартирі спільно з позивачем носить формальний характер, дитина фактично знаходиться на утриманні батька, який забезпечує неповнолітнього сина необхідними життєвими благами, здійснює його виховання, виявляє більшу увагу до сина й турботу про нього.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до її повноліття. Отже, указаний обов'язок лежить на обох батьках і обоє батьків в рівній мірі зобовязані матеріально забезпечувати дитину.

Судом встановлено, що відповідач має постійний дохід у виді заробітної плати, з урахуванням того, що неповнолітнього ОСОБА_7 слід залишити проживати з батьком, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів в частці від її доходу на утримання однієї неповнолітньої дитини, на підставі ст. 183 СК України підлягає задоволенню повністю, у звязку з чим стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 2-1317 від 27.09.2007 року у розмірі 250 гривень, щомісячно з ОСОБА_1 підлягає припиненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задоволити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_7 разом з батьком ОСОБА_1.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 за виконавчим листом № 2-1317 від 27.09.2007 року у розмірі 250 гривень щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 розмірі частини її доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімума для дитини відповідного віку.

Стягнення проводити щомісячно, починаючи з 26 березня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 державне мито на суму 42 гривні 50 коп. на користь місцевого бюджету міста Рівного та 8 гривень 50 копійок на користь ОСОБА_1, а також витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи на суму 112 гривень 50 копійок на користь державного бюджету України та 7 гривень 50 копійок на користь ОСОБА_1.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допусти до негайного виконання.

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Рівненської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка повинна бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя О.В. Мельник