РІШЕННЯ Справа № 2-1835/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2010 року Волноваський районний суд Донецької області

У складі : головуючого судді Овчиннікової О.С.

при секретарі: Гуровій Л.Л.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації Донецької області про зобов*язання нарахувати та сплатити недоотриману суму одноразової компенсації у зв"язку з втратою годувальника, смерть якого пов"язана з ЛНА на ЧАЕС,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є вдовою ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліда 1 групи ОСОБА_3, який помер 22.12.2001 року від захворювання, пов"язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року (далі Закон 796-ХІІ) сім"ям, які втратили годувальника із числі осіб, віднесених до учасників ЛНА на ЧАЕС та смерть яких пов"язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується одноразова компенсація в розмірі 60 мінімальних заробітних плат , виходячи з її розміру на час смерті. Згідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2001 рік" з 1 липня 2000 року встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 118 гривень. В травні 2010 року їй відповідачем сплачено 379,30 гривень. Тому позивачка просить суд зобов'язати відповідача нарахувати та сплатити недоплачену суму компенсації 118 гривень х60= 7080 гривень.

Позивачка у судове засідання не з*явилась, надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності через похилий вік та стан здоров"я, задовольнити вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги позивача не визнала та пояснила, що позивачка перебуває на обліку з 15.05.2009року як дружина померлого громадянина з числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов"язана з Чорнобильською катастрофою, до цього вона перебувала на обліку за попереднім місцем проживання в УПСЗН Київської районної у м.Донецьку ради. В травні 2010 року вона отримала одноразову компенсацію в зв"язку з втратою годувальника на підставі ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року у відповідності з Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 379,30 гривень, оскільки відповідно до ст. 62 зазначеного вище Закону 796-ХІІ порядок застосування Закону визначається КМУ, рішення якого є обов"язковим для виконання місцевими органами виконавчої влади.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено та це не заперечують сторони, що позивачка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на обліку в УПСЗН Волноваської РДА з 15.05.2009 року, як дружина померлого громадянина - ОСОБА_3, з числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов"язана з Чорнобильською катастрофою, до цього вона перебувала на обліку за попереднім місцем проживання в УПСЗН Київської районної у м.Донецьку ради. В травні 2010 року вона отримала одноразову компенсацію в зв"язку з втратою годувальника на підставі ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 379,30 гривень у відповідності з Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

ОСОБА_3, згідно свідоцтва про смерть, помер 22.12.2001 року, причина смерті , відповідно до експертного висновку Донецької регіональної міжвідомчої експертної комісії від 05.02.2002 року, - захворювання, що призвело до смерті, пов"язано з ЛНА на ЧАЕС.

Суд не може погодитися з діями Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної адміністрації Донецької області щодо відмови у виплаті компенсації з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 1 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права та свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов"язки громадянина.

Право позивачки на одноразову компенсацію ( соціальну виплату) , а також її розмір передбачено ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Право позивачки на отримання компенсації представник відповідача не заперечувала.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року (далі Закон 796-ХІІ) сім"ям, які втратили годувальника із числі осіб, віднесених до учасників ЛНА на ЧАЕС та смерть яких пов"язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується одноразова компенсація в розмірі 60 мінімальних заробітних плат , виходячи з її розміру на час смерті.

Встановлений законом розмір одноразової компенсації не повинен зменшуватися ніякими іншими нормативно-правовими актами ні законами, ні підзаконними актами Кабінету Міністрів України та інших органів влади, оскільки ст. 22 Конституції України прямо це забороняє.

Відповідач, керуючись постановами КМУ, які фактично зменшили розмір допомоги, порушив ч.З ст.113 Конституції України і, таким чином, відбулося значне звуження обсягу прав, які існували на той час щодо відповідної категорії громадян, а саме, звуження обсягу права позивачки на спірну компенсацію.

Відповідно до ч.4 ст. 4 ЦК України якщо Постанова Кабінету Міністрів протирічать ЦК України чи іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону.

Таким чином, право позивачки на спірну виплату прямо встановлено Конституцією України та ст. 48 Законом України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до Закону України "Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2000 рік" № 35 , що діяв на момент смерті ОСОБА_3- грудень 2001 року, мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 118 гривень на місяць.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, позивачка повинна була отримати компенсацію за втрату годувальника, смерть якого пов"язана з Чорнобильською катастрофою, враховуючи отримані нею в травні 2010 року 379,30 гривень, у розмірі 118 гривень х 60 - 379,30 гривень 6700 гривень 70 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року, ст.ст. 22,92,113 Конституції України, ст.ст. 4, 15 ЦК України, ст.ст. 10,27,31,60,131,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації Донецької області про зобов*язання нарахувати та сплатити недоотриману суму одноразової компенсації у зв"язку з втратою годувальника, смерть якого пов"язана з ЛНА на ЧАЕС в сумі 7080 гривень задовольнити частково.

Зобов"язати Управління праці та соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації Донецької області нарахувати та сплатити за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 недоотриману суму одноразової компенсації у зв"язку з втратою годувальника , смерть якого пов"язна з Чорнобильською катастрофою, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 60 мінімальних заробітних плат на момент смерті в сумі 6700 гривень 70 копійок.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Волноваський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, яка брала участь у справі , але не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя Волноваського районного суду

Донецької області

Суддя: