Справа №22-ц-531/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В.О.,

суддів - Дубровної В.В., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», Вагонної дільниці станції Київ-пасажирський, третя особа виконуючий обовязки начальника Вагонної дільниці станції Київ-пасажирський ОСОБА_3

про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25.01.2010 р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі провідником пасажирських вагонів 5 розряду вагонної дільниці станції Київ-пасажирський з 09.06.2009 р.

Стягнуто з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» 17 795 грн. 24 коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу з 09.06.2009 р. по 25.01.2010 р. та 3000 грн. моральної шкоди.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць допущене до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

07 липня 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, посилаючись на незаконність звільнення, просив поновити його на роботі в якості провідника пасажирських вагонів 5 розряду вагонної дільниці станції Київ-пасажирський з 09.06.2009 р., стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної незаконним звільненням моральної шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з 2000 р. працював провідником пасажирського вагону Вагонної дільниці ст. Київ-пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (а.с. 4-6, 8).

Наказом (розпорядженням) № 1010/06 від 09 червня 2009 р. ОСОБА_4 звільнений за п.8 ст. 36 КЗпП України (з підстав, передбачених контрактом). З названого наказу вбачається, що підставою для звільнення ОСОБА_4 стали обставини, відображені з акті А 013112 від 25 квітня 2009 року, а також умови контракту № 252 від 18 березня 2008 року та протокол оперативної наради від 26 травня 2009 року (а.с.9,10, 87).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту провозу ОСОБА_4 трьох безквиткових пасажирів, проте суд прийшов до висновку, що звільнення ОСОБА_5 було проведене відповідачем з порушенням вимог ст.ст. 147-148 КЗпП України щодо застосування строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, а саме, суд прийшов до висновку про те, що в порушення вимог названих норм права позивач був звільнений після спливу 1 міс. 13 днів з моменту складення акту про перевезення безквиткових пасажирів.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача було проведене з порушенням вимог ст.43-1 КЗпП України та п.2.3 «Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом вагонної дільниці станції Київ-пасажирський на 2006-2011 роки» щодо необхідності надання попередньої згоди профкому при звільненні членів профспілки з ініціативи адміністрації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт провозу ОСОБА_4 трьох безквиткових пасажирів. Доводи позивача про те, що названі три пасажири їхали на похорони, мали при собі відповідну телеграму та що були заведені у вагон черговою по станції з повідомленням про те, що вона узгодила питання їх провозу з начальником поїзду, - колегія суддів вважає такими, що не відповідають дійсності, і розцінює їх як спосіб переконати суд у незаконності свого звільнення.

При цьому колегія суддів виходить з того, що позивач не надав належних доказів на підтвердження цього факту; позивач підписав вищеназваний акт від 25 квітня 2009 року без будь-яких зауважень; під час складання акту ним було написане пояснення, у якому він лише підтвердив факт перевезення трьох безквиткових пасажирів без зазначення будь-яких поважних причин, за яких він допустив таке порушення (ас.86).

У поясненні безквиткових пасажирів (ОСОБА_6 та ін.) також відсутня будь-яка згадка про те, що вони їхали без квитків з поважних причин. Названі пасажири погодились з тим, що їх притягли за таке порушення до відповідальності у вигляді штрафу (ас.9, 86).

Проте колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо порушення відповідачем вимог діючого законодавства при звільненні позивача. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.8 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про залізничний транспорт» трудові відносини працівників залізничного транспорту загального користування регулюються на підставі Кодексу законів про працю України, Положення "Про дисципліну працівників залізничного транспорту України", іншими актами законодавства України про працю. Працівники залізничного транспорту загального користування, які здійснюють обслуговування пасажирів, працевлаштовуються на підприємства пасажирського залізничного транспорту загального користування за контрактною формою трудового договору. Перелік категорій працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору, затверджується Кабінетом Міністрів України.

«Перелік категорій та посад працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 р. N 764, містить посаду провідника пасажирського вагона.

Відповідно до п. 4 контракту, укладеного 18 березня 2008 року керівником Вагонної дільниці ст. Київ-пасажирський та ОСОБА_4, працівник зобовязується забезпечувати виконання вимог «Порядку обслуговування громадян залізничним транспортом» та «Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України».

Пунктом 7.3 «Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», затв. наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 р. N 1196, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 4 квітня 2007 р. за N 310/13577 передбачено наступне :

«Провідник вагона зобов'язаний …. після зупинки вагона - своєчасно відкрити двері та розпочати посадку пасажирів, перевіряючи при цьому наявність проїзних документів, їх відповідність даті відправлення поїзда, номеру поїзда і вагона, ваги і розмірів ручної поклажі встановленим нормам…..Перевіряється також наявність посвідчень на право пільгового або безплатного проїзду. Пасажири без проїзних документів чи з недійсними проїзними документами, з ручною поклажею більше встановлених норм та з перевищенням розмірів, установлених для ручної поклажі, у вагон не допускаються».

Згідно пп. «а» п.17 та п. 18 контракту «працівник може бути звільнений, а цей контракт розірваний з ініціативи роботодавця до закінчення терміну його дії у разі встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів. При розірванні контракту з підстав, не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться на п.8 ст.36 КЗпП України ».

З матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2009 року ОСОБА_4 при виконанні трудових обовязків провідника вагону № 4 поїзду № 107 сполучення Астана-Київ, допустив перевезення 3-х безквиткових пасажирів, про що 25 квітня 2009 року працівниками АТ «Пассажирские перевозки» був складений акт А 013112.

На оперативній нараді засідання комісії по розгляду порушень посадових обовязків та трудової дисципліни працівниками Вагонної дільниці станції Київ-пасажирськй ПЗЗ, яка відбулась 26 травня 2009 року, за порушення умов контракту (встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів) було прийняте рішення про розірвання контракту з провідником пасажирських вагонів ОСОБА_2Є.(ас.87).

Таким чином вбачається, що у відповідача були підстави, передбачені контрактом, для звільнення позивача за п.8 ст.36 КЗпП України.

Колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, висновки суду першої інстанції про те, що звільнення позивача проведене з порушенням положень діючого законодавства щодо строку притягнення його до дисциплінарної відповідальності та необхідності згоди профспілкового комітету на його звільнення.

При цьому колегія суддів виходить з того, що розірвання контракту з позивачем відбулося не з підстав порушення ним трудової дисципліни, а з підстав невиконання ним умов контракту, а саме, невиконання вимог п. 7.3 «Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», а тому висновок суду першої інстанції про недотримання відповідачем положень ст.ст.148-149 КЗпП України є необгрунтованим.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 43 КЗпП України наявність попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, необхідна тільки при розірванні трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу.

Оскільки трудовий договір з позивачем розірваний з підстав, передбачених контрактом, за невиконання умов контракту, відповідно до ч.1 ст. 43 КЗпП України згода виборного органу первинної профспілкової організації на його звільнення не вимагається.

На підставі викладеного колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у звязку з його необгрунтованістю.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову про поновлення на роботі, колегія суддів приймає до уваги і ту обставину, що у роботодавця була також підстава і для звільнення позивача як особи, яка безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, за п.2 ст. 41 КЗпП України, що, відповідно до розяснень, які містяться у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 з послідуючими змінами та доповненнями Про практику розгляду судами трудових спорів, не є заходом дисциплінарного стягненням і тому вимоги ст.ст. 148, 149 КЗпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, пп.3, 4 ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2010 року у даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у звязку з його необгрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді -