Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2010 р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Вакарук В.М.

суддів Мелінишин Г.П., Горблянського Я.Д.

секретаря Юрків І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі про зобов»язання проведення перерахунку та виплати пенсії згідно Закону України Про соціальний захист дітей війни, за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Долинському районі на постанову Долинського районного суду від 22 лютого 2010 року,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Долинського районного суду від 22 лютого 2010 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачці, як дитині війни, щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком , починаючи з 20.01.2009 року. В решті позовних вимог відмовлено.

На дану постанову управління Пенсійного фонду України в Долинському районі подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про необхідність перерахунку пенсії позивачці та застосування такої розрахункової величини як мінімальна пенсія за віком. Законом України « Про соціальний захист дітей війни» застосування цього критерію не передбачено, а ст. 28 Закону « Про

загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» до цих правовідносин не застосовується. Також судом не враховано відсутність фінансового забезпечення цих

соціальних гарантій, та що стягнення коштів за рішенням суду призведе до використання

інших коштів не за призначенням. Посилаючись на зазначені обставини апелянт просив постанову скасувати.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1,яка народилася 06.08.1940 року, має статус дітей війни, а тому, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» мала право на соціальні гарантії, визначені цим Законом, зокрема право на підвищення пенсії на суму, що складає 30% мінімальної пенсії за віком, яке відповідачем виплачувалося не в повному обємі.

Однак, враховуючи те, що позивачка звернувся до суду тільки 20.01.2010 року, нею пропущено строк звернення до суду та не наведено жодних правових підстав поважності причин пропуску строку, тому суд правильно вирішив питання про часткове задоволення її позовних вимог та зобовязав відповідача здійснити йому перерахунок пенсії та виплатити підвищення до пенсії згідно ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 20.01.2009 року.

Обмеження виплат, передбачених названим законом, зазначені в Законах України «Про Державний бюджет України на 2007-2008 роки та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» рішеннями Конституційного Суду України визнані неконституційними. Тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою для задоволення вимог апелянта.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування про застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого абз.1 ч.1 цієї статті, виключно для визначення розмірів пенсій, що призначені згідно із цим Законом. Наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Долинському районі не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення рішення про відмову в позові.

З врахуванням наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 304-1,307, 308 ,313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Долинському районі відхилити, а постанову Долинського районного суду від 22 лютого 2010 року залишити без зміни.

Ухвала остаточна і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді : В.М.Вакарук Мелінишин Г.П. Горблянський Я.Д.