Баранівський районний суд Житомирської області
Справа №2-452/2010
РІШЕННЯ ІМЕНЕМУКРАЇНИ.

( повне).

26 серпня 2010 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого -судді Михалюка О.П., при секретарі Миронюк Л.К., з участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Баранівського району Житомирської області про встановлення факту володіння будинком на праві приватної власності, факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

06 серпня 2010 ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 сільської ради Баранівського району Житомирської області про встановлення факту володіння при житті ОСОБА_4 житловим будинком № 8 по вулиці Щорса в с. Суємці Баранівського району Житомирської області на праві приватної власності, про встановлення факту прийняття спадщини після її смерті у вигляді вищевказаного будинку та земельного паю розміром 3, 34 умовних кадастрових гектарів на підставі заповіту від 09 липня 1998 року, визнання за нею права власності на дане спадкове майно.

8 обгрунтування своїх вимог позивачка ОСОБА_2 зазначила, її мати ОСОБА_4

Василівна збудувала житловий будинок за № 8 по вулиці Щорса в с. Суємці Баранівського

району Житомирської області, постійно там проживала і була зареєстрована у ньому, є його

власницею. Мати також користувалась земельною ділянкою площею 0, 62 га, яка на той час була

виділена для будівництва та обслуговування будинку . Вказаний житловий будинок був

зареєстрований в погосподарській книзі сільської ради , чого на той час було достатньо, а тому

будь-якого іншого правовстановлюючого документу на нього мати не мала, а тому цей будинок

не зареєстрований в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно.

Документи про виділення земельної ділянки під будівництво та обслуговування будинку та про прийняття його в експлуатацію не збереглись.

09 липня 1998 року мати заповіла все належне їй майно для неї - єдиній дочці До

складу спадкового майна входить житловий будинок по вул. Щорса 8 в с. Суємці Баранівського

району Житомирської області та право на земельну частку (пай) розміром 3, 34 умовних

кадастрових гектара, що перебуває у колективній власності підприємства "Зоря" с. Суємці

Баранівського району.

Вона виїхала в Російську Федерацію , де і проживає по даний час. У 2000 році вона забрала до себе хвору матір, де вона померла 06 грудня 2008 року , вона доглядала хвору матір. Оскільки вона на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем , то вона вважається такою, що прийняла спадщину згідно ч. З статті 1268 ЦК України.

Заяву у нотаріальну контору вона протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини не подала, бо вважала достатнім фактичне прийняття спадщини, а коли звернулась до Баранівської державної нотаріальної контори, то дізналась, що отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може за відсутності правовстановлюючого документу на будинок та відсутності доказів про прийняття спадщини. На підставі відповідної довідки сільської ради видати вказане свідоцтво вона не може, так як згідно внесених змін до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець повинен пред'явити свідоцтво про право власний! будинок за спадкодавцем.

При житті її мати ОСОБА_4 не зверталась із заявою до виконкому сільської ради про видачу її свідоцтва про право власності на будинок, а тому на даний час сільська рада не може видати свідоцтво про право власності на будинок на померлу особу.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю із підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Баранівського району Житомирської області в судове засідання не з"явився, згідно листа сільського голови с. Суємці Баранівського району , сільська рада просить розглянути справу без представника та позовні вимоги визнає повністю.

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що мати позивачки ОСОБА_4 збудувала житловий будинок за № 8 по вулиці Щорса в с. Суємці Баранівського району Житомирської області , постійно там проживала і була зареєстрована у ньому, є його власницею. Мати також користувалась земельною ділянкою площею 0, 62 га, яка на той час була виділена для будівництва та обслуговування будинку . Вказаний житловий будинок був зареєстрований в погосподарській книзі сільської ради , будь-якого іншого правовстановлюючого документу на нього ОСОБА_4 не мала, а тому цей будинок не зареєстрований в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно. Ці обставини відповідали вимогам ст. ст. 100, 101 ЦК України ( в редакції від 1963 року). Документи про виділення земельної ділянки під будівництво та обслуговування будинку та про прийняття його в експлуатацію не збереглись.

09 липня 1998 року ОСОБА_4 заповіла все належне їй майно для позивачки ОСОБА_2 До складу спадкового майна входить житловий будинок по вул. Щорса 8 в с. Суємці Баранівського району Житомирської області та право на земельну частку (пай) розміром 3, 34 умовних кадастрових гектара , що перебуває у колективній власності підприємства "Зоря" с. Суємці Баранівського району. На момент смерті ОСОБА_4 заповіт не був ні скасований, ні змінений.

ОСОБА_4 померла 06 грудня 2008 року в Російській Федерації за місце проживання позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть, виданого за місцем реєстрації останньої , хоча постійно проживала і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилась спадщина на її спадкове майно . Оскільки ОСОБА_2 на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем , то вона вважається такою, що прийняла спадщину згідно ч. З статті 1268 ЦК України.

Вказані обставини підтверджуються також копією заповіту ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 від 09 липня 1998 року , довідками ОСОБА_3 сільської ради Баранівського району Житомирської області від 02 липня 2010 року № 368 та № 369, повідомленням КП "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації від 30.07.2010 року № 313.

Згідно повідомлення державного нотаріуса від 03.08.2010 року № 297/01-14 спадкова справа після померлої ОСОБА_4 в Баранівській державній нотаріальній конторі не відкривалась.

У відповідності із п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами

України , затвердженої наказом Міністра юстиції України 03.03.2004 року № 20/5 ( із

наступними змінами та доповненнями) , видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації ( за винятком земельної ділянки) , нотаріус вимагає , крім правовстановлювального документу, витяг із Реєстру прав власності.

Дані вимоги свідчать про те, що ОСОБА_2 не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі , так як у неї відсутній правовстановлювальний документ на спадковий житловий будинок на ім"я її матері ОСОБА_4 і право власності на будинок не зареєстровано на ім"я останньої. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від ЗО травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування' за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Судом встановлено, що такі умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину у ОСОБА_2 відсутні з причин , зазначених вище , тому вимоги її щодо встановлення факту володіння будинком на праві приватної власності при житті ОСОБА_4Вц, факту прийняття спадщини позивачкою та визнання права власності на спадкове майно за нею прн таких обставинах є обгрунтованими. Ці вимоги доведені вищевказаними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,60,78,88, 212,213,215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 100-101 ЦК України ( в редакції від 1963 року) , ст. ст. 1216, 1220-1223, 1225, 1233-1235, 1268, 1270 ЦК України ( в редакції від 16 січня 2003 року) , п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженої наказом Міністра юстиції України 03.03.2004 року № 20/5 ( із наступними змінами та доповненнями) , суд

рішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що померла 06 грудня 2008 року ОСОБА_4 при

житті володіла житловим будинком № 8 по вулиці Щорса в с. Суємці Баранівського району

Житомирської області загальною площею 43, 4 кв. м., інвентарною вартістю 25 667 гривень.

Встановити факт, що ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після

смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка складається із житлового будинку № 8 по

вулиці Щорса в с. Суємці Баранівського району Житомирської області та земельного паю

розміром 3, 34 умовних кадастрових гектарів на підставі заповіту останньої від 09 липня 1998 року.

Визнати за ОСОБА_2 , ЗО жовтня ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою

с. Суємці Баранівського району Житомирської області, як за спадкоємцем за заповітом , право

власності на спадкове майно її померлої 06 грудня 2008 року матері ОСОБА_4

Василівни, а саме: на житловий будинок № 8 по вулиці Щорса в с. Суємці Баранівського

району Житомирської області та земельний пай (частку) розміром 3, 34 умовних

кадастрових гектарів , яка перебуває у колективній власності приватного сільськогосподарського підприємства "Зоря" с. Суємці Баранівського району Житомирської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення