Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 2-307/2010
Провадження по справі б/н
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2010 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі : головуючого судді Бичківської К.Г.

при секретарі Стужук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лугини справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі про стягнення пенсії, передбаченої ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,-

В С Т А Н О В И В :

13.05.2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача - управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі на її користь 46078.63 грн. державної пенсії додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачених ст. ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 червня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 01 квітня 2009 року по 31 березня 2010 року

Зазначені вимоги позивача обґрунтовуються посиланням на те, що вона є інвалідом 3 групи 1-ї категорії. Інвалідність повязана з наслідками аварії на ЧАЕС. Проживає в смт. Лугини, яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.

Позивач стверджує, що статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ встановлено, що вона має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, та розмір її пенсії не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідач всупереч зазначеним нормам не провів відповідне нарахування цих пенсій. Тому вона звернулась до відповідача щодо проведення відповідного перерахунку зазначених пенсій, однак отримала відмову.

Позивач в судове засідання не з'явилась. Від неї надійшла заява у якій вона просить справу розглядати без її участі; позовні вимоги підтримує.

Представник управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслав заперечення,у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що стверджується копією посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія А №418799, виданого 19.12.2003 року Житомирською облдержадміністрацією, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, є інвалідом третьої групи, захворювання якого повязане з наслідками аварії на ЧАЕС.

З 01 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року і з 01 квітня 2009 року по 31 березня 2010 рокузнаходилась на обліку в УПФУ у Лугинському районі та отримувала пенсію по інвалідності встановлену внаслідок загального захворювання інвалідам 3 групи по ЧАЕС та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до категорії І, а також підвищення до пенсії за проживання в зоні гарантованого добровільного відселення .

Відповідно до частини першої статті 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин позивачка має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому ніж 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону № 796-ХІІ, а не Постанова КМУ № 1, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Частиною п'ятою статті 54 Закону № 796-ХІІ передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Однак, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком у спірний період становив: з 01.04.2007 року 406.0 грн., з 01.10.2007 року 415 грн., з 01.01.2008 року 470 грн., з 01.04.2008 року 481 грн., з 01.07.2008 року 482 грн., з 01.10.2008 року 498 грн., з 01.11.2009 року 573 грн., з 01.01.2010 року 695 грн., з 01.04.2010 року 706 грн.

Тому із управління Пенсійного фонду України у Лугинському районі на користь позивача підлягає стягненню 41273.54 грн. пенсії по інвалідності встановлену внаслідок загального захворювання інвалідам 3 групи по ЧАЕС та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до категорії І, передбачених ст.ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 01 квітня 2009 року по 31 березня 2010 року виходячи з наступного:

суми недоплачених коштів за ч. 4 ст. 54 Закону

з 09.07.2007 р. по 30.09.2007 р. - 406 грн. х 6 х 2 місяці 22 дн. = 6600.77 грн.

з 01.10.2007 р. по 31.12.2007 р. - 411 грн. х 6 х 3 місяці = 7398.0 грн.

з 01.04.2009 р. по 31.10.2009 р. 498 грн. х 6 х 7 міс. = 20916.0 грн.

з 01.11.2009 р. по 31.12.2009 р. 573 грн. х 6 х 2 міс. = 6876.0 грн.

з 01.01.2010 р. по 31.03.2010 р. 695 грн. х 6 х 3 міс. = 12510.0 грн.

а всього 54300.77 грн. 16546.94 грн. = 37753.83 грн.

суми недоплачених коштів за ст. 50 Закону

з 09.07.2007 р. по 30.09.2007 р. - 406 грн. х 50% х 2 місяці 22 дн. = 550.06 грн.

з 01.10.2007 р. по 31.12.2007 р. - 411 грн. х 50% х 3 місяці = 616.50грн.

з 01.04.2009 р. по 31.10.2009 р. 498 грн. х 50% х 7 міс. = 1743.0 грн.

з 01.11.2009 р. по 31.12.2009 р. 573 грн. х 50% х 2 міс. = 573.0 грн.

з 01.01.2010 р. по 31.03.2010 р. 695 грн. х 50 % х 3 міс. = 1042.50 грн.

а всього 4525.06 грн. 1005.35 грн. = 3519.71 грн.

Разом 3519.71 + 37753.83 = 41273.54 грн.

Суд вважає, що підлягають стягненню тільки ті суми і тільки за той період за який позивачу виплачувалась дані виплати з урахуванням того, що відповідно до Законів України Про державний бюджет України на 2007,2008 роки дію ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було призупинено, а рішеннями Конституційного суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року дія даної статті була поновлена. Тому стягнення зазначених сум повинно проводитись з моменту поновлення призупинених прав.

Посилання відповідача на застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» судом не беруться до уваги, оскільки положення даної постанови звужують обсяг, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прав осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тому відмова відповідача у перерахунку та виплаті пенсій є протиправною.

Від сплати судового збору сторони звільнені на підставі ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 22 Конституції України, ст.ст. 10,11,15,60,82,88,209,212 215,224-226,233, 294 ЦПК України, ст.ст.50,54, 70,71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Законом України "Про державний бюджет на 2009 рік", суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області на користь ОСОБА_1 41273.54 грн. пенсії по інвалідності встановленої внаслідок загального захворювання інвалідам 2 групи по ЧАЕС та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до категорії І, передбачених ст.ст. 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 01 квітня 2009 року по 31 березня 2010 року.

В решті частини позову відмовити.

Судовий збір по справі компенсуються за рахунок держави, так як сторони звільнені від їх сплати згідно ст. 4 п. 18, п. 34 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя К. Г. Бичківська