Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа №22-2245/2010р. Головуючий у суді 1 інстанції- Адаменко І.М.
Категорія- 31,32 Доповідач - Вербицький В.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого судді - Вербицького В.С.

Суддів - Єгорової С.М., Дуковського О.Л.

При секретарі - Дімановій Т.А.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2010 року.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, представника відповідача, який заперечував проти апеляційної скарги, колегія суддів судової палати,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Бобринецької районної державної адміністрації та Веселівської сільської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділ держкомзему в Бобринецькому районі головного управління держкомзему у Кіровоградській області про визнання права власності на земельну частку ( пай) та виділення земельної частки в натурі. Зазначав, що він з жовтня 1992 року працював в колгоспі ім.Чапаєва і був членом КСП, яке було реформовано в КСП ім.Чапаєва. 07.08.1996 року КСП ім.Чапаєва отримав державний акт на право колективної власності на землю, але він помилково не був включений до списку-додатку до вказаного акту, оскільки на той момент він не був громадянином України. Вважає, що має законне право на земельну частку (пай) в розмірі 9,57 умовних кадастрових гектарів на підставі Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям".

Посилаючись на вказані обставини просив суд визнати його право на земельну частку ( пай) в розмірі 9,57 умовних кадастрових гектарів на території Веселівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та виділити йому землю із резервного фонду.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2010 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане

рішення як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального права та постановити по справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 з 21 жовтня 1992 року по 30 січня 1997 року працював в колгоспі ім.. Чапаєва різноробочим, а 09 березня 1993 року реформовано в КСП ім.Чапаєва.

07 серпня 1996 року КСП ім.. Чапаєва отримало Державний акт на право колективної власності на землю, на підставі якого між членами КСП було проведено розпаювання земель.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не було встановлено, що ОСОБА_1 був членом КСП ім.. Чапаєва, а тому права на отримання земельного паю він не має.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи і грунтуються на вимогах закону.

За змістом ст.ст. 22,23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі-Указ Президента) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: -перебування в членах КСП на час паювання, - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, - одержання КСП цього акта.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позивачем не доведено, що він був членом КСП ім.. Чапаєва. В трудовій книжці запис про прийняття його в члени КСП ім.. Чапаєва датовано 21.10.1992 року, але згідно листа Головного управління статистики в Кіровоградській області від 12.03.2010 року та протоколу загальних зборів колгоспу ім.. Чапаєва від 23.01.1993 року встановлено, що останній на підставі розпорядження Бобринецької РДА № 40 від 09.03.1993 року реорганізовано та перереєстровано в колективне сільськогосподарське підприємство «ім.. Чапаєва», тобто запис трудової книжки позивача не відповідає дійсності, так як на той час КСП ще не існувало, а тому позивач не міг стати його членом.

Оскільки на момент отримання КСП ім.. Чапаєва Державного акту на право колективної власності на землю позивач не був членом КСП, не був включений в список осіб, які мають право на земельну частку (пай), то судом відповідно до вимог Закону зроблено висновок, що його право на земельний пай не порушене.

Державний акт про право колективної власності на землю КСП ім.. Чапаєва видано в 1996 році і до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, прізвище позивача не було включено.

Постановою КМУ від 12.10.1995р. № 801 затверджено форму сертифіката на земельну частку (пай), яка кореспондується із ст.. 6 Земельного Кодексу України, згідно з якою отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) можуть тільки громадяни України, але із паспорта позивача серії ЕР № 186628 вбачається, що громадянство України він отримав 14.03.2005 року. Тобто на момент паювання землі в КСП ім.. Чапаєва він не був громадянином України.

Крім того, на час пред'явлення позову він пропустив без поважних причин встановлений законом строк позовної давності.

Право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акта про право колективної власності на землю.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку, що строк звернення з позовом до суду пропущено безпідставно і підстави для його поновлення відсутні.

Рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст..308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :