Справа №22-ц-770/10 Суддя-доповідач - Кононенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Кононенко О.Ю.,

суддів - Семеній Л.І., Гагіна М.В.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Конотопському районі на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Конотопському районі

про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги дітям війни та поновлення пропущеного строку для звернення до суду,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнана протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Конотопському районі Сумської області.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України у Конотопському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести виплати недоплачених сум за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року та з 01 січня 2009 року по серпень 2009 року включно з урахуванням здійснених за цей період виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 гривні 70 копійок.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у Конотопському районі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

При цьому зазначає про те, що судом неправильно застосовані положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», посилається на відсутність механізму реалізації положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни», на відсутність фінансування витрат із Державного бюджету на виплату підвищення до пенсії, вважає, що управління Пенсійного фонду діяло у межах наданих законом повноважень та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, нараховуючи у 2008 та 2009 роках підвищення у розмірі 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того, суд у порушення вимог ст. 99, 100 КАС України не застосував строки позовної давності та невірно провів стягнення судових витрат.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з наявності у позивача права на отримання доплати до пенсії за період з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року та з 01 січня 2009 року по серпень 2009 року відповідно до вимог ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, рішення Конституційного Суду від 9 липня 2007 року, яким визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» про призупинення дії ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, рішення Конституційного Суду від 22 травня 2008 року, яким визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» щодо обмеження розміру надбавки. Суд правомірно виходив з того, що управління Пенсійного фонду України у Конотопському районі, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачці відповідні нарахування (за той періоду часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність. Суд не вбачав пропущеним строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 має статус дитини війни.

Згідно зі ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року N 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни зупинено на 2007 рік із урахуванням статті 111 цього Закону.

Проте Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 12 статті 71 та статті 111 Закону N 489-V. Пунктом 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» внесені зміни, визначена надбавки дітям війни у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним) положення пункту 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Разом із цим, у силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи пріоритетність Законів над підзаконним актами, відповідач мав проводити нарахування підвищення до пенсії позивачці з 09 липня 2007 року по грудень 2007 року, з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року та з 01 січня 2009 року по серпень 2009 року в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни судом обґрунтовано до уваги не взято, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається.

Що стосується розміру мінімальної пенсії за віком, з якої має обчислюватись зазначене підвищення до пенсії, то суд обґрунтовано визнав, що розрахунок необхідно проводити з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено.

За викладених обставин правильним є висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 року по грудень 2007 року , з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року та з 01 січня 2009 року по серпень 2009 року.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319, 15 ЦПК України, Закону України від 18.02.2010 року №1691-У1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Конотопському районі відхилити.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2009 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: