Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія - 26 (Ш) ОСОБА_1
Доповідач Зубакова В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Неклеси В.І.

суддів - Зубакової В.П., Братіщевої Л.А.

при секретарі - Іванюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі Відділення Фонду) про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він, працюючи тривалий час в шкідливих умовах праці, отримав професійні захворювання, у звязку із чим висновком МСЕК в 2004 році первинно йому було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 50% та визнано інвалідом третьої групи, при наступних переоглядах розмір втрати працездатності не змінився.

Вважає, що йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 125 тис. грн. та просив суд стягнути цю суму з Відділення Фонду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Відділення Фонду на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 31 000 грн., в решті позову відмовлено. Стягнуто з Відділення Фонду 15,00 грн. в рахунок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Інші судові витраті віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права.

Зокрема, судом не прийнято до уваги, що дію Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві...» в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку зупинено на 2006, 2007 роки, а з 01.01.2008 року взагалі припинено, а тому Фонд є неналежним відповідачем.

В матеріалах справи відсутні докази заподіяння позивачу моральної шкоди, в

тому числі немає висновку медико-соціальної експертної комісії щодо факту спричинення моральної шкоди, а довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності є лише підставою для розрахунку і відшкодування потерпілому матеріальної шкоди і не підтверджує факту заподіяння моральної шкоди.

Судом не враховано, що строк позовної давності по вказаним категоріям справ становить три місяці, у рішенні не наведено ніяких мотивів, відповідно до яких він прийшов висновку про відшкодування моральної шкоди у визначеному ним розмірі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відділення Фонду підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1981 року по теперішній час працює на ВАТ «Суха Балка» підземним гірником та підземним гірником очисного вибою.

Працюючи протягом тривалого часу, впродовж 24 років, на вищевказаних посадах, в умовах перевищення допустимого рівня статистичного навантаження при утриманні ваги двома руками, перевищення воголості, перевищення маси вантажу, що піднімається та перевищення потужності зовнішньої роботи за участю м`язів нижніх кінцівок і тулуба, позивач отримав професійне захворювання з діагнозом: радікулопатія шийна та попереко-крижова з вираженими порушеннями біомеханіки хребта, стійким больовим та м`язовотонічним синдромами, часто рецедивуючий перебіг з нейро-дистрофічними проявами у вигляді дв.плечолопаткового періартрозу ПФС другого ст.,дефартрозу колінних суглобів ПФ першого ст., з вираженим рериферичним нейроваскулярним синдромом.

Висновком МСЕК від 10.14.2004 року (а.с. 24) позивачу первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, які залишилися незмінними при наступних переоглядах.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з того, що відповідач повинен відшкодувати позивачу шкоду в зв'язку з тим, що позивачу первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності з листопада 2004 р., згідно ж ст.ст. 21,28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодувати заподіяний громадянам збиток від нещасних випадків, включаючи і моральну шкоду було покладено на відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Разом з тим, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 16 000 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, тяжкість тілесних ушкоджень, характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, вважає необхідним на підставі п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 31 000 гривень до 25 000 гривень.

Доводи Відділення Фонду про відсутність правових підстав для задоволення

позовних вимог безпідставні, оскільки право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача в листопаді 2004 року, тобто до набрання чинності, як Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік», так і Законами України «Про державний бюджет України на 2007 та 2008 роки», якими було зупинено дію чинності норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим особам, заподіяної внаслідок втрати профпрацездатності на 2006, 2007 роки, а на 2008 рік дію цих норм припинено.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з листопада 2004 року встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Доводи відповідача про те, що суд не з`ясував причини пропуску позивачкою строку позовної давності, не відповідають положенням п.3 ч.1 ст.268 ЦПК України, який встановлює, що позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2010 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2, з 31 000 (тридцяти однієї тисячі) гривень до 25 000 (двадцяти п`яти тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)