Апеляційний суд Полтавської області
Суддя-доповідач: Чічіль В.А.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2010 року вересня місяця 16 дня м. Полтава
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:
Головуючого Чічіля В.А.
Суддів: Антонова В.М. Пікуля В.П.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Київського районного суду м. Полтави від 17 травня 2010 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності вищої групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Київського районного суду м. Полтави від 17 травня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності вищої групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат.
ОСОБА_1 , не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, що позивача ОСОБА_1 під час його перебування на військовій службі було направлено у відрядження з 18 лютого по 5 червня 1988 року в район 30-км зони Чорнобильської АЕС, для ліквідації наслідків аварії.
В наступному, 15.08.1989 року позивача було звільнено з військової служби. Висновком Полтавської обласної МСЕК від 30.03.2007 року позивача було визнано інвалідом II групи з причиною інвалідності - захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції до 01.01.2007р.) військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.
Згідно ч. 2 вказаної статті передбачено, що умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою КМУ від 19 серпня 1992 р. № 488 (далі Умови) державне обов`язкове особисте страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, проводиться Національною акціонерною страховою компанією "ОРАНТА" за рахунок коштів державного бюджету, що виділяються Міністерству оборони, Міністерству транспорту та зв`язку, Національній гвардії, Адміністрації Державної прикордонної служби, Міністерству внутрішніх справ, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки та іншим військовим формуванням, що створені Верховною Радою України.
Згідно п. п. "б" п. 6 вказаних Умов національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач раніше одержував страхову суму при встановленні вперше третьої групи інвалідності та ступеня втрати працездатності в розмірі 12000000 крб.
В апеляційній скарзі апелянт зокрема посилається на те, що згідно п. 2 «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», затвердженого Постановою КМУ № 499 від 28.05.2008 року, в разі встановлення більшого відсотку втрати працездатності або в разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Проте, зазначені доводи колегія суддів не бере до уваги, виходячи із наступного.
Пунктом 2 вищевказаної постанови КМУ № 499 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Отже, з вищенаведеного слідує, що оскільки інвалідність ОСОБА_1 вперше була встановлена до 01 січня 2007 року, то місцевий суд вірно визначив, що підстави для проведення будь-яких виплат позивачу відсутні.
Також вказаною постановою передбачено завершення виплати за страховими випадками, що сталися до 1 січня 2007 р., відповідно до Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992р. № 488, а також одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007р.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги щодо необхідності проведення виплати позивачеві одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності є безпідставними, та не заслуговують на увагу суду.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а отже рішення суду слід вважати законним, обґрунтованим і таким, що скасуванню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.
Постанову Київського районного судум. Полтави від 17 травня 2010 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий: підпис
Судді: підпис
З оригіналом згідно