У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Богонюка М.Я.

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

при секретарі Терземан Б.В.

участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м.Львова від 14 жовтня 2009 року по справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третьої особи ЛКП «Старий Львів», про визнання права на житло та укладення договору житлового найму-,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 14 жовтня 2009 року відмовлено у задоволенні первісного позову, задоволено зустрічний позов. Визнано за ОСОБА_3 право користування квартирою №3 в будинку 12 по вулиці Ужгородській у м.Львові та зобов»язано Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ОСОБА_3 договір житлового найму.

Рішення оскаржила Галицька районна адміністрація Львівської міської ради.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального права. Суд не застосував норми ст. 58 ЖК України, згідно з якою єдиною підставою для вселення у вільне житлове приміщення є ордер, виданий на підставі рішення виконавчого комітету відповідної ради. Користування житлом на підставі ст. 61 ЖК України здійснюється відповідно до договору житлового найму, який укладається в письмовій формі на підставі ордера. Відповідно до ст. ст. 109,116 ЖК України виселення особи, яка самоправно зайняла житлове приміщення, проводиться у судовому порядку без надання іншого житла. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову Галицької районної адміністрації та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити.

Встановлено, що спірна квартира № 3 в будинку 12 на вулиці Ужгородській у м.Львові складається з однієї кімнати площею 17,5 кв.м та кухні площею 7,9 кв.м, без вигод, загальна площа квартири складає 25,4 кв.м. Наймачем вказаної квартири був ОСОБА_4, який у 2005 році виїхав на постійне місце проживання за межі України. У жовтні 2001 року ОСОБА_3 зі згоди члена сім»ї наймача вселився у спірну квартиру, тривалий час в ній проживає, вів спільне господарство із сім»єю наймача, брав участь в утриманні квартири, зокрема, проводив в ній ремонт, сплачував і сплачує витрати на ремонт та утримання будинку, а також комунальні послуги за адресою знаходження спірної квартири. Спірна квартира для ОСОБА_3 є єдиним місцем постійного проживання, іншого житла він не має. Він зареєстрований як піднаймач у однокімнатній квартирі № 3 будинку 2 на вулиці Краківській у м.Львові загальною площею 37,9 кв.м, де проживає сім»я з трьох осіб. ОСОБА_3 перебуває на квартирному обліку для забезпечення житлом в ЛКП «Старий Львів», номер його черги 4.

На підставі аналізу зібраних по справі доказів суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_3 зі згоди наймача - у встановленому порядку вселився в спірну квартиру. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 вів спільне господарство, вони мали спільний бюджет, разом утримували спірне помешкання, разом набували майно, мали взаємні, визначені їхньою домовленістю, права та обов»язки щодо спільного проживання та утримання майна, спільно купували продукти харчування; за час проживання разом придбали будівельні матеріали для ремонту спірної квартири, проводили її ремонт, надавали взаємну допомогу один одному.

Відповідно до ст.ст. 64,65 ЖК члени сім»ї наймача, які проживають з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім»ї наймача, окрім осіб, визначених цим законом, може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем, і ведуть з ним спільне господарство. Особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім»ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Це не суперечить вимогам ст. 58 ЖК України. Згідно зі ст. 61 вказаного Кодексу користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору житлового найму.

Колегія суддів вважає, що з висновками суду слід погодитися. Судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення Галицького районного суду м.Львова відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 14 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: