Справа №2-1076/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2010 року м Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Козюріної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Віктороввича до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-ої особи:Харківської міської ради про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2009 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої доводи тим, що відповідач навмисно пошкодив його майно, тобто ще 19.09.2008 року зруйнував забори, які знаходилися на його земельній ділянці.

При цьому вказує, що 03.11.2009 року він поновив зруйновані забори, ним було встановлено єврозабор, вартість затрат на поновлення заборів склала 36400 грн.

12.11.2008 року відповідач зруйнував його євроогорожу , на поновлення якої позивач теж затратив 36400 грн.

15.11.2008 року відповідач зруйнував часткового його шиферну огорожу, вартість якої з доставкою установкою складала 5 000 грн. та зруйнував фундамент господарського блоку вартістю 19 710 грн. Зазначене майно знаходилося на його земельній ділянці, яка розташована у м. Харкові по вул. Солоницівській, № 40.

Вважає, що такими діями відповідач заподіяв матеріальну шкоду, і просив суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 97 510 грн.

Позивач просив також суд стягнути моральну шкоду, спричинену йому відповідачем у розмірі 48 755 грн., обґрунтовуючи тим, що йому 15.11.2008 року стало зле у зв'язку з тим, що відповідач руйнував його огорожу, він впав і лишився свідомості. На прохання його жінки викликати машину швидкої медичної допомоги, відповідач відмовився.

Зазначив, що він намагався не допустити щоб «Бульдозер» ламав забори, в результаті чого упав і отримав травму правої ноги і руки. Позивач виліз з-під обломків забору, додзвонився до чергового Ленінського РОВД, потім в міліцію по номеру «102» . Після чого прибув інспектор Ленінського РОВД м. Харкова ОСОБА_4

До лікарні позивач потрапив з серцевим нападом. Після лікування у нього трапляються часто нервові зриви, почуття розгубленості, з'явився відбиток хронічно-нервової напруги в його життєдіяльності, він загубив віру у закон та мораль. Погіршення матеріального та морального стану привело до того, що зменшилися його контакти зі знайомими, звузився круг його спілкування, він не має можливості обмінюватися нової інформацією, що негативно відобразилося на його соціальному житті, із-за нервової перенапруги, головного болю, зруйнувалися його соціальні зв'язки, він не може продуктивно працювати та відпочивати, зустрічатися з друзями та родичами. Все це значно погіршало стан його здоров'я.

Розмір моральної шкоди складає 1/2 частку завданої йому матеріальної шкоди і становить 48755 грн.

27.02.2010 року позивач уточнив свій позов, у якості співвідповідача притягнуто ОСОБА_3 зазначив, що відповідачі не мали права руйнувати його огорожу, документів у відповідачів на право

користування земельною ділянкою по вул. Переяславській, №36/42 немає. Позивач вважає, що він має ї право на земельну ділянку, яку зайняв відповідач ОСОБА_2. якою він користується з 1994 року та яка перейшла у його користування з придбанням будинку.

Позивач та його сім'я почувають себе дискомфортне, а тому позивач заявляє до відповідача ОСОБА_2 матеріальні та моральні претензії.

Позивач просить солідарно стягнути на його користь з відповідачів 95510 гривень матеріального збитку та 48755 грн. моральної шкоди.

Представник відповідачів ОСОБА_5 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позов є безпідставним, оскільки ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1 га, розташована по вул. Переяславській, №36/42 в м. Харкові на підставі Державного акту на право власності на землю, виданого 29 січня 2009 року.

Рішенням Харківської міської ради № 199/07 від 3.10.2007 року ОСОБА_2 було надано право на розробку проектів відведення земельної ділянки по вул. Переяславській, № 36/42 в м. Харкові. Рішенням Харківської міської ради № 167/08 від 20.06.2008 року зазначена земельна ділянка передана і власність відповідачу ОСОБА_2 Актом від 11.09.2008 року встановлені границі земельної ділянки по вул. Переяславській. № 36/42 в м. Харкові.

Земельна ділянка по вул. Переяславській, № 36/42 з м. Харкові вільна від будь-яких забудов. Зазначені обставини були предметом розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1, по якій Ленінським районним судом м. Харкова 24 грудня 2009 року ухвалене рішення, яке набрало чинності.

Ніяких заборів, що належать позивачу відповідачі не руйнували, на земельну ділянку, якою незаконно користується позивач, по вул. Солоницівській, № 40 не заходили, фундамент господарська споруди не руйнували. Земельна ділянка по вул. Солоницівській. № 40 в м. Харкові огороджена цегляним парканом, який теж ніхто не руйнував. Докази, які б підтверджували завдання матеріальної та моральної шкоди позивач не надав.

Відповідач ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чинок. Причини неявки до суду не повідомив, а тому, суд визнає його неявку у судове засідання з неповажних причин і вважає можливим розглянути справу за його відсутність.

Представник 3-ї особи - Харківської міської ради проти позову заперечував та поясним, що Головним спеціалістом Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин 20.07.2009 року була обстежена земельна ділянка по вул. Солоницівській № 40 і встановлено, що вона використовується ОСОБА_1 для обслуговування та експлуатації житлового будинку та господарських будівель і споруд. Право користування цією земельною ділянкою не оформлено. Крім того, ОСОБА_1 додатково зайнято земельну ділянку площею орієнтовано 0,0500 га по вул. Солоницівській № 40, чим порушено ст. 125 Земельного Кодексу України. Харківська міська отримала ухвалу Верховного Суду України від 21 жовтня 2010 року, якою рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24.12.2009 року залишено без змін.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Солоницівській. N9 40 в м, Харкові, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтями 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів,

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, позивач на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.1998 року № 3-1154 укладеного між ним та ОСОБА_6, зареєстрованого на Харківській біржі нерухомості став власником недобудованого житлового будинку (46% готовності) по вул. Солоницівській, № 40 (Робесп'єра, № 22) в м.Харкові.

Самочинно побудований позивачем житловий будинок по вул. Солоницівській, № 40 в м. Харкові прийнято в експлуатацію рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті Харкові ради № 598 від 07.10.2008 року та на ім'я позивача видано Свідоцтво про право власності на житловий будинок, яке зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, що розташована в м. Харкові по вул. Переяславській, № 36/42 на підставі Державного Акту на право власності на землю, виданого Харківської міською радою 29 січня 2009 року.

Право власності або право користування позивачем земельною ділянкою по вул. Солоницівській, 40 в м. Харкові не оформлено, що підтверджується відповіддю Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 07/8192 від 06.10.2010 року (а.с.227)

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Земельного Кодексу УРСР, який діяв на час придбання позивачем недобудованого житлового будинку по вул. Робесп'єра № 22 (вул. Солоницівська, № 40) в м. Харкові при переході права власності на будівлю переходить також право користування земельною ділянкою або її частиною.

Таким чином, право користування земельною ділянкою не є самостійним, оскільки обов'язковою умовою є наявність у особи права власності на нерухоме майно.

Статтею 227 ЦК України в ред. 1963 року, яка діяла на час придбання позивачем недобудованого будинку по вул. Робесп'єра № 22 (вул. Солоницівська № 40) в м. Харкові передбачена обов'язковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу житлового будинку.

З матеріалів інвентаризаційної справи на житловий будинок № 40 по вул. Солоницівській в м. Харкові вбачається, що договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку по вул. Робесп'єра в Харкові за № 3-1154 від 28.08.1998 року в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» не зареєстровано.

Право користування земельною ділянкою по вул. Робесп'єра № 22 (вул. Солоницівська, № 40) в м. Харкові за позивачем не оформлене.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного Кодексу України в ред. 2001 року при переході права власності на споруду, право власності на земельну ділянку або її частку переходить на підставі цивільно - правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Відповідно до ст. 375 ЦК України тільки власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі. Споруди та інше нерухоме майно.

Суд вважає, що позивач не надав доказів належним чином оформленого права користування земельною ділянкою по вул. Солоницівській, № 40 в м. Харкові, а тому незалежно від наявності у позивача права власності на житловий будинок № 40 по вул. Солоницівській в м. Харкові, він не придбав права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, до отримання" документу, який посвідчує право на неї та державної реєстраціїї забороняється.

Надані суду позивачем документи, підтверджуючі облаштування ним євро не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав.

Так, з довідки про вартість виконаних підрядних робіт за грудень 2004 року, що вона складена на підставі договору № 2/04 від 08 листопада 2004 року. З акту приймання виконаних робіт року вбачається, що він складений за договором № 2/04, від 8 листопада 2009 року. Договір укладено 8 листопада 2004 року на виконання робіт по влаштуванню фундаменту по пров.Робеспєра №22. Із матеріалів інвентаризаційної справи та технічного паспорту на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Солоницівській, № 40 в м. Харкові не вбачається наявність будь-якого фундаменту господарської будівлі та підтверджується наявність лише огорожі № 1 - цегляної в цегляному стані.

Наявність євро забору технічною документацією не підтверджується.

Не надано суду доказів про сплату на влаштування позивачем євро заборів,шиферного забору та фундаменту господарського блоку на загальну суму 97510 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують: заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають. Для встановлення в судовому засіданні фактів, досліджуються показання свідків, письмові докази, висновки експертів.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо).

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в розумінні ст..1166 ЦК України, тобто шкоди, завданої майну фізичної особи.

Суд не вбачає також підстав для задоволення позову в частини стягнення моральної шкоди, у зв'язку з відсутністю будь-яких доказів, спричинення такої шкоди відповідачами.

Наявність моральної шкоди доводить потерпіла особа, зазначаючи у позовній заяві, які негативи наслідки мали місце, у чому саме полягали моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування.

Факт завдання моральної шкоди може бути підтверджений також показаннями свідків, зокрема, про важкий душевний стан потерпілого, спричинений правопорушенням, його переживання, хвилювання зміни в самопочутті, загальному душевному настрої, тощо стані здоров'я, способі життя.

Позивач не довів суду ті обставини на які він посилався, а тому позовні вимоги є недоведеними і такими що задоволенню не підлягають.

Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому порядку, адже така шкода є самостійним видом шкоди і умовою цивільно-правової відповідальності.

Керуючись ст.ст. 3. 4,10,11. 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 1166,1167 ЦК України.

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -