Дата документу 22.03.2010
Справа № 2-1873/10
Провадження № 2-1873/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

попередньо розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та коштів на утримання,

в с т а н о в и в:

Сторони одружені з 18.11.2006 р., шлюб зареєстрований Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 1462.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний момент проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши в заяві, що в даний час вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, він не надає матеріальну допомогу на утримання дитини і просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову в суд, до повноліття дитини.

Крім того, оскільки їх син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дитиною-інвалідом, про що мається медичне заключення, а також на даний час вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною і потребує матеріальної допомоги, просила стягнути з відповідача на її користь кошти на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. до досягнення дитиною 6-ти років.

В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги в частині стягнення коштів на її утримання та просить стягнути з відповідача кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до досягнення дитиною шести років. В іншій частині позовні вимоги залишила без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що в даний час вони з позивачкою фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його доходів та на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дитиною 6-ти років. Інших утриманців він не має і ніяких інших стягнень за виконавчими документами з нього не здійснюється.

Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому розгляді ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі.

Відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_3, 17.05.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про народження.

Однак з пояснень сторін видно, що в даний час сторони фактично припинили спільне проживання, відповідач у добровільному порядку не надавав позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини.

Дитина сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матірю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу).

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, суд, у відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України враховував матеріальне становище дитини, відсутність у неї інших доходів, а також матеріальне становище платника, який не працює, відсутність у нього інших утриманців і вважає, що він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини заробітку, яка не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, у даний час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, потребує матеріальної допомоги. Відповідач не утримує її.

На підставі ч.3 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3-х років.

Відповідно до ч.3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Такі кошти стягуються у частковому відношенні від заробітку або у твердій грошовій сумі.

Згідно медичного заключення №48 від 24.04.2008 р., неповнолітній ОСОБА_3, 17.05.2007 р., є дитиною-інвалідом з дитинства. Вказане медичне заключення дійсне до 01.05.2013 р.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дитиною шести років.

Стягнення коштів на утримання позивачки почати робити з моменту подачі позову в суд з 08.02.2010 р. і до 01.05.2013 р.

Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню держмито в доход держави в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, ч. 4 ст.130, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 84, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.02.2010 р. і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.02.2010 р. і до 01.05.2013 р.

Рішення в цій частині піддати негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави держмито в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Лихосенко М. О.