Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-5997/2010 Головуючий у першої інстанції Рахманкулова І.П.
Категорія - цивільна Доповідач -Іваненко Л.В.
УХВАЛА

IMEHEM УКРАЇНИ

08 листопада 2010 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі

головуючого-судді:IBAHEHKO Л.В.

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі::ОСОБА_3

розглянувши у вщкритому судовому засщанш в м. Чернігові цивільну справу за апеляцшною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 жовтня 2010 року про закриття провадження у cnpaвi за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просила скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова, якою закрито провадження у справі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що дану ухвалу було постановлено з порушенням норм процесуального закону, оскільки статтею 205 ЦПК України не передбачено, що зміна підвідомчості справ є підставою для закриття провадження у справі.

Kpiм того, ОСОБА_6 вказує, що постановления вказаної ухвали суперечить статті 22 Конституції України та обмежує і законне право на звернення до суду за захистом порушеного права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, виходячи з наступного.

По cnpaвi встановлено, що 04 серпня 2010 року ОСОБА_6 звернулась в порядку, встановленому ЦПК Украши, з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалами судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 серпня 2010 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено и до судового розгляду.

09 вересня 2010 року Конституційним Судом України було прийнято рішення № 19рп/2010, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України пункт 2 частини 1 статті 15 ЦПК України в редакції Закону України

„Про внесения змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 18.02.2010 року № 1691-VI.

У зв'язку з прийняттям Конституційним Судом України вищевказаного рішення, суд першої інстанції 12.10.2010 року постановив ухвалу про закриття провадження у даній cnpaвi на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України. При цьому, суд виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, такого висновку суд першої інстанції дійшлов в порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим, дану ухвалу не можна визнати законною. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип

верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-npaвові акти приймаються на ochobі Конституції України i повинні відповідати їй.

Статтею 6 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах i відповідно до законів України.

Право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в порядку, встановленому ЦПК України, передбачено ст.ст. 1,3 ЦПК України. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що при здійсненні правосуддя суд захищає права особи у cnociб, визначений законами України.

3 матеріалів даної справи встановлено, що в порядку, передбаченому ЦПК України з позовом про захист порушеного права ОСОБА_6 звернулась до суду першої інстанції 04 серпня 2010 року, ухвалами якого від 05 серпня 2010 року було відкрито провадження в порядку цивільного судочинства та справа призначена до розгляду на 12 жовтня 2010 року.

Пославшись на рішення Конституційного Суду України, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ОСОБА_6 повинна звернутись з іншим позовом в порядку адміністративного судочинства та ухвалою від 12.10.2010 року закрив провадження у даній cnpaвi на підставі п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України через те, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Проте, аналіз положень п.1 ч. 1 ст. 122 та п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що за п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України закриттю шдлягають справи, у яких суддя на момент перев1рки умов щодо можливості відкриття провадження у справі допустив помилку у виршенні питания про віднесення справи до компетенції цивільного судочинства.

У даній справі провадження суддею було відкрито праврмірно, оскільки згідно до п. 2 ч.1 ст. 15 ЦПК України на час його відкриття, справи наведено категорій належало розглядати в порядку цивільного судочинства.

Оскільки належність справи до розгляду в порядку цивільного судочинства було правильно визначено, подальше винесення ухвали про закриття провадження за п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, після ухвалення i Конституційним Судом України рішення від 09.09.2010 року, не можна визнати законним.

З ухваленням вищенаведеного рішення фактично відбулась зміна виду судочинства в якому підлягають розгляду справи з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речевого майна, пайових або грошового компенсацій замають них, проте наведена підстава не передбачена в переліку підстав для закриття провадження, викладених в ст. 205 ЦПК УкраУни, який є вичерпним.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що судочинство визначаеться виключно законами (п. 14) i таким законом у даному випадку є Цивільний процесуальний кодекс України.

Частиною 8 стати 8 наведеного нормативного акту передбачено, що в тому випадку, коли спірні правовідносини не врегульовані законом, суд цивільної юрисдикції застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Оскільки на час постановления судом першої інстанції ухвали про закриття провадження у cпpaвi, питания щодо процедури винесення справ про соціальні виплати у яких було відкрито провадження з цивільної юрисдикції до юрисдикції адміністративного судочинства не було врегульовано в законодавчому порядку, суду належало керуватись ч. 8 ст. 8 та ч. 9 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положения" ЦПК України та за аналогією закону після 09 вересня 2010 року розглядати справу в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Закриття провадження у справі є порушенням права людини на судовий захист, що задекларовано в статті 55 Конституції України та статті 6 Європейської конвенції з прав людини, яка Конституцією України винесена до частини національного законодавства України та передбачане право на справедливий судовий розгляд, яке охоплює також i характер законодавства, що регулює cnociб вирішення справи - процесуальний порядок.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України, наведені обставини є підставою для скасування ухвали суду з направлениям справи до суду першої інстанції для розгляду справи у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 жовтня 2010 року скасувати, а справу направити до Деснянського районного суду м. Чернігова для розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирае законної сили з моменту проголошення i може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.

Головуючий: Судді: