Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Богонюка М.Я.

суддів: Приколоти Т.І., Шашкіної С.А.

при секретарі Качмар М.Я.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Львівської міської ради та Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 8 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради та Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третьої особи обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності в порядку спадкування -,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 на приміщення гаражу, розташованого по вулиці Л.Толстого,13 у м.Львові із відповідною реєстрацією цього права власності. Просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 8 лютого 2010 року позов задоволено. Визнано за позивачем право власності на гараж (гаражний бокс) по вулиці Л.Толстого,13, площею 45,1кв.м, що на поверховому плані технічного паспорта від 5.10.2006 року позначений літерою І, із реєстрацією права власності обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки».

Рішення оскаржили Львівська міська рада та Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради.

Львівська міська рада просить скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі. Посилається на те, що спірний гараж самочинно збудований братом позивача. Після смерті забудовника таке майно, яке не було у його власності, не може бути предметом спадкування. Земельна ділянка під будівництво гаража не виділялася, дозвіл на будівництво на ній не надавався. Позивач не звертався до міської ради із заявою про виділення йому для користування земельної ділянки, зайнятої гаражем.

Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради в апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що спірний гараж не належав спадкодавцю ОСОБА_4 На будівництво цього гаража не надавався дозвіл у встановленому порядку, земельна ділянка для цього не надавалася. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на таке. В експлуатацію гараж прийнятий не був тому право власності на нього в порядку ст. 331 ч.2 ЦК України не виникає. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в позові за безпідставністю позовних вимог.

ОСОБА_3 заперечив проти доводів апеляційних скарг, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, апеляційні скарги безпідставні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Личаківської районної адміністрації підлягає до задоволення, апеляційна скарга Львівської міської ради підлягає до часткового задоволення, оскільки суд першої інстанції зробив свої висновки без належних підстав, справу вирішено без достатньої перевірки обґрунтованості позовних вимог і заперечень проти позову; висновки суду по суті позову не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки; тому з висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 14 травня 2007 року помер ОСОБА_4 Його єдиним спадкоємцем є позивач, який прийняв спадщину. За життя ОСОБА_4 побудував гаражний бокс на вулиці Л.Толстого,13 у м.Львові, на який не оформив право власності або користування. Земельна ділянка для будівництва спірного гаражу не виділялася, дозвіл на це будівництво не видавався. З врахуванням вимог ст.376 ЦК України, таке будівництво є самочинним.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про основи містобудування», ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, а також отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно зі ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління таким майном здійснює безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Зайнята спірним гаражем земельна ділянка, що належить територіальній громаді, у встановленому порядку для будівництва спірного гаражу не виділялася.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 визначено, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша ст. 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до п.8 вказаної Постанови якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права і обов»язки як забудовника входять до складу спадщини. Відтак, права і обов»язки померлого ОСОБА_4 як забудовника спірного гаража, не можуть увійти до складу його спадщини. Відповідно за позивачем не може бути визнано право на спадкування вказаного об»єкту нерухомості в порядку спадкування перехід прав та обов»язків спадкодавця до спадкоємця, як передбачено ст. 1216 ЦК України..

Колегія суддів, виходячи з аналізу доказів по справі, робить висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду першої інстанції, викладені у цьому рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.ст. 309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 8 лютого 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, з участю третьої особи обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності на гаражний бокс площею 45,8 кв.м по вулиці Л.Толстого,13 у місті Львові, позначений літерою І; з відповідною реєстрацією - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: