Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 2-548/2010
Провадження по справі б/н
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2010 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Бичківської К.Г.

при секретарі Стужук Н.М.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лугини справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

У С Т А Н О В И В :

07 липня 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи це тим, що у квітні 2010 року відповідач взяв в борг у позивача 20 000 грн. та 700 доларів США, які зобовязався повернути по першій вимозі в 2-х тижневий термін про що власноручно написав розписку. Приватним нотаріусом ОСОБА_3 28.05.2010 р. відповідачу була вручена заява про повернення позичених коштів, однак на цей час відповідач ОСОБА_1 ухиляється від виконання свого зобовязання і кошти взяті ним в борг добровільно не повертає.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, надіслав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що позов визнає в повному обсязі, суду показав, що дійсно він позичив гроші у позивача, але поскільки в нього в даний час виникли матеріальні труднощі, то він не має змоги їх повернути. Обіцяє до грудня 2010 року борг повернути.

Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 надав грошову позику відповідачу ОСОБА_1 в сумі 20 000 грн. та 700 доларів США, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою. Крім цього сам відповідач не оспорює даного боргу.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ч. 2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, а згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі, що були йому передані позикодавцем).

Таким чином розписка написана відповідачем підтверджує укладення договору позики грошей між сторонами, які відповідач зобовязувався повернути по першій вимозі в 2-х тижневий термін.

Відповідно до поштового повідомлення, заява про повернення позичених коштів була вручена відповідачу 28.05.2010 р., але ОСОБА_1 борг так і не повернув.

Також ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки відповідач дійсно взяв 20 000 грн. та 700 доларів США позики у ОСОБА_2, яку до даного часу не повернув, то вона підлягає стягненню у примусовому порядку, а також 120 грн. сплачених судових витрат на ІТЗ.

Керуючись, ст. ст. 10, 15, 30, 62, 88, 203 ЦПК України, ст. ст. 207,625, 1046 - 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20 000 грн. та 700 доларів США боргу за договором позики, а також 120 грн. сплачених судових витрат на ІТЗ.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 255.44 грн. судового збору.

Апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області на рішення суду подається через Лугинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя К. Г. Бичківська