Трускавецький міський суд Львівської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2010 року Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.

при секретарі - Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Трускавецька міська рада про визнання недійсними свідоцтва про право власності на квартиру та договору купівлі продажу квартири,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про виселення.

Позивачі позивні вимоги мотивують тим, що квартира АДРЕСА_1 належить їм на праві власності. В 2011 році, відповідач ОСОБА_3 самоправно зайняв квартиру та продовжує проживати в ній на даний момент та користуватися жилим приміщенням, а також комунальними послугами, оплату яких проводить ОСОБА_2 16.04.2014 року начальником СУСД п ОСОБА_4 було проведено обстеження вищевказаної квартири та складено відповідний акт, згідно якого вбачається, що ОСОБА_3 займає в спірній квартирі окрему кімнату в якій безлад, антисанітарія, неприємний запах, чим робить неможливим для інших проживання із ним в одній квартирі. У квартирі АДРЕСА_2 прописані та проживають 6 осіб, з яких 3 малолітні діти, одна з яких дитина-інвалід на яких негативно впливає проживання в антисанітарних умовах по вині відповідача. Позивач ОСОБА_2, як співвласниця спірної квартири, згоди на вселення в ОСОБА_3 не давала, тому змушена звернутись до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просить відмовити.

Крім цього, відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Трускавецька міська рада про визнання недійсними свідоцтва про право власності на квартиру та договору купівлі продажу квартири.

Зустрічний позов ОСОБА_3 мотивує тим, що він з 2011 року з дозволу співвласниці спірної квартири ОСОБА_1 займає окрему кімнату в даній квартирі. В даній квартирі він не зареєстрований, бо після завершення навчання у Львівському коледжі будівництва, архітектури та дизайну, він до цього часу безуспішно намагається зареєструватись в квартиру АДРЕСА_3, в якій він був зареєстрований до того, як був виписаний на навчання 06.09.2008 року. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.01.1995 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду при Трускавецькому міськвиконкомі, квартира по вул. В.Івасюка, 3/11 належить на праві спільної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_6 від імені ОСОБА_5 продала позивачці за первісним позовом ОСОБА_2 ? ідеальних частин даної квартири. Позивач зазначає, що в даній квартирі був зареєстрований з 15.01.1993 року( народився 29.11.1992 року), знятий з реєстрації 03.01.1995 року (навіть не в 3-х річному віці, а за 10 днів до приватизації даної квартири), зареєстрований 11.01.1996 року (менше ніж через рік після приватизації), виписаний на навчання 06.09.2008 року. Він вважає, що фактично приватизацію спірної квартири проведено з порушенням законодавства на підставі довідки (довідок), які не відображали дійсних на той час обставин справи, в судовому порядку права на дану квартиру він позбавлений не був, безвісно відсутнім судом не визнавався, його мати однозначно усвідомлювала або ж мала усвідомлювати його право прийняти участь у приватизації даної квартири. Зважаючи на всі обставини він вважає договір купівлі-продажу спірної квартири нікчемним.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2С та їх представник ОСОБА_8 в судовому засіданні первинні позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити. Щодо зустрічного позову в судовому засіданні заперечили, в задоволенні зустрічного позову просять відмовити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні проти первинного позову заперечив, в задоволенні первинного позову просить відмовити. Щодо зустрічного позову то вважає його підставним, та просить задоволити.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.01.1995 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду при Трускавецькому міськвиконкомі, квартира №11 за адресою Івасюка, 3 в м. Трускавці належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Дана квартира приватизована згідно Закону України про приватизацію державного житлового фонду.

Згідно договору купівлі-продажу від 28.12.2010 року, ОСОБА_5, від імені та в інтересах якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_2 прийняла у власність належну ОСОБА_5 ? ідеальних частин квартири №11, яка знаходиться по вул. В.Івасюка, 3 в м. Трускавці.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії 1-СГ №004199, виданого 29.05.2009 року ОСОБА_6 змінила імя на ОСОБА_1, про що в книзі реєстрації зміни імені 29.05.2009 року зроблено відповідний актовий запис за №7.

Отже позивачі є співвласники (по ? ідеальних частин) квартири АДРЕСА_4.

Позивач за зустрічним позовом просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 13.01.1995 року, видане відділом приватизації державного житлового фонду при Трускавецькому міськвиконкомі про те, що квартира №11 по вул. В.Івасюка в м. Трускавці належить на праві спільної сумісної власності громадянкам ОСОБА_5 та ОСОБА_6; визнати недійсним, як нікчемний правочин, договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_7 (реєстраційний №1739 від 28.12.2010 року).

Представник позивачів за первинним позовом адвокат ОСОБА_8 подала до суду заяву про застосування позовної давності, відповідно до якої просить відмовити ОСОБА_3 у позові про визнання недійсними свідоцтва про право власності на квартиру та договору купівлі-продажу квартири у звязку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позивач за зустрічним позовом щодо вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 13.01.1995 року, як на підставу позову покладається на те, що при приватизації спірної квартири були порушені його цивільні права, як малолітньої дитини.

Відповідно до ч.4 ст. 261 ЦК України у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач досяг повноліття 29.11.2010 року, з зустрічним позовом звернувся до суду 01.09.2014 року, тобто після спливу позовної давності передбаченої ст.257 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищенаведене, те що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом щодо захисту своїх цивільних прав після спливу позовної давності, представником позивачів у заяві від 11.09.2014 року заявлено вимогу про застосування при вирішенні даного спору положення ЦК України щодо спливу позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Трускавецька міська рада про визнання недійсними свідоцтва про право власності на квартиру та договору купівлі продажу квартири слід відмовити.

Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №2541, виданої 24.04.2014 року ТОВ «ТКО «Комфорт-Сервіс» в квартирі №11 за адресою вул. Івасюка, 3 в м. Трускавці зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11А.М, ОСОБА_12

Згідно акту складеного працівниками ТОВ «ТКО «Комфорт-Сервіс» від 28.04.2010 року, за даною адресою також проживає ОСОБА_3, однак за даною адресою не зареєстрований.

Згідно відповіді Трускавецького міського сектору Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області за вихідним №634 від 04.06.2014 року, довідки ТОВ «ТКО «Комфорт-Сервіс» №4575 від 11.08.2014 року, громадянин ОСОБА_3 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 06.09.2008 року - м. Львів.

Із заяви, яка посвідчена нотаріально 14 травня 2014 року, видно, що позивачі повідомили відповідача ОСОБА_3 про необхідність протягом трьох днів, починаючи з дня наступного за днем отримання цієї заяви, звільнити місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2, яка їм належить, однак відповідач до цього часу не виселився.

Згідно ст. 169 ЖК УРСР в разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку, належному громадянину на праві приватної власності, наймач і особи, які проживали з ним зобов'язані звільнити житлове приміщення, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

Стаття 116 ЖК УРСР передбачає виселення наймача, членів його сімї або інших осіб, які з ним разом проживають, якщо вони систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ним в одній квартирі.

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 16.04.2014 року начальником ОСОБА_13ОСОБА_4, в окремій кімнаті спірної квартири проживає ОСОБА_3 з 2011 року. В кімнаті безлад, антисанітарія, речі розкидані, неприємний запах. ОСОБА_9 конфліктує з ОСОБА_3 через безпорядок та прибирання квартири. Спільне проживання малолітніх дітей з ОСОБА_3 в одній квартирі не створюють належних умов для дітей.

У відповідності до вимог ч.2 ст.386 ЦКУ - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст.391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи зазначені обставини та норми закону, те, що відповідач не зареєстрований у спірній квартирі, а тому - є тимчасовим мешканцем, таким, що не має права постійного користування ним, і, проживаючи у данний час проти волі власників квартири, порушує їх права користування та розпорядження своїм майном, - він підлягає виселенню з квартири.

Згідно ст. 157 ЖК УРСР передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первинний позов слід задоволити шляхом виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_5, без надання іншого жилого приміщення.

Керуючись ст.ст.3,4,11, 15, 60,61,179, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 386,391 ЦК України, ст.ст. 116,157,169 ЖК УРСР, суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_5 із-за неможливості спільного з ним проживання, без надання іншого жилого приміщення.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Трускавецька міська рада про визнання недійсними свідоцтва про право власності на квартиру та договору купівлі продажу квартири, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Марчук В.І.