Справа № 2-1005/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2010 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Баєвої О.І.

при секретарі - Харечка І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи Третя Львівська державна нотаріальна контора, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, ЛКП «Збоїща-410» про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на кватиру в порядку спадкування, -

у с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що з 15 липня 2001 року по 20 вересня 2006 року ОСОБА_1 проживала однією сімєю з ОСОБА_2, вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обовязки. ОСОБА_2 була одинока, не мала жодної родини. 20 вересня 2006 року вона померла та після її смерті залишилося спадкове майно квартира АДРЕСА_1.

Позивач продовжувала проживати в їх квартирі та фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 Коли вона звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини у видачі відповідного Свідоцтва їй було відмовлено, оскільки не встановлено факту проживання її з померлою однією сімєю.

В звязку з цим вона змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач та її адвокат позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення такі ж як викладені в тексті позову. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача Львівської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Просить у задоволенні позову відмовити.

Від представника третьої особи в судове засідання надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника.

Представники Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради та ЛКП «Збоїща-410» проти задоволення позову заперечили подальшому просили справу розглядати у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 20 вересня 2006 року померла ОСОБА_2 Діонізія Богданівна. Після її смерті залишилося спадкове майно квартира АДРЕСА_2.

З 15 липня 2001 року по день смерті ОСОБА_2 проживала в даній квартирі разом з позивачем ОСОБА_1 однією сімєю, вони вели спільне господарство, позивач отримувала за померлу її пенсію, повністю доглядала за померлою.

Після смерті ОСОБА_2 позивач продовжила проживати в спірній квартирі та, відповідно, прийняла спадщину.

Такі обставини стверджуються даними в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Так, вони ствердили, що позивач постійно проживала з померлою в одній квартирі. Вони часто бачили їх разом, бачили, що позивач постійно доглядала за померлою, годувала її, виносила сміття, прала одяг тощо. Крім того позивач займалася похованням померлої разом з їх знайомим ОСОБА_7.

Суд не може прийняти до уваги показання свідка ОСОБА_6, дані в судовому засіданні, оскільки остання заявила, що про всі обставини справи їй відомо зі слід покійного ОСОБА_7 Особисто вона покійну ОСОБА_2 не бачила близько 15 років до смерті останньої, вони не спілкувалися.

Не може суд прийняти до уваги і письмові пояснення ОСОБА_7, предявлені представником відповідача, оскільки він не був допитаний як свідок по справі, його не було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, не було приведено до присяги.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та померла ОСОБА_2 проживали однією сімєю з 15 липня 2001 року по 20 вересня 2006 року включно та, оскільки померла була одинокою і не мала інших спадкоємців, відповідно до ст. 1264 ЦК України позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги за законом.

Відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено, що позивач на момент відкриття спадини постійно проживала разом із спадкодавцем, фактично прийняла спадщину та не заявила про відмову від неї. Звернулася до нотаріальної контори, однак у видачі Свідоцтва про прийняття спадщини їй було відмовлено, оскільки не було встановлено її право на спадкування, а тому суд вважає, що вона фактично прийняла спадщину по смерті ОСОБА_2

На підставі вищенаведеного суд вважає, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1264, 1268 ч.3, 1297 ч.1 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Діонізія Богданівна проживали однією сімєю з 15 липня 2001 року по 20 вересня 2006 року включно.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, що відкрилася по смерті ОСОБА_2 Діонізії Богданівни, 20 вересня 2006 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_8