Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Богонюка М.Я.

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

при секретарі Гуняк О.Я.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди -,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь 18033,78 грн. заподіяної майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася з вини ОСОБА_3

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь позивача 18 033,78 грн. майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення оскаржило Моторне (транспортне) страхове бюро України. Апелянт посилається на незаконність оскаржуваного рішення, яке ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що учасники ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносяться до категорії громадян відповідальність яких застрахована відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак повідомлення про ДТП жодний з учасників ДТП, в строк визначений законом, не надіслав. Таким чином, зазначені витрати має відшкодувати особа, відповідальна за несвоєчасне повідомлення страхового бюро про ДПТ. Просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки суд першої інстанції в частині стягнення шкоди зробив свої висновки без належних підстав, справу вирішено без достатньої перевірки обґрунтованості позовних вимог і заперечень проти позову; висновки суду по суті не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки; тому з висновками суду повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім встановлених законом випадків. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст.22 ЦК України - особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана фізичній або юридичній особі, а також її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Законом «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що учасники бойових дій та інваліди війни, які особисто керують належним їм транспортним засобом, звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від ДТП, винуватцем якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України. Судом встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом 3-ї групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

На підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність, взаємний звязок у сукупності, встановлених судом обставини, суд прийшов до висновку що права позивача як власника пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, порушені і підлягають судовому захисту у виді відшкодування матеріальної шкоди.

Встановлено, що 22 лютого 2009 року о 16 год. на 545 км. + 300 м. автодороги Київ - Чоп, поблизу села Вульки Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «Дачія-Логан», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив правила безпеки дорожнього руху, що призвело до зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ-21093», реєстраційний номер 771 44 ТВ під керуванням водія Ґуль ОСОБА_4, а після цього вказані транспортні засоби здійснили зіткнення з транспортним засобом марки «.ВАЗ-2105», реєстраційний номер 062 85 ТВ, що належить позивачу. У звязку з вказаною ДТП проти ОСОБА_3 порушена кримінальна справа за ознаками ч.1 ст. 286 КК України, йому предявлено звинувачення. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 липня 2009 року встановлено вину ОСОБА_3 у вчинені ДТП та звільнено його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, провадження у справі закрито. Належний позивачу автомобіль відремонтований. Страхове бюро провело страхову виплату позивачу відповідно до проведених ним розрахунків.

Згідно висновку спеціаліста №182 від 1 червня 2009 року вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 як власнику транспортного засобу, становить ринкову вартість пошкодженого автомобіля (17 237,22 грн.). При проведенні дослідження був присутній ОСОБА_3 Позивачем ОСОБА_5 сплачено за проведення автотоварознавчого дослідження 707 грн., що стверджується квитанцією від 15 травня 2009 року та також поштові витрати в сумі 89,56 грн. за відправку телеграм про виклик на дослідження учасників ДТП. Сторони визнали, що вартість належного ОСОБА_2 автомобіля після його пошкодження становить 3900 грн., що підлягає виключенню із завданої матеріальної шкоди, виходячи з наступного.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92р. з наступними змінами, визначено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна, робіт, які необхідно провести щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, стягнув з відповідача в користь позивача витрати, повязані з ремонтом пошкодженого автомобіля, що належить позивачу, з врахуванням заміни пошкоджених деталей на нові без врахування їх зношеності внаслідок тривалої експлуатації, не обговорив питання про передачу таких деталей відповідачу після відшкодування збитків, з чим погодитись не можна. Тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає зміні.

Виходячи з наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що у випадку відшкодування ринкової вартості пошкодженого автомобіля у повному обємі, такий автомобіль підлягає передачі особі, яка відшкодувала збитки у зазначеному розмірі. Оскільки автомобіль відремонтований, відшкодуванню підлягає 13 337,22 грн. (ринкова вартість автомобіля за мінусом вартості цього автомобіля у пошкодженому вигляді, погодженої сторонами: 17 237,22 3900 = 13 337,22 (грн.). Ці кошти перераховані позивачу на підставі платіжного доручення № 2854 від 12 липня 2010 року.

Колегія суддів, виходячи з аналізу доказів по справі, робить висновок, що вимога позивача про стягнення в його користь моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. В цій частині оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення такої шкоди з особи, винними діями якої така заподіяна, що відповідає вимогам ст.ст.1167,1187 ЦК України. Розмір моральної шкоди слід визначити відповідно до розміру втрат немайнового характеру, які поніс позивач, а також те, що внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, позивач змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та побуту. Колегія суддів вважає, що моральну шкоду, яка підлягає стягненню в користь позивача, слід стягнути з винної в ДТП особи ОСОБА_3 та визначити таку в сумі 1500 грн.

Розподіл судових витрат слід провести відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.303, п.п.2,3 ч.1, ст.307, ст. 309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2010 року в частині стягнення матеріальної шкоди змінити та стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_2 13 337,22 грн. матеріальної шкоди. В частині стягнення моральної шкоді рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 1500 грн. моральної шкоди.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України в дохід держави 133,37 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: