Апеляційний суд Чернігівської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2010 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді: БОЙКО О.В.

суддів: ДЕМЧЕНКО Л.М., ЛАЗОРЕНКА М.І.,

при секретарі: Пільгуй Н.В

за участю: представника позивачки ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 04 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 міської ради про визнання недійсним акту приватизації земельної ділянки, визначення розмірів земельних ділянок, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Рішенням Городянського районного суду Чернігівської області від 04 лютого 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на те, що суд всупереч ст.1 ЦПК України, ч.1 ст. 120, ч.1 ст.377 ЗК України не визнав акт приватизації недійсним, чим порушено закріплене законом право позивача. Хоча позивач і не заявляв вимоги про визнання незаконним рішення виконкому ОСОБА_3 міської ради, проте рішенням суду необхідно було встановити факт, який має юридичне значення - визнання недійсним акту приватизації земельної ділянки, а у відповідності до ст.211 ЦПК України винести окрему ухвалу по прийнятим рішенням виконкому.

1

Також апелянт зазначає, суд прийшов до неправильного висновку щодо недоведеності того, що відповідачі своїми діями завдали позивачці моральну шкоду, оскільки в судовому засіданні встановлено багато порушень з їх боку, через що вона змушена відстоювати свої права у суді.

У судовому засіданні представник позивачки підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, просила в її задоволенні відмовити.

Представник відповідача міської ради при вирішенні спору покладалась на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду І інстанції без змін.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2008 року ОСОБА_5 купила будинок № 15-а по вул. З.Космодем"янської в м. Городня. Як стверджує позивачка, при оформленні договору купівлі-продажу продавці її запевнили, що земельна ділянка біля будинку не приватизована, про що свідчили і довідки міської ради від 16 жовтня 2008 року № 1163, 1164 (а.с.7,8, 97).

Після звернень до ОСОБА_3 міської ради з метою визначення меж земельної ділянки між будинком №15 та №15-а, позивачка дізналась про те, що земельна ділянка розміром 0,20 га, на якій знаходиться будинок №15 та № 15а, приватизована 26 листопада 2006 року ОСОБА_8 (а.с.41).

В зв"язку з цим ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним акт приватизації земельної ділянки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд І інстанції прийшов до висновку, що, оскільки позивачка не просила визнати незаконним рішення виконкому ОСОБА_3 міської ради, на підставі якого було видано Державний акт на право приватної власності на землю, то це виключає можливість задоволення позовних вимог про визнання недійсним акту приватизації земельної ділянки, в зв"язку з цим не можуть бути задоволені позовні вимоги і про визначення конкретних меж земельної ділянки. Відмовляючи в задоволені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд посилався на те, що стороною позивача не доведено, що відповідачі своїми діями, пов"язаними з приватизацією земельної ділянки, завдали позивачці моральної шкоди.

З такими висновками суду І інстанції погоджується і апеляційний суд.

Згідно зі ст.116 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень

органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування збитків, застосування інших, передбачених законом способів.

Отже, враховуючи що ОСОБА_9 набула права власності на спірну земельну ділянку на підставі рішень виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 15 жовтня 1996 року № 227 та від 17 вересня 1996 року № 201, на підставі яких був виданий Державний акт на право приватної власності на землю від 26 листопада 2006 року, а позивачка не заявляла позовних вимог про визнання незаконними цих рішень виконкому, то позовні вимоги про визнання недійсним акту приватизації є передчасними.

Крім того, позивачка ні в позовній заяві, ні в судових засіданнях не зазначала з яких саме підстав необхідно визнати акт приватизації недійсним, а посилалась тільки на те, що при купівлі будинку № 15-а, який знаходиться на спірній земельній ділянці, вона не знала, що ця земельна ділянка вже була приватизована іншою особою.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд І інстанції зобов'язаний був визнати акт приватизації земельної ділянки недійсним як встановлення факту, який має юридичне значення, а відносно рішень виконкому прийняти окрему ухвалу по встановленим фактам порушень закону, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки у даному випадку справа розглядається в позовному провадженні за заявленими позивачкою вимогами, а згідно ст.211 ЦПК України винесення окремої ухвали є правом суду, а не обов'язком, яке не могло у даному випадку вплинути на вирішення спору по суті.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині незгоди з рішенням суду про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження таких вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування рішення суду 1 інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 04 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути

оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: