Справа №2-2497
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2010 року м. Білгород - Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючої - одноособово судді Шевчук Ю.В.

при секретарі - Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород - Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, в якому просить, визнати договір купівлі-продажу дачного будинку літ. «А» загальною площею 90,1 кв.м.; навіс літ. «а»; балкон літ. «а 1», який розташований за адресою на території Будацької коси, Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, укладений 01 січня 2010 року - дійсним та визнати за ним право власності на дачний будинок літ. «А» загальною площею 90,1 кв.м.; навіс літ «а»; балкон літ. «а1», який розташований за адресою на території Будацької коси, Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що після укладення договору купівлі-продажу дачного будинку між ним та відповідачкою, останній нотаріально посвідчений не був, а відповідачка по теперішній час з різних мотивів ухиляється від нотаріального оформлення угоди.

ОСОБА_2 позов не визнала та звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності, в якої просить визнати недійсним договір купівлі-продажу дачного будинку літ. «А» загальною площею 90,1 кв.м.; навіс літ. «а»; балкон літ. «а1», який розташований за адресою на території Будацької коси, Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, укладений 01 січня 2010 року та визнати за нею право власності на вищезазначений дачний будинок, вказуючи, що відповідачем ОСОБА_1 не були виконані істотні умови договору купівлі-продажу від 01 січня 2010 року, а саме не було сплачено їй відповідну грошову суму за продаж спірного дачного будинку. Крім того позивачка за зустрічним позовом посилається на ст. 657 ЦК України, згідно якої договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації та є вчиненим з моменту його державної реєстрації у звязку з чим підстав для визнання спірного договору дійсним немає. У звязку з тим, що він укладений без додержання вимог закону встановлених для даного виду договорів позивачка за зустрічним позовом вважає спірний договір нікчемним.

Одночасно позивачка за зустрічним позовом вказує, що спірний дачний будинок збудований на земельній ділянці наданої їй у суборенду, за її власні кошти у звязку з чим у відповідності до ст. 331 вона набула право власності на нього, а оскільки її право власності на спірний дачний будинок оспорюється відповідачем за зустрічним позовом, вважає що на підставі ст. 392 ЦК України має право звернутися до суду з позовом про його визнання.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений, згідно наданої до суду письмової заяви у звязку з виїздом за межі Одеської області та неможливістю з'явитися у судове засідання, просить справу розглядати у його відсутності за наявними у справі матеріалами. Первісні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити у повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні у звязку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася, згідно наданої до суду письмової заяви у звязку з неможливістю зявитися у судове засідань - просить справу розглядати у ЇЇ відсутності за наявними у справі матеріалами, зустрічні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі та у задоволенні первісного позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами . суд вважає за необхідне зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі, одночасно відмовивши в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 01 серпня 2008 року між ОСОБА_2. ТОВ «Аспарух» в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі Статуту з одного боку та Договору оренди землі від 16 серпня 2007 року реєстраційний кадастровий № 34, укладеного із Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією (Орендодавець) і ТОВ Аспарух укладено договір суборенди земельної ділянки рекреаційного призначення, яка розташована на території Будацької коси, Приморської сільської ради Білгород- Дністровського району Одеської області, за межами населеного пункту, площею 0,03 га.

До укладення договору суборенди, на земельній ділянці, яка розташована на території Будацької коси, Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за межами населеного пункту, нею за власні кошти були самочинно забудовані: дачний будинок літ. «А» загальною площею 90,1 кв.м.; навіс літ «а»; балкон літ «а1».

Згідно з технічним висновком «Про стан основних несучих конструкцій та інженерного обладнання дачного будинку літ. «А», з навісом літ «а» та балконом літ. «а1», за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, територія Будацької коси, Приморської сільської ради, самовільно збудовані будівлі за зазначеною адресою, готовністю 100% відповідають всім будівельним, архітектурним, санітарно-епідеміологічним та протипожежним нормам і стандартам, збудовані у межах дільниці, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2 та інтереси інших осіб не порушені.

30.07.2009 року Комунальним підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на Дачний будинок літ. «А» загальною площею 90,1 кв. м., житловою площею 43,4 кв. м., навіс літ. «а» та балкон літ. «а1», який розташований на території Будацької коси, Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У відповідності до ст.. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки,будівлі споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Зазначені положення ЦК України повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції У країни є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 р. у справі «ОСОБА_4 Девелопменте ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користування своєю власністю.

01 січня 2010 року між відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1, з однієї сторони та позивачем за зустрічним позовом - ОСОБА_2, з другої сторонни в простій письмовій формі був укладений договір про купівлю - продаж дачного будинку літ. «А» загальною площею 90,1 кв.м.; навіс літ «а»; балкон літ «а1», який розташований на території Будацької коси, Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Згідно п. 7 зазначеного договору купівлі-продажу сторони за договором домовились здійснити нотаріальне посвідчення дійсного договору у строк до 08.01.2010 року.

Але, як вказує у своїй позовній заяві ОСОБА_1 відповідачка за первісним позовом з різних підстав ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору.

У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

У своєї позовної заяві позивач за первісним позовом ОСОБА_1, як на підставу для задоволення позовної вимоги про визнання спірного договору дійсним, посилається на ч. 2 ст. 220 ЦК України, згідно якої сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не надав до суду будь-яких доказів, щодо виконання ним істотних умови даного договору, а саме доказів, які підтверджують сплату ОСОБА_2 відповідної грошової суми за продаж дачного будинку літ. «А», з навісом літ «а» та балконом літ. «а1». Крім того з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не здійснювала передачу спірного дачного будинку ОСОБА_1 Факт сплати ціни договору та передачі майна заперечує і позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2

Отже судом встановлено, що сторони спірного договору купівлі-продажу від 01 січня 2010 року не здійснили повне або часткове виконання договору.

За таких обставин підстав для застосування до даних правовідносин ч. 2 ст. 220 ЦК України у суду немає, оскільки норми цієї статті дають підстави для визнання нікчемного договору дійсним тільки у випадку досягнення між сторонами договору домовленості щодо усіх істотних умов договору та повного або часткового виконання цих умов сторонами.

Разом з тим, суд позбавлений підстав досліджувати питання правомірності укладення між сторонами по справі договору купівлі-продажу з метою визнання його дійсним, оскільки предметом цього договору є нерухоме майно, правочини щодо якого в силу ст. 657 ЦК України підлягають державній реєстрації та у відповідності до ст. 210 ЦК України є вчиненими з моменту їх державної реєстрації.

За таких обставин суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання договору купівлі- продажу дійсним не підлягає задоволенню у звязку з її безпідставністю та необґрунтованістю.

Наступна позовна вимога ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на спірний дачний будинок є похідною від першої. Оскільки ОСОБА_2 є законним власником спірного дачного будинку, задоволення цієї позовної вимоги розцінюється як порушення прав позивачки за зустрічним позовом, як власника нерухомого майна, оскільки відповідно до п.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні та як порушення ст. 328 ЦК України у звязку з тим, що нікчемний правочин не може бути підставою для набуття права власності.

Отже, залишення без задоволення позовної вимоги щодо визнання дійсним договору купівлі- продажу виключає можливість задоволення й іншої частини первісного позову.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

У судовому засіданні встановлено, що позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 є власницею дачного будинку літ. «А», з навісом літ «а» та балконом літ. «а1», за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, територія Будацької коси, Приморської сільської ради.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Оскільки чинним цивільним законодавством не заборонено визнання нікчемних правочинів недійсними, суд вважає за можливе задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та визнати договір купівлі-продажу дачного будинку від 01 січня 2010 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи те, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 оспорює право власності на вказаний садовий будинок ОСОБА_2, суд вважає, що порушене право власності ОСОБА_2 підлягає захисту шляхом його визнання.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 203, 215, 210, 219, 321, 328, 331, 392, 657 ЦК України, Європейською Конвенцією з прав людини та основних свобод, ст. ст.11, 58, 59, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності - відмовити у повному обсязі.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу дачного будинку літ. «А» загальною площею 90,1 кв.м.; житловою площею 43,4 кв. м., навіс літ. «а» та балкон літ. «а1», який розташований на території Будацької коси, Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на дачний будинок літ. «А» загальною площею 90,1 кв.м.; житловою площею 43,4 кв. м., навіс літ. «а» та балкон літ. «а1», який розташований на території Будацької коси, Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: