Добропільський міськрайонний суд Донецької області
Справа №2-0-162/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Добропілля 12 серпня 2010 року

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

при секретарі Солдатенко О.М.

за участю

заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Добропілля цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Управління Пенсійного Фонду України в м. Добропілля Донецької області про встановлення факту втрати основного джерела засобів до існування, суд -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту втрати основного джерела засобів до існування при наступних обставинах:

Заявниця 16 вересня 1996 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_3, з яким до реєстрації шлюбу сумісно проживали понад 10 років, починаючи з 1986 року. Разом із чоловіком проживали сумісно однією сім'єю за адресою: м. Добропілля Донецької області, вул. Печериці, 44, вели спільне господарство. Володільцем зазначеного житлового будинку являється ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_3 був прописаний за іншою адресою. 07 вересня , 2002 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті, як вказує заявниця, вона втратила основне джерело засобів до існування, оскільки її чоловік був основним годувальником у сім'ї, і вона перебувала на його утриманні, бо його доходи значно перевищували розмір її доходів. Проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 та ведення з ним спільного господарства підтверджує окрім укладеного шлюбу, також показаннями свідків, довідкою голови вуличного комітету.

Просить встановити факт втрати після смерті її чоловіка ОСОБА_3 основного джерела засобів до існування. Встановлення цього факту необхідно для вирішення питання про встановлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

В судовому засіданні заявниця повністю підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Управління ПФУ в м. Добропілля - за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, пославшись на те, що згідно ч.1 ст.36 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу.

Відповідно до ч.3 ст.36 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 вищезазначеного Закону. Оскільки із заяви ОСОБА_1 вбачається, що на час смерті її чоловіка вона пенсійного віку не досягла та не є інвалідом, тобто була працездатною, тому вона не була у нього на утриманні і не має права на пенсію по втраті годувальника. На підставі викладеного, просила суд у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Опитані у якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, судові підтвердили, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 по день смерті останнього проживали сумісно, вели спільне господарство, а також той факт, що основним годувальником у сім'ї був ОСОБА_3

Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ч.3 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що заявниця ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3, про що є запис за №183 від 16 вересня 1.996 року у свідоцтві про реєстрацію шлюбу (а.с.5). З того часу проживали разом і вели з ним спільне господарство.

Згідно свідоцтва про смерть від 26 лютого 2002 року - ОСОБА_3 помер 07.09.2002 року, актовий запис №402 (а.с.4). На день смерті чоловіка заявниця проживала разом з ним за адресою: м. Добропілля, вул. Печериці, 44 (а.с.6) та перебувала на його утриманні, оскільки його доходи значно перевищували розмір її доходів.

Так, згідно довідок від 03.08.2010 року, наданих ВП «Шахта «Алмазна» ДП «Добропіллявугілля», ОСОБА_3 працював протягом липня 2001 року по липень 2002 року на шахті і отримав заробітну плату за рік в сумі 6129,30 грн., що перевищує майже втричі середню заробітну плату позивачки за аналогічний період (а.с.17,18). Тобто, як видно, дохід чоловіка був постійним і основним джерелом засобів до існування.

Основним і постійним джерелом до існування у сім'ї був дохід чоловіка ОСОБА_3, що підтверджується також довідкою голови вуличного комітету (а.с.6).

З показань свідків вбачається, що починаючи з 1996 року по день смерті ОСОБА_1 і ОСОБА_3 проживали однією сім'єю, і що чоловік був основним годувальником у сім'ї.

Таким чином, зі смертю чоловіка заявниця фактично втратила джерело засобів до існування. В теперішній час має намір перейти на пенсію чоловіка відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Суд, із врахуванням наданих заявницею доказів, вважає за можливе задовольнити її вимоги, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та законним інтересам останньої.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ч.3 ст.256 ЦПК України, ст.ст. 10,11,60, 209,212,213,214,215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту втрати джерела засобів до існування - задовольнити.

Встановити факт втрати джерела засобів до існування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті її чоловіка ОСОБА_3, який помер 07 вересня 2002 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Надруковано власноручно у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: В.В.Хандурін