Апеляційний суд Івано-Франківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду ОСОБА_1-

Франківської області в складі:

Головуючої Стефанів Н.C.

суддів Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

секретаря Кіндрата В.П.

з участю представників апелянта - ОСОБА_2, Остап»юк Н.О., представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним заповіту, визнання недійсним правочину і визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 27 вересня 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 вересня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 ІО., ОСОБА_7 про визнання недійним заповіту, визнання недійсним правочину і визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_4, інтересах якої діє ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, мотивувавши свої вимоги тим, що рішення суду є неправильним, не вірно витлумачено законодавство, що регулює спірні відносини, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та зібраним доказам. Апелянгка зазначає, що суд не взяв до уваги дві амбулаторні судово-психіатричні експертизи щодо недієздатності ОСОБА_8, які, на її думку, конкретизують клінічну картину недієздатності померлої на час складання нею заповіту та договору дарування квартири на користь третіх осіб. Вважає, що суд не наділений певними фаховими знаннями та повноваженнями щодо встановлення дієздатності фізичної особи, а тому спростування висновків судових експертиз зі сторони суду повинно ґрунтуватись на беззаперечних доказах. Крім того, зазначає, що пояснення свідків не можуть спростовувати висновки фахівців.

Справа №22-ц-6119/2010 р. Головуюча у 1 інстанції Барашков В.В.

Категорія 37 Суддя-доповідач ОСОБА_9

Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким заявлені ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_2 позовні вимоги про визнання недійсними заповіту, договору дарування квартири, про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

ОСОБА_2 JI.IO. подала заяву про приєднання до апеляційної скарги. ОСОБА_6 направив суду повідомлення про підтримання апеляційної скарги.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 225 ЦК України визначено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Судом встановлено, що ОСОБА_8, яка померла 04 грудня 2003 року, на праві власності належала квартира АДРЕСА_1.

14 березня 2000 року державним нотаріусом першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 було посвідчено заповіт, згідно якого ОСОБА_11 заповіла все свої майно ОСОБА_6 11 квітня 2003 року приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_12 JI.A. посвідчено договір дарування між ОСОБА_8І, та ОСОБА_13 (т. 1, а.с. 5, т. 2, а.с. 105).

В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009, № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК, суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до двох висновків амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи проведеної Івано-Франківським ОКПД та Львівською ОКПЛ, ОСОБА_8 хворіла хронічним стійким розладом психіки у вигляді атеросклеротичної судинної деменції, що позбавляло її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, як на період часу підписання заповіту 14 березня 2000 року, так і на період часу дарування квартири 11 квітня 2003 року (т. 1, а. с. 93-96, т. З, а . с. 105-110).

З

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що в момент вчинення правочинів ОСОБА_11 розуміла значення своїх дій та могла ними керувати, оскільки в ОКПНД не лікувалась, в списках архіву не числилась, на диспансерному обліку не перебувала, а тому прийшов до висновку, що немає підстав для застосування вимог ст.. 225 ЦК України.

Колегія суддів вважає не погоджується з таким висновком.

Відповідно до ст. 213 ЩІК рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наявні у висновках обох експертиз дані про те, що у ОСОБА_8 з 1980-х років діагностовано невротичну стадію церебрального атеросклерозу, безсоння, зниження пам'яті, головокружіння, виражений стійкий астено-невротичний синдром, який з часом посилювався свідчить про порушення психіки, що суд першої інстанції не міг залишити поза увагою, опираючись тільки на показання свідків.

Крім того, укладаючи у 2003 році договір дарування квартири, ОСОБА_11 очевидно не мала наміру і внутрішньої волі передати цю квартиру обдаровуваному, оскільки у 2000 році нею було складено заповіт на користь ОСОБА_6 1.Ю., яким все своє майно вона заповіла йому.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неналежно оцінив представлені суду докази та неправомірно не застосував норми ст.. 225 ЦК України.

Відповідно до ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_11 згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 19 лютого 2002 року була призначена опікуном ОСОБА_4, з якою вони проживали разом та вели спільне господарство, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд першої інстанції пришов до необгрунтованого висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК щодо законності й обгрунтованості, висновки суду призвели до неправильного вирішення спору, що є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 27 вересня 2010 року скасувати. Ухвалити нове рішення. Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений 14 березня 2000 року і посвідчений державним нотаріусом першої Івано-Франківської державної контори ОСОБА_10, згідно з яким ОСОБА_8 заповіла все належне їй майно ОСОБА_6.

Визнати недійсним договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_12 11 квітня 2003 року, зареєстрований в реєстрі за №Д-239, згідно з яким ОСОБА_8 подарувала, а ОСОБА_7 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_2, що м. Івано- Франківську.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_8 Міни Іванівни на квартиру АДРЕСА_1; Франківську.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Н.С. Стефанів

Судді О.Ю.Беркій

ОСОБА_14