АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Гальонкіна С.А.

Суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С.

при секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 березня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про відшкодування збитків , -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування збитків в розмірі 210 347 грн. 46 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави державне мито в розмірі 1 649 грн.

З даним рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 березня 2010 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі.

Вважає, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення.

Відповідно п. 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У відповідності з ч.З ст. 10, ч.іст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи , ОСОБА_3 є власницею нежитлових будівель за адресою вул.. Строни, 2в в м. Комсомольську Полтавської області на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 04 липня 2006 року. Договір посвідчено

приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 4727.

Згідно даних КП «Кременчуцьке БТІ» вказані нежитлові будівлі складаються з будівлі кафе-бару, літ. «А, а».

Судом встановлено, що 27 травня 2008 року між ОСОБА_3 та Комсомольською міською радою укладено договір оренди землі № 70/08. Предметом даного договору є земельна ділянка, яка знаходиться по вул. Строни, 2в у м. Комсомольську Полтавської області.

За час протиправного користування ОСОБА_2 даною земельною ділянкою ОСОБА_3 сплачувала орендну плату за неї. Даний факт підтверджується квитанціями про сплату орендної плати, що знаходяться в матеріалах справи.

Тому суд вірно прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми сплаченої останньою за оренду землі.

При винесенні рішення суд першої інстанції також посилався на те, що відповідачка ФОП ОСОБА_2 з 2006 року перешкоджає ОСОБА_3 у користуванні власністю та неправомірно використовує зазначені нежитлові будівлі для ведення своєї підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. З ст.. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно п. п. 1,2 ст. п. 2 с. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права( реальні збитки);доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 позивачка позбавлена можливості здійснювати своє право володіння, користування належними їй на праві власності нежитловими будівлями та земельною ділянкою, що завдало значних збитків.

Саме з цих підстав суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо відшкодування упущеної вигоди.

Проте, з таким висновком колегія суддів погодитися не може за наступних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 15 грудня 2006 року та 08 липня 2008 року укладено договори оренди, предметом яких є нежитлове приміщення - будівля, що знаходиться по вул. Строни,2в в м. Комсомольську Полтавської області.

Укладаючи дані договори позивачка завідомо знала, що вони є нереальними (штучними). ОСОБА_3 усвідомлювала, що вона як орендодавець не мала змоги скористатися своїм правом розпоряджатися вказаним приміщенням відповідно до умов договорів.

Як ОСОБА_3, так і ОСОБА_5 було відомо, що приміщенням по вул. Строни,2в в м. Комсомольську яке є предметом договорів оренди користуються інші особи, та з приводу цього в суді розглядається спір.

Крім того відповідно до ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди ( їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Строк дії договору, укладеного 08 липня 2008 року - до 01 липня 2011 року.

Судом встановлено, що даний договір оренди не був нотаріально посвідченим, що суперечить нормам ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Колегія суддів приймаючи до уваги викладене, приходить до висновку, що посилання позивачки на упущену вигоду та вимога про її відшкодування задоволенню не підлягають. На користь ОСОБА_3 підлягає стягненню лише сума, сплачена нею за оренду земельної ділянки.

Колегія суддів, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 03 березня 2010 року - змінити.

Зменшити суму стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування збитків до 10 784 грн. 97 коп. та судового збору на користь держави до 107 грн. 85 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) ОСОБА_6

(підпис) ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1