РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2010 м.Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Носова Г.С.,

при секретарі Болбот Т.Ю.,

позивач не зявився,

представник відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про перерахунок та виплату підвищення до пенсії,

В С Т А Н О В И В:

26.04.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та провесті відповідні виплати пенсії як інваліду ЧАЄС ІІ групи відповідно до Закону в розмірі, не меншому ніж: державної пенсії 8 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії за шкоду здоровю 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.01.2004 року та зобов`язати відповідача починаючи з 1 січня 2004 року установити підвищення до пенсії як інваліду війни 2 групи, в розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та проводити відповідні виплати .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач пояснює, що має право на отримання пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком виходячи із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком , з дня встановлення ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обов'язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», він як інвалід війни ІІ групи має право на отримання відповідного підвищення до пенсії в розмірі 350 відсотків мінімальної пенсії за віком починаючи з 1 січня 2004 року . Також має право на проведення відповідних виплат з боку відповідача. При цьому, Пенсійним фондом пенсія в порушення вимог законодавства в належному розмірі йому не виплачується з посиланням на Постанови КМУ та законодавство, яке суттєво зменшує розмір пенсійних виплат.

Позивач в судове засідання не зявився, згідно клопотання просив розглянути справу за його відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, просив розглянути справу за його відсутності, надав заперечення проти позову, згідно якого позовні вимоги не визнав та зазначив наступне.

З 17.03.1999 року по 25.08.05 року та починаючи з 01.01.2006 року позивач отримує пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок захворювання отриманого при виконанні обовязків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 ХІІ від 28.02.1991 року.

З 26.08.05 по 31.12.05 року ОСОБА_1 згідно його особистої заяви від 26.08.05 року отримував пенсію за віком відповідно до ст.27,28,40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст.ст.49,50,55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 54 цього Закону передбачено, що пенсії по інвалідності, яка настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до статті 67 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Згідно з статтею 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Також, відповідно до ч.7 ст.54 Закону порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, який своєю постановою від 3 січня 2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» (далі Постанова № 1) встановив базову величину для обчислення конкретних державних пенсій та додаткових пенсій за шкоду, заподіяну особам, віднесеним до 1 категорії, відповідно 19-91 грн. Саме згідно з положенням цієї постанови відповідач визначив розмір пенсії позивачеві, а саме мінімальний розмір пенсії по ІІ групі інвалідності становив 19,91?8. Відповідач не погоджується з позивачем стосовно застосування для розрахунку пенсії та додаткової пенсії згідно ст.ст.50,54 Закону № 796-ХІІ величини мінімальної пенсії за віком встановленої Законами України «Про Державний бюджет України на 2004-2009 роки», оскільки ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» закріплює норму, відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, застосовується виключно для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2004 р. № 894 мінімальний розмір пенсії з 1 вересня 2004 р. збільшується на 12 %, тобто: по ІІ групі інвалідності 19,91х8х1,12.

Постановою КМУ від 27 грудня 2005 р. № 1293 «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1 січня 2006 р. передбачено збільшення розмірів пенсій по інвалідності, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987-1990 роках - у 2,5 рази: по ІІ групі інвалідності 19,91х8х1,12х2,5. Зазначеною Постановою встановлено мiнiмальний розмiр пенсій для інвалідів ІІ групи у розмiрi 500 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змiн до деяких законодавчих актів України» внесено змiни до Закону України «Про статус i соцiальний захист громадян, якi постраждали внаслiдок Чорнобильської катастрофи», а саме: у статтю 50 «Особам, вiднесеним до категорії 1, iнвалiдам II групи призначається щомiсячна додаткова пенсiя за шкоду, заподiяну здоров'ю - 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, частини 3 i 4 статтi 54 замiнено текстом: «У всіх випадках розмiри пенсiй для iнвалiдiв, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема: для учасникiв лiквiдацii наслiдкiв аварії на ЧАЕС у 1987-1990 роках по ІI групi iнвалiдностi 150% прожиткового мінімуму для осiб, якi втратили працездатнiсть.

Розмiр прожиткового мінімуму для осiб, якi втратили працездатнiсть, визначається на момент виплати пенсії згiдно iз Законом «Про Державний бюджет України» i не може коригуватися iншими нормативно-правовими актами.

Тобто, починаючи з 1 сiчня 2008 року розмiри пенсiй та додаткових пенсiй встановлюються з урахуванням вищезазначеного Закону.

Рiшенням Конституцiйного Суду України вiд 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституцiйним положення статтi 67 роздiлу 1 пунктів 2-4, 6-8, 10-18, пiдпункту 7 пункту 19, пунктiв 20-22, 24-34, пiдпунктiв 1-6, 8-12, пункту 35, пунктiв 36-100 роздiлу II. Внесення змiн до деяких законодавчих актів України.

Постановою Кабiнету Міністрів України вiд 28 травня 2008 р. № 530, яка набрала чинності 22.05.08 року, врегульовано деякi питання соцiального захисту окремих категорiй громадян, зокрема громадян, якi отримують пенсії, вiдповiдно до Закону України «Про статус та соцiальний захист громадян, якi постраждали внаслiдок Чорнобильської катастрофи». Пунктами 4 та 6 зазначеної постанови передбачено щомiсячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю відповідно до Закону інвалідам ІІ групи у розмірі 20% від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які в тратили працездатність та мінімальний розмір пенсії для інвалідів цієї групи 725 грн.

Постановою Кабiнету Міністрів України вiд 16 липня 2008 р. № 654 «Про пiдвищення пенсiйного забезпечення громадян» для осiб, що отримують пенсiю вiдповiдно до Закону з 1 липня 2008 року встановлено доплату з тим, щоб їх пенсії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством) досягали для ліквідаторів на ЧАЕС у 1987-1990 роках інвалідів ІІ групи 820 грн.

Статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсiйне страхування» передбачено, що мiнiмальний розмiр пенсій у розмiрi прожиткового мінімуму для осiб, якi втратили працездатнiсть, застосовуєтъся виключно для визначення розмiрiв пенсiй, призначених виключно з цим Законом. Позивачу, як вже згадувалося, пенсiя призначена вiдповiдно до ст. 54 Закону України «Про статус i соцiальний захист громадян, якi постраждали внаслiдок Чорнобильської катастрофи». Пенсія позивачу призначена та виплачується відповідно до чинного пенсійного законодавства. Дії управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області є правомірними і законними.

З 01.01.2004 року по 03.07.2005 року позивачу призначено підвищення до пенсії згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»№ 3551-ХІІ від 22.10.93 року, яке виплачувалось в сумі 58,17 грн., а з 04.07.05 року по 31.12.2005 року відповідно до ПКМУ № 1 від 03.01.02 року до внесення змін до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 2393-ІV від 05.10.05 року, в розмірі 69,69 грн.

Крім того, звертав увагу суду, на порушення позивачем трирічного строку позовної давності для звернення з позовом, тому йому незрозуміле питання щодо вимоги проведення перерахунку пенсії починаючи з 01.01.2004 року. Позов ОСОБА_1 просив залишити без задоволення.

Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутністю сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області та є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, інвалідом ІІ групи з 17.03.1999 року внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обовязків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 001576 та довідкою МСЕК серія 2-98-ХАР № 028244. Також, є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів, що підтверджується копією посвідчення серія Б № 399904.

Запереченнями на позовну заяву підтверджуються доводи позивача про те, що пенсія йому нараховувалася не відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відповідно до підзаконних актів, прийнятих Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до 1 категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам ІІ групи 75% мінімальної пенсії за віком.

З положеннями даних норм співпадає припис п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 30.10.1997 року № 523.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що набрав чинності з 01.01.2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 45 Конституції України пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, визначається Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

За змістом абз. 3 ст. 1 вказаного Закону, державні соціальні гарантії встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг необхідних для задоволення основних соціальних та культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюється для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про державний бюджет на відповідний рік.

Визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомоги.

Тобто, мінімальний розмір пенсії за віком для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є виправною величиною від якої проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю призначених за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок пенсії позивачу ОСОБА_2 Пенсійного Фонду в Балаклійському районі Харківської області провело виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка, встановленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» (далі Постанова КМУ від 03.01.2002 року № 1).

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 894 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.09.2004 року позивачу було збільшено розмір пенсії на 12%: 19,91х8х1,12 по ІІ групі інвалідності.

З 01.01.2006 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №1293 від 27.12.2005 року «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір пенсії позивачу було збільшено у 2,5 рази: 19,91х8х1,12х2,5 по ІІ групі інвалідності.

Відповідно до ч.4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже за Конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року та №654 від 16.07.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Безпідставним є посилання відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України. Оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача встановлених цим же законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього закону в тому числі й інших законів, якими встановлений розмір мінімальної пенсії за віком.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу перерахунку пенсії по інвалідності та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю за 2004 рік з 01 січня 2004 року по 25 серпня 2005 року та за період з 26.08.2005 року по 31.12.2005 року додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю з суд вважає їх підлягаючими задоволенню, з таких підстав.

Згідно ст. 1 Закону України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік», затверджено на 2004 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність складає 284 грн. 69 коп.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік» від 23 грудня 2004 року, затверджено на 2005 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунок на місяць для осіб, які втратили працездатність 332 грн.

Саме ці розміри мінімальної пенсії за віком відповідач повинен був застосовувати при нарахуванні та виплаті позивачу основної та додаткової пенсії.

Стосовно позовної вимоги щодо здійснення позивачу перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду ІІ групи за період з 26.08.2005 року по 31.12.2005 року, суд вважає такою, що задоволенню не підлягає.

ОСОБА_1 за вищевказаний період згідно особистої заяви отримував основній розмір пенсії згідно ст.ст.27,28,40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.10, п.13 розділу XV прикінцевих положень якого, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначається одна пенсія за її вибором.

Стосовно позовних вимог за 2006 рік з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року, суд вважає їх підлягаючими задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.65 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, встановлено в розмірі: з 01.01.2006 року 350 гривень, з 01.04.2006 року 359 гривень, з 01.10.2006 року по 31.12.2006 року 366 гривень.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-ІV) встановлюється в розмірі, визначеному законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки вказаний мінімальний розмір є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомог. Тобто, мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначених по Закону №796-ХІІ.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача відповідають Закону України №796-ХІІ, і він має право на призначення за період з 01.01.2004 року по 25.08.2005 року та з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року пенсії в розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, як інваліду на той час ІІ групи в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Також, позивач має право на призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю за період з 26.08.2005 року по 31.12.2005 року.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.109 Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік»: «Надати право Кабінету Міністрів України в 2006 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами».

Судом встановлено, що пенсію позивачу ОСОБА_2 Пенсійного Фонду у Балаклійському районі Харківської області в 2006 році нараховано і виплачено відповідно до постанов КМУ №894 та №1293.

Проте, суд не може погодитися з таким розрахунком, проведеним відповідачем, щодо обчислення пенсії позивача та на посилання відповідача на ст.ст.50, 54 Закону №796 ХІІ, згідно з якою порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, як і не може погодитися з тим, що застосування щодо спірних правовідносин ст.28 Закону № 1058-ІV суперечить вимогам частини 3 цієї статті, згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 тієї ж статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст.75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон №796-ХІІ має вищу юридичну силу і виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме Закон підлягає застосуванню при вирішення даного спору.

Крім того, згідно ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, і додаткової пенсії визначається Кабінетом Міністрів України. Проте, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Тому Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом №796-ХІІ зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій. Навпаки, у ч.1 ст.67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

У Законі №796-ХІІ викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом №796-ХІІ, є безпідставним.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягають саме статті 50 та 54 Закону №796-ХІІ і розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі «Про державний бюджет України» на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, а не Постанови КМУ, на які посилається відповідач.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання пенсії, передбаченої ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року дія ст.с.50 і 54 Закону № 796-ХІІ не зупинялась, Закон України «Про Державний бюджет на 2006 рік» неконституційним не визнаний та діяв протягом 2006 року.

Мінімальний розмір пенсії за віком з 01.01.2006 року встановлено в розмірі 350 гривень, з 01.04.2006 року 359 гривень, з 01.10.2006 року по 31.12.2006 року 366 гривень. Тому саме ці встановлені Законом мінімальні розміри пенсії за віком повинен брати відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії по інвалідності та додаткової пенсії.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України №796-ХІІ, яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсій, визначений відповідно до ст.54 Закону України № 796-ХІІ, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу перерахунку пенсії по інвалідності та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за 2007 рік з 01 січня 2007 року по 31 березня 2007 року, суд вважає їх підлягаючими задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність встановлено в розмірі: з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. Для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» від 15.03.2007 року №749-V мінімальний розмір пенсії за віком з 01.04.2007 року встановлено в сумі 410,06 гривень, з 01.10.2007 року в сумі 415,11 гривень.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-ІV) встановлюється в розмірі, визначеному законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки вказаний мінімальний розмір є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомог. Тобто, мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначених по Закону №796-ХІІ.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача відповідають Закону України №796-ХІІ, і він має право на призначення у 2007 році пенсії в розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, як інваліду на той час ІІ групи в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що пенсію позивачу ОСОБА_2 Пенсійного Фонду у Балаклійському районі Харківської області в 2007 році нараховано і виплачено відповідно до постанов КМУ №894 та №1293.

Суд не може погодитися з таким розрахунком, проведеним відповідачем, щодо обчислення пенсії позивача та на посилання відповідача на ст.ст.50, 54 Закону №796 ХІІ, згідно з якою порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, як і не може погодитися з тим, що застосування щодо спірних правовідносин ст.28 Закону № 1058-ІУ суперечить вимогам частини 3 цієї статті, згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 тієї ж статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст.75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон №796-ХІІ має вищу юридичну силу і виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме Закон підлягає застосуванню при вирішення даного спору.

Крім того, згідно ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, і додаткової пенсії визначається Кабінетом Міністрів України. Проте, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Тому Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом №796-ХІІ зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій. Навпаки, у ч.1 ст.67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

У Законі №796-ХІІ викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом №796-ХІІ, є безпідставним.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору застосуванню підлягають саме статті 50 та 54 Закону №796-ХІІ і розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі «Про державний бюджет України» на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, а не Постанови КМУ, на які посилається відповідач.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання пенсії, передбаченої ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу перерахунку пенсії по інвалідності та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за 2008 рік з 01 січня 2008 року по 31 березня 2008 року, суд вважає їх підлягаючими задоволенню частково, з таких підстав.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 27.12.2008 року було внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до нової редакції вищезазначеного Закону з 01.01.2008 року вихідним критерієм для розрахунку пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою визначено прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до змін, внесених до ч.3 та 4 ст. 54 Закону передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС по IІ групі інвалідності - 150 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

Згідно нової редакції ст. 50 цього ж закону встановлено, що о собам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, інвалідам II групи у розмірі - 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 р. від 22.05.2008 року зміни внесені Законом України «Про Державний України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року обчислення основної та додаткової пенсії позивачу повинно було здійснюватись у відсотковому співвідношенні до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 22 травня 2008 року згідно мінімального розміру пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" від 26.12.2007 року на 2008 рік був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня 481 грн., з 1 липня 482 грн. з 1 жовтня 498 грн. Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу перерахунку пенсії по інвалідності та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, з 1 липня 2009 року в розмірі: пенсії по інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії 75% мінімальної пенсії за віком, суд вважає їх підлягаючими частковому задоволенню, з таких підстав.

Статтею 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» на 2009 рік затверджено прожитковий мінімум на одну особу для тих, що відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення в розмірах, що діяли у грудні 2008 року, тобто 498 гривень.

Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 року з 01 листопада 2009 року встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розмірі 573 гривні.

Статтею 52 Закону України „Про Державний бюджет України на 2010 рік установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 695 гривень, з 01 квітня 706 гривень.

Тобто, при нарахуванні пенсії позивачу відповідач повинен брати прожитковий мінімум в зазначених розмірах прожиткового мінімуму, оскільки саме він береться для визначення мінімальної пенсії за віком при нарахуванні та виплаті пенсії по інвалідності та додаткової пенсії згідно Закону №796-ХІІ.

Наявність такого права у позивача гарантується Конституцією України, відповідно до п.6 ч.1 ст.92 якої, виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст.75 встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон №796-ХІІ має вищу юридичну силу і виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме Закон підлягає застосуванню при вирішенні даного спору.

Стосовно позовних вимог щодо зобовязання відповідача починаючи з 01.01.2004 року установити підвищення до пенсії як інваліду ІІ групи в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» суд вважає їх частково підлягаючими задоволенню.

З ч.3 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, що була чинною до 01.01.06 року) слідує, що інвалідам війни ІІ групи пенсії підвищуються у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком.

Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, то він має право на підвищення пенсії у встановленому законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» розмірі, але лише до 01.01.06 року.

Враховуючи наявність спеціальних законодавчих актів, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд вважає за необхідне визнати незаконною бездіяльність ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області щодо не виконання з 01.01.2004 року по 25.08.2005 року, з 01.01.2006 року по 31.12.07 року та з 22.05.2008 року по 02.07.2010 року, тобто по день ухвалення рішення, приписів ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю та за період з 26.08.05 по 31.12.2005 року, яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання додаткової пенсії. Так само незаконна бездіяльність відповідача стосовно не виконання приписів ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 01 січня 2004 року до 01.01.2005 року та з 01 січня 2005 до 01 січня 2006 року.

Оскільки на час прийняття судом рішення вказані порушення відповідачем не усунені, суд приходить до висновку про зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності і додаткової пенсії та провести відповідні виплати.

Суд відхиляє заяву відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом, через наступне.

У відповідності до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України у Балаклійському районі Харківської області до перерахунку і виплати пенсії по інвалідності і додаткової пенсії, починаючи з 03 липня 2010 року, оскільки відсутні підстави для зобовязання відповідача на вчинення таких дій у майбутньому.

Керуючись ст.ст. 2, 4,10, 11, 15, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.8, 19, 22, 75, 92, 152 Конституції України, ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796ХІІ від 28.02.1991 року, ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 року, ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранівй війни, гарантії їх соціального захисту»,

ВСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області з 01 січня 2004 року по 25 серпня 2005 року, з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 02 липня 2010 року по не виконанню приписів ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка призвела до порушення прав ОСОБА_1 на своєчасне нарахування та отримання в належних розмірах пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Визнати бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області з 26 серпня 2005 року по 31 грудня 2005 року по не виконанню приписів ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка призвела до порушення прав ОСОБА_1 на своєчасне нарахування та отримання в належних розмірах додаткової пенсії, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Балаклійському районі Харківської області вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 з 01 січня 2004 року по 25 серпня 2005 року, з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 02 липня 2010 року відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком, та провести відповідні виплати.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Балаклійському районі Харківської області вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 з 26 серпня 2005 року по 31 грудня 2005 року відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком, та провести відповідні виплати.

Визнати діяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області з 01 січня 2004 року до 01.01.2005 року та з 01 січня 2005 до 01 січня 2006 року по не виконанню приписів ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка призвела до порушення прав ОСОБА_1 на своєчасне нарахування та отримання в належних розмірах підвищення до пенсії, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Балаклійському районі Харківської області вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 підвищення до пенсії як інваліду війни ІІ групи в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, відповідно відповідно до ч.4 ст.13 закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до встановленого законом мінімального розміру пенсії за віком в сумі 284,69 грн. з 01 січня 2004 року до 01.01.2005 року, в сумі 332,00 грн. з 01 січня 2005 до 01 січня 2006 року та провести відповідні виплати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з УПФУ в Балаклійському районі Харківської області 18,50 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення судового розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 05 липня 2010 року.

Суддя