АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-6098/10 Головуючий у 1-й інстанції Матвієнко В.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської

області в складі:

головуючого Гальонкіна С.А.

суддів Абрамова П.С.

ОСОБА_1

при секретарі Амеліній М.В.

прокурора адвоката позивача

представника позивача відповідача

представника відповідача

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 березня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення на квартиру таза зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання умов кредитного договору щодо підвищення розміру процентної ставки нікчемними,

колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2010 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу як предмета іпотеки за кредитним договором.

В обгрунтування своїх позовних вимог Банк вказав, що після підвищення процентної ставки з 16,08% до 27,42 % з 1 лютого 2009 року ОСОБА_2 порушує умови кредитного договору. В зв»язку з чим у нього на 24 листопада 2009 року утворилася заборгованість за кредитом - 79 555,09 грн., заборгованість по процентам - 5833 грн. 5 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 163, 2 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 13,05 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 4278 грн. 25 коп.

Банк просив позов задовольнити - звернути стягнення на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу як предмета іпотеки за кредитним договором. Виселити осіб, які зареєстровані та проживають в даній квартирі та стягнути з відповідача судові витрати.

В лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до Банку, в якому просив визнати зміну розміру процентної ставки ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку з 1,34% на 2,29 % щомісяця нікчемною.

Зобов»язати ПАТ КБ «ПриватБанк» зробити перерахунок по кредиту згідно кредитного договору, всі судові витрати стягнути з Банку на його користь. Просив відмовити у задоволені позовних вимог Банку.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 вказав, що з 1 лютого 2009 року Банк в односторонньому порядку в порушення вимог ст. 1056-1 ЦК України, збільшив процентну ставку з 16,08% до 27,42%. Повідомлення про прийняте рішення Банком він не отримував.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 15 березня 2010 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_2 про звернення на квартиру відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання умов кредитного договору щодо підвищення розміру процентної ставки нікчемними, задоволено частково.

Визнано умову п.2.3.1 Кредитної угоди № РLРОGК 00000067 від 1 березня 2007 року укладеною між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення розміру процентної ставки нікчемною.

В частині позовних вимог ОСОБА_2 щодо зобов»язання ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок по кредитному договору № РLРОGК 00000067 від 1 березня 2007 року з урахуванням сплачених коштів відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 8 грн. 50 коп. судового збору та 30 грн. за ІТЗ розгляду справи.

ПАТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду, оскільки воно постановлене в порушення норм процесуального та матеріального права і ухвалити нове, яким задовольнити їх первинний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2

Банк вважає, що підвищив ставку в односторонньому порядку у відповідності до вимог діючого законодавства. А ОСОБА_2, після підвищення процентної ставки, порушує строки сплати кредитних коштів.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом правильно встановлено та не оспорюється сторонами про те, що 1 березня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № РLРОGК 00000067, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кошти в сумі 96736 гри. з відсотковою ставкою 16,08 % строком до 1 березня 2027 року. Погашення кредиту ОСОБА_2 до 1 лютого 2009 року здійснював відповідно графіку.

З 1 лютого 2009 року Банк в односторонньому порядку підвищив процентну ставку з 16,08% до 27,42%.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п.2.3.1 Кредитного договору від 1 березня 2007 року Банк мав право в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки за користування Кредитом. При цьому брав на себе зобов»язання належним чином письмово повідомити Позичальника про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки (а. с. 10).

Стаття 60 ЦПК України передбачає обов»язки доказування і подання доказів, зокрема зазначає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов»язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції Банк на підтвердження своїх позовних вимог, не надав суду належних доказів про підвищення розміру процентної ставки. А саме у справі відсутні, як рішення Банку, яким він змінив процентну ставку, так і лист-повідомлення, який, на думку Банку, останній направляв Позичальнику. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник Банку надав колегії суддів копію листа-повідомлення.

Місцевим судом правильно встановлено про те, що розмір процентної ставки Банк підвищив в односторонньому порядку з 1 лютого 2009 року, тобто після набрання ст. 1056-1 ЦК України чинності. Як в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник Банку не надав даних про належне повідомлення ОСОБА_2 про намір підвищити процентну ставку. Твердження ОСОБА_2 про те, що він не отримував листа від Банку від 31 грудня 2009 року, не спростовано Банком.

Доводи апелянта про те, що Банк, направляючи листа ОСОБА_2 з повідомленням про підвищення процентної ставки до набрання чинності Закону України № 661-VI від 12.12 2008 року, діяв в межах діючого законодавства, є такими, що суперечать чинному законодавству та матеріалам справи..

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303,304,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: /підпис/