АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Болтунової Л.М.,

суддів: Козлова С.П., Максюта Ж.І.,

при секретарі: Бецман І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство „Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації, про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, посилаючись на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу належить приміщення магазину №22 по вул. Ворошилова, 1 у м. Дніпропетровську (літ. А-5), яким його дружина ОСОБА_2 тривалий час перешкоджає йому користуватися та розпоряджатися. Тому позивач просив суд усунути йому перешкоди у користуванні та розпорядженні цим приміщенням, зобовязавши відповідачку його звільнити та повернути від нього ключі.

В липні 2009 року позивач доповнив свої позовні вимоги, звернувшись до суду з позовом про визнання за ним права власності на вказане приміщення з тих підстав, що воно було ним придбане за гроші, які для цього йому подарував його батько, але видане свідоцтво про право власності на нього було загублене.

Справа розглядалася судом не однократно.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2010 року визнано за позивачем право власності на приміщення магазину №22 по вул. Ворошилова, 1 літ. А-5 у м. Дніпропетровську та усунути йому перешкоди у користуванні цим приміщенням із зобовязанням відповідачку його звільнити та повернути від нього ключі позивачеві. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд.

Розглянувши справу в межах доводів скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з постановленням нового рішення по справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді.

Між тим, розглядаючи та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання за права власності на спірне приміщення суд залишив без уваги, що в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з вересня 2006 року знаходиться справа №2-164/2010 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, в якому також заявлені позовні вимоги до ОСОБА_3 про визнання за ОСОБА_2 права власності на спірне приміщення.

Тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з залишенням таких позовних вимог без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 1991 року по 2007 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.1999 р. позивач придбав квартиру АДРЕСА_1 та в подальшому переобладнав її в нежиле приміщення магазину, яке затвердженим рішенням Дніпропетровської міської ради від 19.07.2007 р. актом Державної технічної комісії було прийнято в експлуатацію та на яке було оформлене право приватної власності з видачею відповідного свідоцтва на імя позивача.

В теперішній час спірне приміщення знаходиться у володінні відповідачки, яка перешкоджає їм користуватися позивачу і ключі від нього йому не надає, що сторонами не оспорюється.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проте дійшовши правильного висновку про наявність у позивача законного права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування спірним приміщенням, суд, постановляючи рішення про задоволення таких позовних вимог шляхом зобовязання відповідачку звільнити це приміщення та повернути від нього ключі позивачеві, не врахував, що це майно було придбане позивачем під час його перебування у шлюбі з відповідачкою і остання відповідно до положень ст.ст.22-23 КпШС України та ст.ст.60-63 СК України має право ним користуватися на рівні з позивачем, а тому до вирішення між ними спору про розподіл їх майна та визнання права власності на це приміщення за одним із них нема законних підстав для позбавлення або обмеження в судовому порядку права відповідачки в його користуванні.

З урахуванням наведеного рішення суду в цій частині слід скасувати та постановити нове рішення на підставі ст.391 ЦК України про усунення перешкод у користуванні майном, зобовязавши відповідачку не перешкоджати в користуванні позивачу спірним приміщенням та надати йому від нього ключі.

При цьому колегія суддів виходить з того, що наявність в іншому суді спору між сторонами про розподіл майна подружжя з заявленими позовними вимогами про визнання права власності на спірне приміщення, на що посилається скаржниця у своїй апеляційній скарзі, не перешкоджає суду вирішити питання про усунення перешкод у користуванні позивачу цим приміщенням зазначеним шляхом, оскільки законні права відповідачки на це майно при цьому не порушуються.

Підлягає скасуванню також рішення суду і в частині вирішення питання про розподіл між сторонами судових витрат з постановленням нового рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору в розмірі 8,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., а всього 38,50 грн., виходячи із частини задоволених заявлених позивачем вимог немайнового характеру відповідно до вимог ст.ст.79,81,88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.307,309,310 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2010 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині визнання права власності на приміщення магазину №22 по вул. Ворошилова, 1 літ. А-5 у м. Дніпропетровську залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном задовольнити частково, зобовязавши ОСОБА_2 не перешкоджати в користуванні ОСОБА_3 приміщенням магазину №22 по вул. Ворошилова, 1 літ. А-5 у м. Дніпропетровську та надати йому ключі від цього приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі в розмірі 38,50 грн..

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: