Братський районний суд Миколаївської області
Справа №2-25
Р І Ш Е Н Н Я

І М ' Я М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2010 р. Братський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Губанової В.М.

при секретарі: Тягнирядно І.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні с-ща Братське

справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8, третя особа: ОСОБА_9, ОСОБА_10, про витребування майна, визнання права власності та усунення порушення права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вони є подружжям з травня 1985 року. 02 липня 1985 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Братською державною нотаріальною конторою позивчами було придбано будинок по вул.. Комарова, 53 в с-щі Братське Миколаївської області. Правовстановчі документи були оформлені на ОСОБА_1 29 березня 2002 року ОСОБА_1 уклав на універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» договір купівлі-продажу житлового будинку по вул.. Комарова, 53 в с-щі Братське зі своєю сестрою ОСОБА_9 В травні 2006 року ОСОБА_9 звернулася до ОСОБА_1 із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, та визнання права власності на житловий будинок за нею. Рішенням Братського районного суду від 16 травня 2006 року позов було задоволено та визнано договір купівлі-продажу житлового будинку дійсним та права власності на нього за ОСОБА_9 02 жовтня 2007 року Вознесенським МБТІ за реєстраційним номером № 20490507 було зареєстровано право власності на житловий будинок за ОСОБА_9 06 березня 2008 року ОСОБА_9 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку №53 по вул.. Комарова в с-щі Братське, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_11. Право власності було зареєстровано Вознесенським МБТІ за реєстраційним номером № 20490507 за ОСОБА_3 Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 11 серпня 2008 року рішення Братського районного суду від 16 травня 2008 року, яким право власності на житловий будинок було визнано за ОСОБА_9 було скасовано, а справу передано на новий розгляд в новому складі суду. Ухвалою Братського районного суду від 26 серпня 2009 року провадження в справі закрито у звязку із відмовою ОСОБА_9, Тобто позивачки по справі, від позову. Позивачі вважають, що оскільки ОСОБА_2 є законним співвласником будинку, то наступне визнання права власності та реєстрація будинку за ОСОБА_9 суперечить вимогам закону, тому, що будинок був відчуджений без її згоди, а отже вибув з її володіння поза її волі.

В судовому засіданні позивачі та їх представник ОСОБА_12 уточнили позовні вимоги та змінили відповідачів і третіх осіб по справі, і іншій частині позову підтримали заявлені вимоги в повному обсязі.

Відповідачі не визнали позовні вимоги та пояснили, що вони є добросовісними набувачами і не можуть виступати по справі як відповідачі.

Треті особи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не визнали позовні вимоги, заявлені позивачами.

Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є подружжям з 18 травня 1985 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФП № 428067, виданого Братським райвідділом ЗАГС Миколаївської області. 02 липня 1985 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Братською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 було придбано будинок по вул.. Комарова, 53 в с-щі Братське Миколаївської області, що підтверджується дублікатом договору № 968415. Правовстановчі документи були оформлені на ОСОБА_1

29 березня 2002 року ОСОБА_1 уклав на універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» договір купівлі-продажу житлового будинку по вул.. Комарова, 53 в с-щі Братське зі своєю сестрою ОСОБА_9, що підтверджується договором купівлі-продажу за № 3-45а.

В травні 2006 року ОСОБА_9 звернулася до ОСОБА_1 із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, та визнання права власності на житловий будинок за нею, так як згідно ЦК України (в редакції 2004 року) необхідно було нотаріальне посвідчення договору, а ОСОБА_1 відмовлявся від добровільного посвідчення договору.

Рішенням Братського районного суду від 16 травня 2006 року позов було задоволено та визнано договір купівлі-продажу житлового будинку дійсним та права власності на нього за ОСОБА_9 Дане рішення вступило в законну силу.

02 жовтня 2007 року Вознесенським МБТІ за реєстраційним номером № 20490507 було зареєстровано право власності на житловий будинок за ОСОБА_9

06 березня 2008 року ОСОБА_9 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку №53 по вул.. Комарова в с-щі Братське, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_11 Право власності було зареєстровано Вознесенським МБТІ за реєстраційним номером № 20490507 за ОСОБА_3

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 11 серпня 2008 року рішення Братського районного суду від 16 травня 2008 року, яким право власності на житловий будинок було визнано за ОСОБА_9 було скасовано, а справу передано на новий розгляд в новому складі суду, оскільки позивачі звернулися до апеляційного суду із скаргою, що при продажу будинку не було враховано думку співвласника ОСОБА_2, яка мала право власності на нього як одне із подружжя. Позивачі мали намір визнати за собою право власності на житловий будинок по вул.. Комарова, 53 в с-щі Братське та висилити із нього власника будинку, таким чином розірвавши договір купівлі-продажу житлового будинку.

Ухвалою Братського районного суду від 26 серпня 2009 року за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та права власності на житловий будинок , провадження в справі закрито у звязку із відмовою ОСОБА_9 від позову.

Так, на підставі ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або законність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 придбала спірний житловий будинок на підставі правочину, тобто договору купівлі-продажу, і є добросовісним набувачем.

Згідно ст.. 388 ч. 1 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майн6о у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як встановлено в судовому засіданні, спірний житловий будинок вибув із володіння ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу, який на той момент вважався дійсним, від 29.03.2002 року. Згідно ст.. 128 ч. 1 ЦК Української РСР (1963 р) право власності оперативного управління у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Цивільний кодекс Української РСР не потребував обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлових будинків.

Укладаючи договір купівлі-продажу житлового будинку з ОСОБА_3 06.03.2008 року ОСОБА_9 виступила, як власник будинку №53 по вул.. Комарова в с-щі Братське, тобто мала право володіння, користування та розпорядження майном. Ніяких перешкод для укладання цього договору не існувало.

Посилання ОСОБА_2 на те, що при укладенні спірного договору було порушено її права є безпідставними, оскільки при укладенні договору купівлі-продажу будинку між її чоловіком та ОСОБА_9, ОСОБА_2 знала про продаж будинку і не заперечувала проти його відчудження, так як з 2002 року не зверталася за захистом своїх порушених прав, претензій щодо ОСОБА_9 не мала аж до весни 2008 року поки не виникли особисті неприязні відносини між нею та ОСОБА_9

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність умов для задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про витребування майна, визнання права власності та усунення порушення права власності, оскільки наслідком розірвання договору є повернення спірного майна покупцем продавцю. Але на час розгляду справи ОСОБА_9 не є власником будинку. Згідно ст.. 388 ЦК України не може бути витребуване це майно у ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_9 на час продажу квартири мала право на її відчудження (рішення вступило в законну силу, зареєстровано право власності в МБТІ та на той момент , а ОСОБА_3 придбала за оплату майно та є добросовісним набувачем.

Разом з тим, при вирішенні спору, суд встановив, що уточнивши позовні вимоги, позивачі припустилися помилки, а саме помилково замінили сторони у позові.

Враховуючи, що позивачам відмовлено в задоволенні позовних вимог про витребування майна, визнання права власності та усунення порушення права власності, тому не підлягає задоволенню вимога про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8, третя особа: ОСОБА_9, ОСОБА_10, про витребування майна, визнання права власності та усунення порушення права власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

На рішення протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд, з подачею одночасно копії апеляційної скарги безпосередньо в апеляційний суд Миколаївської області.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно

Суддя-