АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-6543/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Гайдук В.І.

суддів - Варенко О.П., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі - Сичевській А.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2010 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2010 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що з 12 жовтня 2002 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею. В листопаді 2004 року вони припинили шлюбні стосунки. Відповідач добровільно не надає дитині допомогу по її утриманню, в звязку з чим вона просила стягнути: аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини з урахуванням індексації; кошти на додаткові витрати на дитину у сумі їх фактичного понесення постійно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини; аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно за три останні роки в розмірі 18000,00 грн.; кошти на додаткові витрати на дитину у сумі 10430,00 грн., які виникли з дня влаштування доньки у дитячий садок та зайняття танцями до дня предявлення позову.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 квітня 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12 березня 2010 року до досягнення дитиною повнолітня.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі позивачем ставиться питання про скасування рішення суду, оскільки суд не взяв до уваги той факт, що дитина відвідує дитячий заклад, де іде підготовка дітей до школи, утримання дитини у дитячому закладі обходиться в середньому у 250,00 грн. на місяць. Крім того, дитина займається танцями, що обходиться щомісячно у сорок грн. Вважає, що довідка про заробітну плату, яка була предявлена відповідачем не є дійсною. Тому просила ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.10.2002 року (а.с.6), від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), яка проживає з матір'ю - позивачкою ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідач, будучи батьком дитини, зобов'язаний утримувати свою малолітню доньку згідно зі ст. 180 СК України.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що відповідач працює з 08.10.2007 року в ДП ПМК-40 ВАТ «Дніпроводбуд», щомісячно отримує заробітну плату (а.с.18,19), тобто має регулярний дохід. Проти сплати аліментів у розмірі ? частини заробітку відповідач у судовому засіданні не заперечував.

За таких обставин, виходячи з вимог ст.ст.180-183 СК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12 березня 2010 року до досягнення дитиною повнолітня, як передбачено ч.1 ст.191 СК України.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Доводи позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, не відповідають положенням ст.184 СК України і не ґрунтуються на доказах.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала суду доказів в обґрунтування потреби дитини у додаткових витратах.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що дитина сторін дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад № 384 з грудня 2006 року (а.с.10), є учасницею підготовчої групи зразкового хореографічного ансамблю народно-сценічного та сучасного танцю «Силует».

В обґрунтування своїх вимог про стягнення на дитину додаткових витрат позивач надала суду лише довідки ДНЗ № 384 та Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 80» про те, що дитина сторін відвідує дошкільний навчальний заклад та є учасницею підготовчої групи зразкового хореографічного ансамблю народно-сценічного та сучасного танцю «Силует». Розрахунок її витрат на зайняття дитини танцями у минулому, або на майбутнє вона не надала. Не надала позивач і доказів щодо наявності та розміру інших додаткових витрат на утримання доньки в дошкільних установах.

Встановивши, що позивач не довела в суді необхідність стягнення на її користь додаткових витрат на утримання дитини, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволені її позовних вимог в наведеній частині.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.

Головуючий

Судді