ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-30/10/0408
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" липня 2010 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі: ОСОБА_2,

за участі: ОСОБА_3

позивача

представника позивача представника відповідача представника відповідача ОСОБА_4 представника третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_6 (третя особа громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб громадян України при Дзержинськом РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області) про усунення перешкод користуванні житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та визнання особ такою, що втратила право користування житловим приміщенням та

за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8, (треті особи - Комунальне підприємство «Криворізьк бюро технічної інвентаризації», ЖБС «Прогрес», Відділ опіки та піклування Виконавчої комітету Дзержинської районної ради) про розподіл сумісного майна подружжя та г визнання права власності на Ут. частину кооперативної квартири, про усунення перешкол користуванні житловим приміщенням та вселення, визнання втратившим користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 (третя особа - Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних ос громадян України при Дзержинському РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровськ області) про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зняття реєстраційного обліку та просив суд постановити рішення, яким зобовязати відповідача чинити йому перешкоди у користуванні власністю та зобов'язати третю особу зняті реєстраційного обліку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про розподіл сумісного майна подружжя та про визнання права власності

частину кооперативної квартири, в якому просила суд визнати приватизовану квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя, тобто її та ОСОБА_5, та визнати за нею право власності на /4 частину вказаної приватизованої квартири як на частину в сумісній приватній власності подружжя. Ухвалою суду від 08.04.2008 року позовні вимоги сторін обєднані в одне провадження, оскільки стосуються одного і того ж предмету спору.

Під час розгляду справи сторони неодноразово уточнювали свої позовні вимоги, кожна сторона свої позовні вимоги у судовому засіданні підтримувала та заперечувала проти задоволення вимог іншої сторони.

Згідно останньої уточненої редакції позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, він просить суд визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право користування спірною квартирою та на його користь стягнути з ОСОБА_6 судові витрати та витрати на правову допомогу. В обґрунтування вказаних позовних вимог у позовній заяві вказав, що він, ОСОБА_5, є одноособовим власником квартири АДРЕСА_3. Право власності підтверджується свідоцтвом про право особистої власності від 21 червня 1991 року.

29 березня 1986 р. між ним - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, про що Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу 29.03.1986 р. зроблено актовий запис №235.

10 січня 1987 року у них народилася донька - ОСОБА_9.

Приблизно у 1986 році йому було видано ордер на квартиру АДРЕСА_4. Він сплатив за вказану квартиру грошові кошти у розмірі 2692,42 грн. шляхом переказу на розрахунковий рахунок кооперативу «Прогрес». Вказані грошові кошти були подаровані йому його родичами - рідними братами ОСОБА_10 та ОСОБА_11. Тобто вказані грошові кошти належали йому особисто та не були спільною сумісною власністю подружжя його, ОСОБА_5, та ОСОБА_6

На початку 2003 року подружні відносини з відповідачкою зіпсувалися і вона добровільно прийняла рішення жити окремо від нього, залишивши доньку ОСОБА_12 мешкати з ним.

15 січня 2004 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 15.01.2004 року, актовий запис №5.

27 червня 2006 р. їх донька - ОСОБА_12 померла, та була знята з реєстраційного обліку у вказаній квартирі.

Відповідач, починаючи з 2003 року до сьогоднішнього дня не мешкає у вказаній квартирі, що підтверджується довідкою № 01/10 від 12.01.2004 р„ виданою ЖБК «Прогрес» та актом від 09.01.2007 р. Натомість, відповідач весь цей час мешкає за іншою адресою, але зніматися з реєстраційного обліку у вказаній спірній квартирі не збирається.

Під час перебування у шлюбі та протягом строку позовної давності для поділу майна подружжя, відповідач ОСОБА_6 не заявляла будь-яких вимог щодо вказаної квартири, тому він вважає, що вона пропустила строк позовної давності, встановлений чинним законодавством для звернення до суду з питання визнання квартири спільною сумісною власністю та її розподілу.

За весь час фактичного непроживання відповідача у квартирі АДРЕСА_5 та по сьогоднішній день, він - власник квартири - сплачував та продовжує сплачувати платежі за надання житлово-комунальних послуг, що підтверджується квитанціями про оплату послуг.

Неодноразово в усній формі він просив ОСОБА_6 знятися з реєстраційного обліку у спірній квартирі, так як в найближчий час вирішив продати вказану квартиру, але зробити цього не може, бо усі потенційні покупці, як тільки дізнаються про те, що у квартирі зареєстрована його колишня дружина, яка добровільно не мешкає у квартирі та не знімається з реєстрації у ній, відмовляються купляти в нього цю квартиру.

Крім того, своєчасне та в повному обсязі внесення плати за надання житлово-комунальних послуг у розрахунку на всіх зареєстрованих осіб, ставить його у скрутне матеріальне становище, так як він повинен додатково сплачувати житлово-комунальні послуги ще і за відповідача, яка в квартирі не мешкає.

Згідно ст.24 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ними під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Відповідно ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на момент отримання ним квартири у власність, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Враховуючи той факт, що грошові кошти у розмірі 2692,42 грн. були йому подаровані та сплачувалися ним як пай за спірну квартиру особисто, то він вважає, що сплачений ним пай за вказану квартиру є його особистою приватною власністю та, відповідно, спірна квартира є йоп особистою власністю.

Відповідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вищезазначені обставини є підставою для його звернення до суду. Вважає, що відповідач створює йому перешкоди у здійсненні його права особистої приватної власності. А згідно ст.319 Цивільного кодексу України він цим правом може розпоряджатися на свій власний розсуд. Тому відповідно до ст.ст.316, 317, 319, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст., ст. З, 31, 118, 119 ЦПК України просить суд усунути йому - ОСОБА_5 - перешкоди в користуванні вказаною квартирою №19 в будинку №1а по вулиці .Семашка у м. Кривий Ріг та визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право користування квартирою №19 в будинку №1а по вулиці Семашка у м. Кривий Ріг, стягнути з ОСОБА_6 на його користь усі судові витрати у справі, в тому числі витрати на сплату судового збору, витрати з інформаційно-технічноп забезпечення розгляду справи та витрати на правову допомогу.

Згідно останньої редакції зустрічної позовної заяви ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 (треті особи - Комунальне підприємство «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», ЖБС «Прогрес», Відділ опіки та піклування Виконавчого комітету Дзержинської районної ради) про розподіл сумісного майна подружжя та про визнання права власності на х/і частину кооперативної квартири, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, визнання втратившим право користування житловим приміщенням, вона просить суд визнати за нею право власності на квартири АДРЕСА_6, виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_13 з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення, а її, ОСОБА_6, вселити у вказану квартиру. В обгрунтування позовних вимог у позовній заяві вказала, що в силу ст. 31 ЦПК України вона бажає змінити та доповнити свої позовні вимоги. Шлюб між нею та ОСОБА_5 був зареєстрований 29 березня 1986 року. 10 січня 1987 року у них народилася донька - ОСОБА_9.

Рішенням загальних зборів кооперативу «Прогрес» від 25 листопада 1986 року їм на сім'ю була надана квартира АДРЕСА_7. Оплата за квартиру складала 2692,42 рублів згідно ордеру №116 від 28.11.1986р. на ім'я відповідача, та

була внесена на розрахунковий рахунок кооперативу «Прогрес» №607212 в Дзержинському

відділенні Держбанку код 30533.

Відповідно ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його

спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і

розпорядження цим майном.

Згідно ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю

подружжя, їх частки визнаються рівними.

15.01.2004р. шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Вона не ставила питання

про розділ майна, оскільки в спірній квартирі проживала їх з відповідачем донька ОСОБА_9

ОСОБА_14, та вона з донькою періодично мешкала в цій квартирі. Постійно не могла

проживати в спірній квартирі, оскільки квартира однокімнатна.

27 вересня 2006 року донька померла.

Після смерті доньки вона зібрала документи та звернулась до суду за захистом своїх

прав, гарантованих їй Конституцією України.

В спірній квартирі вона зареєстрована з моменту видачі ордеру та вселення в квартиру та

зареєстрована в ній по теперішній час, що підтверджується довідкою від 20.02.2007р. №22

ЖБК «Прогрес».

Після розірвання шлюбу вона неодноразово намагалась вирішити спір з відповідачем з

приводу розподілу майна, нажитого під час шлюбу, а саме щодо розподілу спірної

квартири, але до теперішнього часу відповідач не бажає вирішити справу мирним шляхом, у

зв'язку із чим вона просить поновити їй строк для. звернення до суду з даним позовом,

оскільки строк позовної давності нею пропущений з поважних причин, крім того, вона

до теперішнього часу зареєстрована в спірній квартирі, і в цій квартирі знаходяться її

особисті речі, та речі, які нажиті ними з відповідачем за час шлюбу.

Більш того, у судовому засіданні їй стало відомо, що у квартиру заселилися та

мешкають ОСОБА_4 та ОСОБА_13, 1996

року народження. Вона своєї згоди їм на вселення в квартиру не давала, чим порушено ст.

65 ЖК України, яка передбачає, що наймач вправі у встановленому законом порядку з

письмової згоди усіх проживаючих сумісно з ним членів родини, вселити у займану ним

житлову площу свого чоловіка, дітей, батьків, а також інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 28 КЗпШС України; ст.ст. 60, 61, 62, 63, 68,

69, 70, 71, 72 СК України, просить визнати за нею - ОСОБА_6 право

власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_6,

виселивши ОСОБА_4 та ОСОБА_13 з Р' квартири № 19 у будинку № la.no вулиці Семашка у м. Кривому Розі без надання іншого

житлового приміщення, та вселити її у вказану квартиру.

У судовому засіданні позивач з основного позову ОСОБА_5 свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог

ОСОБА_6 до нього та до ОСОБА_4, інтереси якої у судовому засіданні

представляє за довіреністю, заперечував, просив відмовити ОСОБА_6 у задоволенні її

позовних вимог. Пояснив, що відповідач з квартири пішла сама і забрала всі речі, квартира

залишилась пустою. Зараз у нього склалась нова сім'я з ОСОБА_4, з якою вони

перебувають у зареєстрованому шлюбі та проживють у спірній квартирі разом з її

неповнолітньою дочкою ОСОБА_13 Відповідач ОСОБА_6 д.М. переслідує мету

розбити його новий шлюб, вигнати його з квартири, а все забрати собі. Він намагався з нею

вирішити питання миром, запропонував їй половину вартості квартири, але вона

відмовилась, бо її не влаштовує сума, яку він запропонував. Вони не можуть дійти згоди щодо вартості квартири. У нього ж зайвих грошей немає. Відповідач у квартирі не проживає і щодо квартири ніяких вимог раніше не заявляла. Він згоден розрахуватися з нею, але за

рішенням суду. ОСОБА_4 виселити з квартири неможливо, оскільки вона є мати-

одиначка, а дитина неповнолітня. Дозволу на вселення ОСОБА_4 до спірної квартири у

ОСОБА_6 він дійсно не питав, бо не вважав за потрібне, оскільки вона на той час в квартирі вже не проживала. У квартирі він замінив замки після смерті їх з ОСОБА_6 доньки ОСОБА_14, але у ОСОБА_6 ключі від квартири є. Він не заперечує, що ОСОБА_6 заплатила за ремонт даху будинку, але вона має інше житло, в якому і проживає. Йому ж з сім'єю жити ніде. Тому просить суд його вимоги задовольнити, а ОСОБА_6 у задоволені зустрічного позову відмовити. Представник позивача ОСОБА_15 позовні вимоги свого довірителя підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, а у задоволені зустрічного позову просив відмовити. Пояснив, що спірна квартира належить ОСОБА_5, оскільки він придбав її за свої кошти, які йому надали його родичі. ОСОБА_6 пропустила строк для звернення до суду зі своїм позовом. Крім того, вона не є власником квартири і не вправі ставити питання про усунення перешкод у користуванні квартирою. ОСОБА_4 та ОСОБА_13 є членами родини власника квартири, заселилися у квартиру з його згоди, тому виселеними бути не можуть.

Позивач з зустрічного позову ОСОБА_6 участі у судовому засіданні після уточнення нею позовних вимог не приймала, а її представник ОСОБА_16 у судовому засіданні позовні вимоги позивача за зустрічним позовом підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_5і. заперечувала та просила суд у їх задоволенні ОСОБА_5 відмовити. Пояснила, що спірну квартиру сторони придбали у ноябрі 1986 році. Квартира кооперативна і була вже виплачена, тому їх гроші йшли через виконком попередньому власнику. ОСОБА_5 став членом ЖБК, у квартирі проживали всі троє: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх донька ОСОБА_14. Після смерті її матері ОСОБА_6 пішла проживати до свого батька, який потребував її піклування, у спірній квартирі лишилась зареєстрованою, приймала участь у сплаті поточних рахунків. Поступово подружні стосунки між сторонами припинились, у ОСОБА_5 з'явилась нова сім'я, у ОСОБА_6 дозволу на вселення до спірної квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_13 ніхто не питав, а вона сама такого дозволу їм не надавала. Спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки суду не надано доказів того, що позивач ОСОБА_5 придбав вказану квартиру за йому належні грошові кошти. У квартирі ОСОБА_17 проживала, зареєстрована, у справах ЖБК приймала і приймає участь. Строк для звернення до суду не пропустила, у квартирі не проживає, оскільки там проживають члени нової сім'ї ОСОБА_5 Тому просила повністю задовольнити вимоги за зустрічним позовом та визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_6, виселити . ОСОБА_4 та ОСОБА_13 з квартири № 19 у будинку № 1 а по вулиці Семашка у м. Кривому Розі без надання іншого житлового приміщення, вселити ОСОБА_6 у вказану квартиру.

Представник третьої особи ЖБК «Прогрес» у судовому засіданні пояснила, що за первісним Статутом житлово-будівельного кооперативу, квартирами розпоряджався виконком і квартири в ЖБК надавались в порядку черги, за реєстрацією у виконкомі. Так сталося і з сторонами. ОСОБА_5 проживав у сім'ї батьків ОСОБА_6, в їх квартирі, разом з молодими було 5 чоловік, вони стали в чергу на збільшення житлової площі і їм була надана однокімнатна квартира, яка звільнилася у ЖБК та вже була викуплена, тому вони зразу її купили за «весільні» гроші. Членом ЖБК став чоловік, але квартира приватизована на сім'ю. На момент купівлі квартири, квартира була вже власністю і куплялась на сім'ю, тому вважає, що необхідно задовольнити позов ОСОБА_6, бо спірну квартиру сторони придбали, перебуваючи у шлюбі.

Представник третьої особи Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб громадян України при Дзержинському РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області у судовому засіданні участі не приймав, про день та час розгляду справи повідомлений належно, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Треті особи

за зустрічним позовом ОСОБА_6 - представники Комунального підприємства «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», Відділу опіки та піклування Виконавчого

комітету Дзержинської районної ради до суду не з'явились, про розгляд справи повідомлені,

про причину неявки до суду суд не повідомили.

Вислухавши сторони, представників сторін, представника третьої особи, дослідивши встан матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_5 слід повністю

відмовити, а позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з

29.03.1986 року по 15.01.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу

(а.с. 39) та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 40). Від шлюбу мали доньку ОСОБА_6

ОСОБА_14, яка померла 29.09.2006 року, що вбачається зі свідоцтва про смерть

(а.с. 12). Під час шлюбу згідно ордеру № 1367 від 19.08.1987 року на підставі рішення

виконкому Дзержинської райради народних депутатів № 155/1 від 14.08.1987 року на ім'я

ОСОБА_18 для сім'ї з 3-х чоловік надана для проживання однокімнатна

квартира № 19 у будинку № 1 а по вулиці Семашка у м. Кривому Розі (а.с. 5), свідоцтво про

право власності на яку видане на ім'я ОСОБА_5 21.06.1991 року (а.с.8). З

довідок ЖБК «Прогрес» (а.с.9, 10) вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровані сторони

у справі. Згідно акту від 09.01.2007 року (а.с. 11), який складено сусідами, ОСОБА_6 у

квартирі АДРЕСА_8 не проживає з квітня 2003

року. Згідно квитанцій про оплату послуг по вказаній квартирі (а.с. 13-18), наданих

ОСОБА_5, він здійснював оплату вказаних послуг, а згідно квитанцій, наданих суду

ОСОБА_6 (а.с. 45), вона здійснювала оплату вказаних послуг на ім'я ОСОБА_5, як

власника квартири, при чому, як вбачається з вказаних квитанцій, у першому півріччі 2005

року оплату за послуги по квартирі здійснював ОСОБА_5 (а.с. 18), а у другому півріччі

2005 року їх сплачувала ОСОБА_17 (а.с. 45), не зважаючи на те, що згідно акту від

09.01.2007року вона у квартирі вже не проживала. З довідки ЖБК «Прогрес» від 20.02.2007

року вбачається, що ОСОБА_6 і ОСОБА_5 зареєстровані у квартирі № 19 будинку № 1а

по вулиці Семашка у м. Кривому Розі з 20.10.1990 року, до цієї дати були зареєстровані у

квартирі АДРЕСА_9 (а.с.28). Згідно ордеру №

116 від 28.11.1986 року на розрахунковий рахунок ЖБК «Прогрес» сплачено 2692 руб.42

коп. (а.с. 44). З обмінного ордеру № 005845 від 29.01.1986 року (а.с. 50) вбачається, що

родина батьків ОСОБА_6 мала 2-х кімнатну квартиру № 49 у будинку № 1а по вулиці

Семашка у м. Кривому Розі. Згідно виписці з протоколу загальних зборів членів ЖБК

«Прогрес» від 0.11.1986 року (а.с. 51) на вказаних зборах розглядалося питання за заявою

подружжя ОСОБА_6 про надання їм звільненої однокімнатної квартири № 19 в ЖБК. З

Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 16.06.2007 року власником

спірної квартири зареєстровано ОСОБА_5 (а.с. 101). Відповідно висновку судової

будівельно-технічної експертизи (а.с. 110) вартість спірної квартири станом на квітень 2008

року становить 121230 гривень. Згідно довідці ЖБК «Прогрес» від 12.11.2009 року № 98

ОСОБА_6 за рішенням загальних зборів ЖБК від 13.07.2008 р. вносила плату за ремонт

даху у сумі 60 грн. та за рішенням загальних зборів ЖБК від 11.07.2007 р. - вносила плату за

ремонт цоколя будинку у сумі 45 грн.(а.с.147). З протоколу засідання правління членів ЖБК

«Прогрес» від 15.12.2009 року вбачається, що ОСОБА_6 надано згоду на прийняття її у

члени ЖБК на загальних зборах (а.с. 160). Згідно свідоцтву про шлюб (а.с. 196) ОСОБА_5

та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 15.08.2008 року, а донька ОСОБА_4 - ОСОБА_13 народилася 6 серпня 1999 року, що вбачається з її свідоцтва про народження (а.с. 197).

З позовної заяви ОСОБА_6 до суду вбачається, що вона звернулась до суду

06.03.2007року. Оскільки вона зареєстрована у спірній квартирі з 20.10.1990 року і є зареєстрованою на день розгляду справи, вносила плату за комунальні послуги по даній квартирі, згідно наданим квитанціям - останній раз у грудні 2005 року, то строк позовної давності для звернення до суду зі своїм позовом вона не пропустила, оскільки цей строк для неї мав сплинути у грудні 2008 року. Тому підстав для поновлення ОСОБА_6 строку для

звернення до суду, як пропущеного нею з поважної причини, суд не має.

Позивач ОСОБА_5 не надав суду доказів того, що спірна квартира придбана ним за особисті його кошти, а тому він є одноособовим власником цієї квартири. Більше того, суд вши встановив, іцо квартира сторонами придбана у період зареєстрованого шлюбу, а тому є

спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки членом ЖБК «Прогрес» є ОСОБА_5,

ордер на квартиру та Свідоцтво про право власності на 13/1000 частин жилого будинку № бі з 1а по вул. Семашка у м. Кривому Розі видані на його і'мя. З даного свідоцтва вбачається, що

спірна квартира є власністю ЖБК «Прогрес», а не особисто ОСОБА_5 та право власності

на цю квартиру йому надано згідно Закону України «Про власність», а не згідно Закону

на зареєстрованих у житлі осіб. Тому, оскільки спірна квартира придбана під час шлюбу,

ОСОБА_6 має право на 1/2 частину цієї квартири як на спільне сумісне майно подружжя,

тому що відповідно ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його

спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і

розпорядження цим майном, а згідно ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є

спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Вказані норми Закону

діяли на час придбання сторонами житла і лишись незмінними з прийняттям нового Сімейного

кодексу України. Суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 не могла проживати у спірній квартирі

з поважних причин. Так, після розірвання шлюбу у квартирі лишились проживати ОСОБА_5 та

донька сторін ОСОБА_14, а ОСОБА_6 могла проживати у квартирі лише періодично, оскільки

квартира однокімнатна, але у 2005 році сплачувала комунальні послуги, приймала участь у

поточних витратах ЖБК, ставилась до квартири як до своєї власності. Оскільки спірна квартира

є спільною сумісною власністю подружжя, власника неможливо визнати втративши право на

житло. Тому суд відмовляє ОСОБА_5 у задоволенні його позовних вимог. З 15.08.2008 року

ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_4, яка з неповнолітньою дитиною заселилась до

спірної квартири зі згоди ОСОБА_5, як власника житла, але ОСОБА_6, як встановлено у судовому засіданні, на той час у квартирі не проживала та своєї згоди їм на вселення в

квартиру не давала. Згідно ст. 65 ЖК України, яка передбачає, що наймач вправі у встановленому законом порядку з письмової згоди усіх проживаючих сумісно з ним членів

родини, вселити у займану ним житлову площу свого чоловіка, дітей, батьків, а також інших

осіб. Але у даному випадку не можна визнати, що ОСОБА_4 з неповнолітньою

дитиною заселились у спірну квартиру самоправно: ОСОБА_6 сама на той час вже в

квартирі не проживала і членом сім'ї ОСОБА_5 не була. Тому суд не вбачає можливості

задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 щодо виселення зі спірної квартири

ОСОБА_4 та ОСОБА_13 Суд також не вбачає можливості задовольнити

позовні вимоги ОСОБА_6 щодо вселення її у спірну квартиру, оскільки в квартирі

проживає нова сім'я співвласника квартири ОСОБА_5, яка не має іншого житла, а ОСОБА_5

О.М. житлом забезпечена і членом сім'ї ОСОБА_5 не являється. Щодо позовних вимог

ОСОБА_6 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, то в уточненому її позові

такі вимоги нею не заявлялись. Тому суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_6 у частині

позову щодо визнання за нею права власності на Уг частину квартири № 19 у будинку № 1а по

вул. Семашка у м. Кривому Розі, як на спільну сумісну власність подружжя, а в іншій частині її

позовних вимог у задоволенні відмовляє.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.22, 28 КЗпШС України; ст.ст. 60, 61, 62, 63,

68, 72 СК України, 357 ч.І, 2 ЦК України, ст. 65 ЖК України, ст., ст. 15, 60, 209, 213-215, до суду 223,294 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

частину кооперативної квартири, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, визнання втратившим право користування житловим приміщенням - задовольнити частково, а саме: визнати за ОСОБА_6 право власності на У2 частину квартири АДРЕСА_10.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене через Дзержинський районний суд до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення, яка подається до суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом 10 днів з дня його проголошення до суду не надійде заява про його апеляційне оскарження.

Суддя: В. Г. Валуєва