Справа №22ц-3326/2010 Головуючий у 1-й інстанції - Прилігша В.М.
Категорія - цивільна Доповідач - Лазоренко М.І.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2010 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Бойко О.В.,

суддів: Лазоренка М.І., Редьки А.Г.

при секретарі: Пільгуй Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в Бахмацькому районі Чернігівської області на рішений Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Бахмацькому районі Чернігівської області про стягнення недоплаченої державної соціальної допомоги дітям війни та поновлення пропущеного строку для звернення до суду, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зобов'язано управління ПФУ в Бахмацькому районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ч.і ст. 28 Закону України „ Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року і за період з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Бахмацькому районі Чернігівської області просить скасувати рішення Бахмацького районного суду 24 червня 2010 року та винести нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування дійсних обставин справи, що мають істотне значення для вирішення справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що управлінням пенсійного фонду здійснювало виплату державної соціальної допомоги позивачу як дитині війни відповідно до діючого законодавства в межах бюджетного фінансування.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом по справі встановлено, що позивач відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війниі :

Частково задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що в 2007 -2008 році позивачу проведена виплата надбавки до пенсії у розмірі меншому, ніж встановлено Законом України „Про соціальний захист дітей війни" і прийшов до обґрунтоваодго висновку про зобов'язання відповідача здійснити відповідне нарахування та виплату допомоги в межах строку позовної давності.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 41 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік" текст статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", яка набрала чинності з 01 січня 2008 року, викладено в новій редакції, а саме положеннями даної норми передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги,? що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) сформульовано правову позицію, згідно з якою законом про Державний бюджет України, який має особливий предмет регулювання, не можуть вноситись зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 пункт 41 розділу II Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним).

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог правомірно керувався положеннями Закону України „Про соціальний захист дітей війни", а не положеннями Законів України Про Державний бюджет України на 12007,2008 роки".

Також, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач виплачував позивачу пенсію за період з 09.07,2007 року по 31.12.2007 року і за період з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року у в меншому розмірі, ніж встановлено ст. 6 Закону України ,Діро соціальний захист дітей війни", а саме без урахування ЗО % мінімальної пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений СТ.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених відповідно до даного закону, а не для визначення розміру підвищення до пенсії, оскільки відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни" надбавка до пенсії дітям війни має нараховуватись виходячи

саме з розміру мінімальної пенсії за віком. Положення ч. З ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших, пов'язаних з нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 вказаної статті.

Не заслуговують також на увагу посилання апелянта на відсутність бюджетних коштів для проведення відповідних виплат дітям війни як на підставу правомірності своїх дій, оскільки питання наявності чи відсутності таких коштів не є предметом даного спору і не є підставою для порушення законних прав позивача.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, з додержанням норм матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Бахмацькому районі Чернігівської області підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304-1, 307, 308, 314-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Бахмацькому районі Чернігівської області - відхилити.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 червня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: