Сокальський районний суд Львівської області
Справа №2-52/10 РІШЕННЯ
06 грудня 2010 року Сокальський районний суд Львівської області в складі
головуючого - судді Ніткевича А.В.
при секретарі Кисель О.Я., Рупа І.В., Коваль Р.В.
розглянушви у відкритому судовому засіданні в м. Сокалі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 Лук»янівни до ОСОБА_2, третіх осіб Сокальської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса ОСОБА_3, МКП ЛОР «Червоноградське МБТІ» про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку та свідоцтва про право власності на будинок,-
Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, в позовній заяві вказала, що 08.03.2008 року померла її мама ОСОБА_5. Коли вона звернулася у нотаріальну контору для оформлення спадщини на будинок та інше майно, їй повідомили, що вказаний будинок мама продала племіннику. Вважає, що даний договір купівлі-продажу оформлений фіктивно, а саме, підроблений підпис, або її маму ввели в оману, оскільки через стан здоров»я вона не могла усвідомлювати значення своїх дій. Просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку в м. Сокалі, по вул. Яворницького, 61, Львівської області віл 15.12.2007 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, а також свідоцтво про право власності, видане відповідачу.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, в обгрунтування навела обставини, викладені у позовнй заяві, додатково повідомила, що її мама була скритою людиною, нікому не розказувала, що буде робити з будинком, при цьому їй повідомила, що будинок буде ділити на трьох. Про це розказала брату ОСОБА_6, він її насварив. Коли вона в черговий раз приїхала до мами, остання на неї накинулася. Їй мама не говорила, що буде продавати будинок, такої думки в неї не було. її мама померла 08.03.2008 року, спадкоємцями є вона та брат Зеник. Крім будинку, в спадковому майні є ще й земельна ділянка. Вона особисто проживає у м. Львові в квартирі,яка в аварійному стані. Також вважає, що підпис на договорі виконаний не мамою.
Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, в обгрунтування повідомив, що про укладений договір його довірителька взнала лише тоді,коли мала намір прийняти спадщину після смерті мами, про те,виявилося, що спадкового майна немає. Звертає увагу суду на те, що згідно висновку експерта підпис на договорі ймовірно виконаний не ОСОБА_8, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 вказав, що на 80% впевнений у тому, що підпис виконано іншою особою, а не ОСОБА_5 Також вважає, що оспорюваний договір є фіктивним. З наведених підстав, просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
Представник відповідача ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, в обґрунтування подала письмове заперечення, у якому вказала, що позивачка відвідувала свою матір дуже рідко, приблизно один раз на пів року. В липні 2007 року позивачка приїзджала до них додому, хотіла щоб свекруха подарувала їй свою хату. Остання їй відмовила, сказала, що батько їй залишив найбільшу частину квартири у м.Львові і будинку в м. Сокалі вона їй не віддасть. Після цього позивачка ще раз приїзджала до своєї мами,однак та її вигнала, сказала, що такої дочки їй не треба. 28.08.2007 року помер її чоловік ОСОБА_11, після його смерті свекруха мала розмову їз своїм сином ОСОБА_12, радилася з ним, що їй зробити, щоб залишити свою хату внуку ОСОБА_10. Вона не хотіла, щоб вони в майбутньому мали проблеми відносно будинку з позивачкою. 15.12.2007 року свекруха, її син ОСОБА_12, вона і її неповнолітній син ОСОБА_13 були у нотканторі, де нотаріус ОСОБА_14 уклала договір купівлі-продажу між свекрухою і сином ОСОБА_13. Уклали договір купівлі-продажу, а не договір дарування тому,що попередньо домовилися про те, що сума, яка буде вказана у договорі, має бути вкладена у ремонт будинку, що і було частково зроблено. Це була позиція свекрухи. Свекруха не склала заповіт в користь ОСОБА_10, а уклала договір купівлі-продажу, оскільки не хотіла щоб позивачка претендувала на її майно після смерті. У позовних вимогах просить відмовити.
Представник відповідача ОСОБА_15 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, в обґрунтування повідомила, що відчуження будинку відбулося шляхом укладення договору купівлі-продажу тільки тому, щоб зменшити витрати, понесені для оформлення договору. Загалом відсутні підстави, передбачені цивільним законодавством для визнання договору недійсним.
Третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не підтримала, в обґрунтування повідомила, що до неї звернулась ОСОБА_10 з питанням, які документи необхідно подати щоб переписати будинок з бабці на внука. Після того, як були зібрані всі документи, домовилися про підписання договору на суботу. ОСОБА_5 привіз на автомобілі у нотаріальну контору її син ОСОБА_12. Перед укладенням договору деякий час розмовляла із ОСОБА_5, жінка орієнтувалася у всьому,вона казала, що погано бачить, вона запропонувала залучити третю особу, проте, ОСОБА_5 відмовилася., сказала показати де підписуватися. Вона запиталася її прізвище, ім»я та по-батькові, рік народження, запиталася, що вона бажає зробити, жодних сумнівів у дієздатності не виникало. Їй запамяталося, що ОСОБА_5 говорила, що хоче продати будинок тільки внуку ОСОБА_10. Вона їй роз»яснила наслідки укладення угоди, але вона настоювала на укладенні. Не пригадує, чому вони вирішили укладати договір купівлі-продажу, а не договір дарування. На запитання,яким чином проводиться оплата, ОСОБА_5 відповіла, що вони між собою порозуміються, і що розрахунок був вдома. Запевняє, що продавець з власної волі здійснила продаж, підпис виконано на договорі ОСОБА_5 у її (нотаріуса) присутності.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що останні п»ять років кожної суботи приїжджав до мами, при цьому позивач, яка є її дочкою, не мала часу приїзджати. Мама не хотіла розділяти будинок між дітьми. На початку липня 2007 року позивачка приїзджала до мами з проханням, подарувати пів хати. Мама їй відмовила, сказала, що хоче віддати будинок внуку ОСОБА_10. Мама чітко усвідомлювала що робить, спіклувалася із сусідами, розказувала про намір віддати будинок внуку. В його присутності мама їздила до нотаріуса, оформляла усі необхідні документи. Мама передбачала, що позивачка буде судитися, тому вимагала, щоб він був присутній при оформленні документів. Позивачка знає, що коли останній раз вона приїжджала до мами, остання вигнала її з хати, тому що вона весь час просила переписати їй пів будинку. Мама йому довіряла, написала на нього доручення. При оформленні договору, нотаріус з»ясувала, чи робить всі дії мама по своїй волі. Будинок продано за 34 тис. грн., кошти не були перераховані, частина коштів передана на ремонт, іншу частину мама сказала витратити на навчання сина. Мама при ньому підписувала цей договір, її ніхто не примушував. Останні 5 років мама не лікувалася, психотропні чи наркотичні речовини не вживала. На одне око у мами був слабкий зір, на інше бачила добре.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що покійна ОСОБА_5 є мамою її чоловіка. Мама була свідома, знала що робить. З жовтня 2007 року до даного часу смерті разом з чоловіком приїжджали до мами по суботах, позивачку там жодного разу не бачила. Маму доглядали внук ОСОБА_10 із своєю мамою ОСОБА_10. Ще задовго до смерті вона обіцяла переписати будинок на ОСОБА_10. Частину будинку хотіла позивачка, але їй мама відмовила.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомив, що проживав по сусідству із сім»єю ОСОБА_11 в м. Сокалі, по вул. Яворницького 36/2 і надалі буває часто у цьому будинку. Ще раніше покійна бабця хотіла переписати будинок на внука ОСОБА_10, вона називала внука своїм помічником. Під час укладення договору у нотаріуса присутнім не був.
Заслухавши сторони, їх представників, третю особу на стороні позивача та свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності. Суд приходить до висновку, що у позовних вимогах слід відмовити з таких підстав.
З дослідженого в судовому засіданні договору купівлі-продажу житлового буинку та земельної ділянки від 15.12.2007 року встановлено, що ОСОБА_5 продала ОСОБА_2 житловий Будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0957 гектарів в м. Сокалі, по вул, Яворницького, 61, Львівської області. Договір посвідчено приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу ОСОБА_3
Відповіно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
В свою чергу, згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.
Ухвалою судового засідання від 09.12.2008 року призначено по справі почеркознавчу експертизу визначення виконавця підпису від імені ОСОБА_5 на договорі купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 15.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, проведення якої доручено експертам НДЕКЦ ГУ МВСУ у Львівській області.
Згідно висновку експерта №6/832 від 02.02.2009 року, підпис від імені ОСОБА_5, який міститься на договорі від 15.12.2007 року, ймовірно виконаний не ОСОБА_5 а іншою особою, із намаганням особи виконавця наслідувати підпис ОСОБА_5 У зв»язку із тим, що ОСОБА_5 в категоричній формі не виключена із числа виконавця власного підпису тому, порівняльне дослідження даного підпису із зразками почерку інших осіб не проводилося.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 повідомив, що досліджуваний підпис на договорі виконаний у 2007 році, а надалі порівняльні зразки виконані у 1999-2002 роках, тому прийшов до висновку, що на 80% підпис на договорі виконаний не ОСОБА_15. Серцеві хвороби і хвороби очей впливають на почерк людини. Для надання категоричної відповіді щодо виконавця підпису необхідно надати порівняльні зразки , які в часі виконання наближені до дати виконання підпису на договорі.
Ухвалами судових засідань від 02.10.2009 року та від 02.08.2010 року по справі призначалися повторні судово-почеркознавчі експертизи виконавця підпису від імені продавця на договорі купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 15.12.2007 року, проведення яких доручалося експертам Київського НДІСЕ та Одеського НДІСЕ.

08.06.2010 року в Сокальський районний суд поступило повідомлення Київського НДІСЕ, а 08.11.2010 року - Одеського НДІСЕ про те, що неможливо провести дослідження за наявними у розпорядженні експертів матеріалами.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із приписами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦК України. Докази подаються, сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які суть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Як зазначено вище, у висновку експерта № 6/832 від 02.02.2009 року вказано, що підпис від імені ОСОБА_5, який міститься на договорі від 15.12.2007 року, ймовірно виконаний не ОСОБА_5 а інше особою, із намаганням особи виконавця наслідувати підпис ОСОБА_5

Таким чином, оскільки висновок експерта № 6/832 від 02.02.2009 року містить припущення, що підпис від імені ОСОБА_5 ймовірно виконаний не ОСОБА_5, тому, суд визнає неналежним доказом по справі зазначений висновок експерта.

В свою чергу, у повідомленнях експертів Київського та Одеського НДІСЕ вказано, що неможливо провести дослідження за наявними у розпорядженні експертів матеріалами, при цьому, цим експертам надавалося набагато більше вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_5

Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено, що волевиявлення ОСОБА_5 на укладення договору купівлі-продажу

будинку було вільним і відповідало її волі, вона на час укладення

договору мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, цей правочин укладено у формі, встановленій законом.

Що стосується покликання позивача на те, що оспорюваний договір

купівлі-продажу є фіктивним, суд вважає, шо такі покликання є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином.

В свою чергу, відповідно до п. 24 постанови Пленому Верховного

Суду Україні № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду

цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання

правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін

правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання

правочину сторонами не означає, шо укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

В судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору від 15.12.2007 року продавець ОСОБА_5 передала у користування покупцю ОСОБА_2 житловий будинок та земельну ділянку. В подальшому, ОСОБА_2 зареєстрував право власності на будинок, про що свідчить витяг про реєстрацію, права власності на нерухоме майно № 214011 від 11.02.2008 року, а також отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 920764 від 21.05.2009 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задовленні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку в м. Сокалі, по вул. Яворницького, 61, Львівської області від 15.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, а також свідоцтва про право власності, виданого відповідачу, слід відмовити.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, відповідно

до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, суд застосовує вжиті заходи забезпечення

позову згідно ухвали від 08.11.2010 року до набрання рішенням законної

сили.

Керуючись ст.ст. 10,60,212 ЦПК України, суд,-

виріши в :

У позовних вимогах ОСОБА_1 Лук»янівни до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку в м. Сокалі, по вул. Яворницького, 61, Львівської області від 15.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, а також свідоцтва про право власності, виданого ОСОБА_2 Червоноградським МБТІ на цей будинок відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі але не були присутні під час оголошення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: А.В. Ніткевич