Справа № 2-213/10
Провадження № 2-213/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2010 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючого - судді Шрамка Р. Т.

з участю секретаря Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий справу за позовом Акціонерного Товариства відкритого типу «Львів-Авто» до ОСОБА_1 про застосування штрафних санкцій та відшкодування збитків за невиконання договірних зобовязань та зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства відкритого типу «Львів-Авто», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу суд, -

встановив:

Позивач-відповідач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про застосування штрафних санкцій та відшкодування збитків за невиконання договірних зобовязань. В судовому засіданні представник позивача-відповідача ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги та пояснив, що 30.01.2009 року між АТ «Львів-Авто» в особі Генерального директора ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу будівель, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 За умовами п.7 договору, покупець зобовязувався в термін до 26.02.2009 року оплатити придбане нерухоме майно згідно з договором купівлі-продажу будівель - 365000,00 грн. (триста шістдесят пять тисяч) грн. 00 коп. Однак зобовязання по п.7. договору відповідачем-позивачем не були виконані, а лише 30.03.2009 року було повністю оплачено вартість придбаних будівель. Згідно п.8 договору, «якщо покупець прострочить оплату вартості нерухомого майна, він зобовязаний сплатити штраф в розмірі 25 % від суми договору». Таким чином, передбачена договором (п.7. договору) сума штрафних санкцій, а саме по договору купівлі-продажу будівель становить 91250 (девяносто одна тисяча двісті пятдесят) грн. 00 коп. Окрім того, враховуючи відсутність в договорі встановленого обмеження по відшкодуванню за порушення зобовязань, при якому штрафні санкції стягуються в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків, тому позивач-відповідач до суми позовних вимог відносить і вартість не отриманого прибутку. Неналежне виконанням відповідачем-позивачем своїх зобовязань по договору призвели до упущеної вигоди в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. Упущена вигода містить у собі неодержаний прибуток, на який сторона, що зазнала збитків, мала право розраховувати у випадку належного виконання зобовязання по договору відповідачем-позивачем, а тому просить первинний позов задоволити. В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства відкритого типу «Львів-Авто», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, відмовити оскільки будь-який правочин має набути чинності, тобто набрати юридичної сили. Для цього він має відповідати вимогам, встановленим законом. У ст. 203 ЦК України, до якої апелює відповідач-позивач, перераховані лише загальні вимоги до чинності правочину, що стосуються правомірності його змісту, дієздатності сторін, волевиявлення сторін, форми укладеного правочину, реальності передбачуваних правових наслідків. Сторонами було вжито всіх необхідних заходів для того, щоб правочин вважався чинним, а відповідно і правомірним, адже при його вчиненні були дотримані такі умови як: законність змісту правочину; наявність у сторін (сторони) необхідного обсягу дієздатності; наявність об'єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі учасника правочину; відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону; спрямованість волі учасників правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату. Очевидним є факт дотримання сторонами договорів всіх вище перелічених вимог, в тому числі і стосовно оспорюваного відповідачем-позивачем в зустрічній позовній заяві зобовязання по сплаті штрафу в розмірі 25% від суми договору, адже згідно п.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Враховуючи той факт, що відповідачем-позивачем при укладенні договору було наголошено на неприйнятності щодо прострочень по оплаті за нежитлові будівлі поза межами термінів, встановлених п.7 договору та з огляду на те, що предметом неустойки є грошова сума, сторони, будучи вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, дійшли згоди до встановлення штрафу, як різновиду неустойки у відсотковому відношенні до суми зобов'язання, а саме вартості договору та подальшого зобовязання по сплаті цього штрафу за умови неналежного виконання відповідачем-позивачем умов договору. Окрім того, виходячи з кваліфікуючих ознак штрафу, як різновиду неустойки, та специфікою договору, очевидною є відсутність розбіжностей у поняттях «сума невиконаних зобов'язань» та «сума договору», оскільки ці дві суми у грошовому виявленні є тотожними. Попри факт встановлення імперативності щодо визначення ознак «штраф» чи «пеня» законодавством, це не означає, що сторони цивільних відносин не вправі забезпечувати свої зобовязання неустойками, що визначаються у твердій сумі, кратному розмірі до суми невиконаного або неналежного виконаного зобовязання. Зокрема ст.6 ЦК України закріплює положення про співвідношення договору і закону у тих випадках, коли щодо певних відносин існує зазначення в актах цивільного законодавства, але сторони бажають за згодою між собою врегулювати ці відносини інакше. У випадку з договорам, укладеним сторонами як в цілому, так і в тому числі оспорюваного відповідачем-позивачем п.8. договору про встановлення штрафу, сторони правомірно використали норми актів цивільного законодавства для врегулювання своїх відносин та встановили в договору такі правила поведінки та процедуру його виконання, які прямо не заборонені актами діючого цивільного законодавства, а тому сторони скористалися презумпцією диспозитивного значення актів цивільного законодавства, що знайшло відображення у врегулюванні своїх відносин за згодою між собою, а тому п. 8. договору купівлі-продажу будівель від 30.01.2009 року укладений між ОСОБА_1 та АТ «Львів-Авто» не може бути визнаний недійсним і в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позов заперечили і подали зустрічну позовну заяву до суду та уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, просять визнати частково недійсним договір купівлі-продажу будівель від 30.01.2009 року укладеного між АТ «Львів-Авто» в особі Генерального директора ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та в судовому засіданні представник відповідача-позивача ОСОБА_6 пояснив, що позовні вимоги позивача-відповідача за первісним позовом, грунтуються на положеннях п. 8 даного договору, відповідно до якого, якщо покупець прострочить оплату вартості нерухомого майна, що відчужується, то він зобов'язаний сплатити продавцю штраф в розмірі 25 % від суми даного договору. З такими вимогами Акціонерного товариства відкритого типу «Львів-Авто» відповідач-позивач не погоджується, тому що договір купівлі-продажу будівель від 30.01.2009 року в частині п. 8 був укладений з порушенням норм чинного законодавства, а тому повинен бути визнаний недійсними як такий, що не відповідає вимогам закону. У відповідності до ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Виходячи зі змісту ст. 546, 548 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись відповідно до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, згідно ч. 2 цієї ж статті штрафом є неустойка яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до п.6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас засадами, на яких має грунтуватись зобовязання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість. У відповідності до п. 8 Договору купівлі-продажу будівель, якщо покупець прострочить оплату вартості нерухомого майна, що відчужується, то він зобов'язаний сплатити продавцю штраф в розмірі 25 % від суми даного Договору. Однак як вбачається із зміст п. 8 договору, прямо суперечить вимогам ч. 2 ст. 549 ЦК України, оскільки розрахунок штрафних санкцій здійснюється виходячи від суми усього зобовязання, а не від його невиконаної частини. Це в свою чергу призводить до ситуації коли штрафні санкції є неспівмірно великі у порівнянні із сумою невиконаного чи неналежно виконаного основного зобовязання, що також прямо суперечить загальним засадам цивільною законодавства та засадам, на яких має ґрунтуватись зобовязання між сторонами передбаченими ст. ст. 3 та 509 ЦК України. Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин. визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, оскільки положення пункту 8 договору купівлі-продажу будівель є недійсними, не підлягають задоволенню і вимоги АТ «Львів-Авто» про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій та відшкодування збитків за невиконання договірних зобов'язань по даному договору, а тому первинний позов на основі наведеного не підлягає до задоволення і в даному випадку відсутня вартість неотриманого прибутку, а зустрічний позов слід задоволити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася та не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належними чином повідомлена.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін вважає, що в задоволені первинного позову слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства відкритого типу «Львів-Авто», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу -задоволити оскільки: згідно ст. 3 ч. 6 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільств, згідно ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним, згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, згідно ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини, згідно ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, згідно ст. 548 ЦК України недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання не спричиняє недійсність основного зобов'язання, згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, згідно ст. 624 ЦК України договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків.

Як встановлено в судовому засіданні 30.01.2009 року між АТ «Львів-Авто» в особі Генерального директора ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу будівель, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №193. За умовами п. 7 договору, покупець зобовязувався в термін до 26.02.2009 року оплатити придбане нерухоме майно згідно з договором купівлі-продажу будівель - 365000,00 грн. (триста шістдесят пять тисяч) грн. 00 коп. Однак зобовязання по п.7. договору відповідачем-позивачем були виконані лише 30.03.2009 року, повністю оплачено вартість придбаних будівель, про що свідчить платіжні доручення від 05.03.09р. №1, від 13.03.09р. №2, від 24.03.09р. №3, від 27.03.09р. №4, від 30.03.09р. №5, та квитанція №38448030 від 26.02.09р. із заявою про зарахування оплачених коштів за автомобіль, як часткову оплату за купівлю будівлі. Також те, що АТ «Львів-Авто» отримало кошти від ОСОБА_1 підтверджується довідкою по картці рахунку №361 в електронному вигляді в бухгалтерській програмі ведення обліку «1С Бухгалтерія» 7,7 видану АТ «Львів-Авто», про зарахування платежів прийнятих на рахунок АТ «Львів-Авто», що не оспорюється сторонами по справі.

Згідно п.8 договору, «якщо покупець прострочить оплату вартості нерухомого майна, він зобовязаний сплатити штраф в розмірі 25 % від суми договору». Таким чином, передбачена договором (п.8 договору) сума штрафних санкцій, а саме по договору купівлі-продажу будівель складає 91250 (девяносто одна тисяча двісті пятдесят) грн. 00 коп., сума штрафних санкцій (91250 грн.) і вартість неотриманого прибутку (10000 грн.) вбачається, що штрафні санкції є неспівмірно великі у порівнянні із сумою невиконаного чи неналежно виконаного основного зобовязання, що також прямо суперечить загальним засадам цивільною законодавства та засадам, на яких має ґрунтуватись зобовязання між сторонами, тому недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення і на основі наведеного суд вважає, що п.8 Договору купівлі продажу будівель від 30 січня 2009 року укладеного між Акціонерним товариства відкритого типу «Львів-Авто» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №193 суперечить вищенаведеним нормам права і даний пункт договору є недійсними, а тому не підлягають задоволенню і первинні позовні вимоги АТ «Львів-Авто» про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій та відшкодування збитків за невиконання договірних зобов'язань по даним договорам за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 3 ч.6, 203, 215, 216, 217 ч. 1, 236, 509 ч. 3, 546, 548, 549, 624 ЦК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства відкритого типу «Львів-Авто», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору купівлі продажу задоволити.

Визнати недійсним п.8 Договору купівлі продажу будівель від 30 січня 2009 року укладеного між Акціонерним товариства відкритого типу «Львів-Авто» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №193.

В задоволенні позову Акціонерного Товариства відкритого типу «Львів-Авто» до ОСОБА_1 про застосування штрафних санкцій в сумі 91250 (девяносто одна тисяча двісті пятдесят) грн. 00 коп. згідно п.8 Договору купівлі-продажу будівель від 30 січня 2009 року укладеного між Акціонерним товариством відкритого типу «Львів-Авто» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №193 та відшкодування збитків за невиконання договірних зобовязань в сумі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження до Стрийського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня його проголошення та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_7