АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-493/09 Головуючий у 1-й інстанції Зембра
Провадження № 22-ц-381/10 Доповідач - .
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2010 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бахметова В. Х., Гірський Б. О.,

при секретарі Танцюрі О.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького райсуду від 9 грудня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ( бувші прізвища Кіщун, Мокіна) ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі- продажу домоволодіння та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності та визнання права власності на приміщення магазину,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кременецького райсуду від 9 грудня 2009 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2:

проведено поділ приміщення магазину, яке знаходиться на вул. Дубенській 49 м. Кременця Тернопільської області та визнано за ОСОБА_2 право власності на приміщення магазину та зобовязано його сплатити ОСОБА_1 58650 грн вартості ? частини вказаного приміщення;

у задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю та безпідставністю.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за недоведеністю та безпідставністю.

Апеляційну скаргу подано лише ОСОБА_1 на рішення в частині вирішення судом спору стосовно приміщення магазину.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції зробив невірні висновки та невірно застосував норми матеріального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Дана справа з приводу приміщення магазину між вказаними сторонами перебуває в провадженні суду з 2005 року. Рішення в справі неодноразово частково скасовувались і справа направлялась на новий розгляд.

В червні 2007 року, ОСОБА_2 предявив позов про визнання частково недійсним договору купівлі 8/25 частин спірного житлового будинку на вул. Дубенській 49 м. Кременця. Даний позов було уточнено у вересні 2009 року: позивач просив визнати вказаний договір недійсним та перевести на нього права покупця, оскільки він оплатив покупку.

В березні 2008 року ОСОБА_2 (т.2 а.с.17-17) звернувся з позовом про реальний поділ майна, в якому просив виділити йому приміщення магазину в рахунок належного йому майна. Вказані свої вимоги позивач обгрунтовував посилання на норми сімейного права, оскільки майно було придбано за час спільного проживання, і ці вимоги були вирішені при попередніх розглядах справи.

Відповідно до ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Після часткового скасування рішення в квітні 2009 року та скерування справи на новий розгляд, будь яких нових позовних вимог стосовно приміщення магазину ОСОБА_2 до суду не подавав.

Так , в справі відсутні позови ОСОБА_2 після вищезазначеної дати щодо виділу частки в приміщенні магазину в порядку ст.364 ЦК , про припинення спільної часткової власності у цьому приміщенні з підстав статті 365 ЦК, про що свідчить відсутність на депозитному рахунку територіального управління державної судової адміністрації внесених ним грошей для компенсації частки іншого співвласника.

Оскільки суд вирішує спір в межах позовних вимог і з підстав, які зазначені позивачем, та враховуючи відсутність доповнень зі сторони ОСОБА_2 своїх вимог після квітня 2009 року, тому визнання за ним права власності на приміщення магазину з зобовязанням його в майбутньому сплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію ? частки приміщення є незаконним та необгрунтованим і відповідно підлягає скасуванню.

У жовтні 2009 року (т.2 а.с. 159) ОСОБА_1 звернулась з позовом про реальний поділ приміщення магазину шляхом визнання за нею права власності на приміщення і сплати нею грошової компенсації ОСОБА_4, як іншому співвласнику, при цьому в прохальній частині позову зіслалась на ст.28-29 КпШС .

З пояснень в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представника вбачається, що відповідачка-позивачка ОСОБА_1 бажає припинити право власності іншого співвласника на приміщення магазину,оскільки в приміщення магазину є вхід з належного їй жилого будинку. Крім цього, реальний поділ приміщення магазину позбавить їх обох можливості використовувати приміщення за призначенням.

Фактично викладені відповідачкою-позивачкою обставини містять вимогу про припинення спільної часткової власності. Про це свідчить і факт внесення нею 58650 грн на депозитний рахунок територіального управління державної судової адміністрації.

Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві та підтверджені апелянткою в суді апеляційної інстанції, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Згідно статті 365 ЦК . Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

В силу ст.10 ЦПК - Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК -Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2В та ОСОБА_1 є співвласниками в рівних частинах (кожному з них належить по ? частині ) приміщення магазину на вул. Дубенській 49 м. Кременця згідно рішення апеляційного суду Тернопільської області від 24 квітня 2007 року, тобто має місце спільна часткова власність.

Згідно висновку будівельно- технічної експертизи №1014 від 15 серпня 2008 року ( т.2 а.с.50-56) є можливим виділ частки співласнику.

В справі відсутні будь які докази про неможливість спільного володіння та користування вказаним приміщенням. На час звернення до суду та розгляду справі в суді першої інстанції ОСОБА_1 перебувала за межами України; підприємницькою діяльністю не займалась.

Відповідно до змісту ст. 15 ЦК цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Разом з тим, згідно зі ст. 3 ЦПК, усяка заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу.

Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

При вказаних обставинах, суд першої інстанції підставно відмовив в задоволенні вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

В И Р ІШиВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Кременецького райсуду від 9 грудня 2009 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про проведення поділу приміщення магазину та визнання за ОСОБА_2 права власності на приміщення магазину на вул.Дубенській 49 м.Кременця , оскільки такі вимоги ним не заявлялись.

В решті- рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ..