Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 2-648/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Гуменної Н.М.

при секретарі Трембач М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Тухлянської сільської ради про усунення перешкод в користуванні проїздом,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов»язати відповідача усунути перешкоди в користуванні проїздом до його житлового будинку шляхом знесення воріт, які облаштовані на спільному заїзді. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Тухлянської сільської ради №25 від 18.05.1997 року йому надано земельну ділянку площею, 0.18 га. для будівництва житлового будинку. На підставі цього рішення розроблено проект забудови земельної комісії, затверджений архітектором і на якому вказаний проїзд. У 2008 році виникла суперечка щодо користування спільним проїздом, тому він звернувся в сільську раду із заявою. 12.10.2008 року сільська рада прийняла рішення, яким зобов»язала відповідача не чинити перешкоди в користуванні спірним проїздом до будинку. На деякий час конфлікти припинились, однак, 17.05.2010 року без його згоди відповідач встановив браму на спільному проїзді та не дає змоги користуватись проїздом.

В судовому засідані позивач, представник позивача - ОСОБА_3 в судовому засіданні дали пояснення аналогічні наведеним, просять позов задоволити.

Представники відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що проїзд відносно якого йде спір ніколи не був спільним. ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,14 га., в яку входить проїзд облаштований ним. Просять у позові відмовити.

Представник Тухлянської сільської ради - землеупорядник сільської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні, пояснила, що в площу земельної ділянки, яка передана відповідачу у власність для обслуговування житлового будинку входить спірний проїзд. Щодо винесення рішення покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу вважає, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.95,116 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених Земельним кодексом або за результатами аукціону.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням №13 від 05.05.1996 року «Про затвердження списків на приватизацію землі» вбачається, що ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку площею 0,43 га.

З довідки Тухлянської сільської ради №896 від 13.12.2010 року вбачається, що ОСОБА_2 з 1993 року користується земельною ділянкою загальною площею 2,43 га., а саме: біля житлового будинку по вул. І. Франка, площею - 0.14 га., ур. «За штиркою» -0,15 га. рілля, «За річкою» - 0,07 га. рілля, 0,07 га. сінокіс, ур. «Горби» - 2 га. сінокіс.

В судовому засіданні встановлено і це ствердила представник Тухлянської сільської ради - ОСОБА_6, що в земельну ділянку площею 0,14 га., яка надана ОСОБА_2 у приватну власність для обслуговування житлового будинку входить спірний проїзд.

Згідно проекту забудови земельної ділянки виданого ОСОБА_1 вбачається, що до його будинку передбачено окремий заїзд, який необхідно було облаштувати при будівництві житлового будинку. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що такий заїзд ОСОБА_1 під час будівництва житлового будинку не був облаштований.

Статтями 140,141 ЗК України передбачено підстави припинення права власності на земельну ділянку, такими підставаим є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора, відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземним особам та особам без громадянства у встановлений строк у випадках, передбачених ЗК України. Підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки; припинення діяльності релігійних, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Наведений перелік вищезгаданими нормами статті підстав припинення права власності та права користування земельною ділянкою є вичерпним.

Згідно ст.149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

В судовому засіданні позивач та його представник покликаються на прийняте 24.12.2010 року Тухлянською сільською радою рішення №37, яким вирішено вилучити земельну ділянку розміром 5x36 м. площею 0,0180 га. з користування ОСОБА_2 і дану земельну ділянку перевести в землі загального користування (спільний проїзд до житлових будинків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в с. Тухля по вул. І. Франка).

Вказане рішення суд, не вважає тією підставою, яка зобов»язує відповідача не чинити перешкод в користуванні проїздом, оскільки таке рішення прийнято без покликання на норми статтей Земельного кодексу та всупереч ст.ст.140,149 ЗК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10-12,60,61,88,213,215,218 ЦПК України,ст.ст.95,116,140,149,152,158 ЗК України суд

вирішив:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Тухлянської сільської ради про усунення перешкод в користуванні проїздом, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає силипісля розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Гуменна Н.М