Справа №2-138/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

4червня 2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Мартинової О.М. при секретарі судових засідань - ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ

:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач о обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що 5 вересня 2005 року близько 15 год. 00 хв. в с. Ольшани Дергачівського району відбулася дорожньо- траноспортная пригода за участю автомобілів НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_2 та «ВАЗ-2106» реєстраційний номер 575- 94 ХК під керуванням ОСОБА_4 Винним в скоєнні дорожньо-транспортної визнано ОСОБА_4 Власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_5, вважає, що власник також повинен нести відповідальність за спричинену водієм ОСОБА_4 матеріальну та моральну шкоду. Посилається на те, що йому спричинено матеріальну шкоду в розмірі 20 455 грн. та моральну шкоду. Так, моральна шкода виразилася в фізичних стражданнях повязаних з спричиненими пошкодженнями, втратою на тривалий час працездатності, що призвело до припинення трудової діяльності, отриманні сильного шоку та психологічної травми, неподобствах, повязаних з неможливістю користуватися автомобілем, якій не підлягає ремонту, з вини відповідача порушений уклад його життя та все це негативно відобразилось на взаємовідносинах у родині. Просить стягнути з відповідачів матеріальну та моральну шкоду у розмірі 40 455 грн.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги, згідно яких співвідповідачем вказав ОСОБА_6, та в позовній заяві просили суд стягнути на користь ОСОБА_2 з відповідачів спричинену матеріальну шкоду у розмірі 1314,09 грн., 8062,38 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., на користь ОСОБА_6 з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 11157,22 грн. Посилалися на те, що 5 вересня 2005 року ОСОБА_2 курував автомобілів НОМЕР_1, що належить позивачу ОСОБА_3 на підставі довіреності, під час дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_2 зазнав тілесних пошкоджень середнього ступеню тяжкості, а автомобіль «Nissan Sunny» технічні пошкодження. Згідно вироку Дергачівського районного суду м. Харкова від

5березня 2008 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 грн., цивільний позов залишено без розгляду. Вказує на те, що злочинними діями ОСОБА_4 йому було спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого стегна з вивихом та оскольчатим переломом переднього внутрішнього відділу головки стегна, закрита черепно-мозкова травма, ушиб мозку. У звязку з отриманими пошкодженнями ОСОБА_2 з 7 вересня 2005 року по 30 жовтня 2005 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Харківській обласній клінічній травматологічній лікарні, після чого лікувався амбулаторно та під час лікування витратив на ліки, медичні препарати кошти у розмірі 4030,49 грн. Під час ДТП автомобіль «Nissan Sunny» зазнав технічних пошкоджень, згідно висновку автотоваровідної експертизи № 8708 від 19.12.2005 р. на суму 11 157,22 грн., чим спричинив ОСОБА_3 матеріальну шкоду на зазначену суму. Вказують на те, що ОСОБА_2 на транспортування пошкодженого автомобіля витрачено 620 грн., на медичне обстеження витрачено 500 грн., на рентгенологічне обстеження витрачено 50 грн., витрачено 144,09 грн. на користування платними каретами швидкої медичної допомоги, для захисту законних інтересів під час досудового слідства залучено представника, послуги якого склали 2000 грн., у звязку зі зверненням до суду у 2006 році сплачено судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 216,53 грн., для відправки поштою скарг, повідомлень, їх ксероксу витрачено 187,55 грн., для придбання ваучерів мобільного звязку витрачено 525 грн., на придбання бензину на орендованому автомобілі витрачено 1627,81 грн.

Ухвалами Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 січня 2010 року та

4червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої в результаті дорожньо- транспортної пригоди в частині вимог до ОСОБА_5 та стягнення з відповідачів матеріальної шкоди у розмірі 8062,38 грн., яка складається з витрат на придбання ліків, на правову допомогу під час досудового слідства, витрат на судовий збір та ІТЗ, витрат на папір та поштові послуги, на покупку ваучерів, придбання бензину залишені без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_4 надав суду заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити позивачам у задоволенні вимог, посилався на те, що вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 5 березня 2008 року його визнано винним у скоєнні злочину передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, однак відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи, ДТП відбулася з обоюдної вини його та відповідача ОСОБА_2 Вважає, що вимоги позивачів не доведені, щодо моральної шкоди то, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Присутні у судовому засіданні позивач ОСОБА_2, якій також представляє інтереси позивача ОСОБА_3 на підставі довіреності, та його представник ОСОБА_7 підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи була заздалегідь попереджений.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.

Суд, вислухавши думку позивача ОСОБА_2 та його представника, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 5 вересня 2005 року приблизно о 15 год. 00 хв. в сел. Ольшани Дергачівського району Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок зіткнення автомобіля НОМЕР_2, що є власністю ОСОБА_5, яким керував відповідач ОСОБА_4 та автомобілем НОМЕР_3, що належить ОСОБА_6 (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ХАС № 303629), яким за довіреністю № 6220 від

21.07.2004року керував позивач ОСОБА_2

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 5 березня 2008 року відповідача ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України за порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_2 середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 грн. Встановлено, що водій ОСОБА_4 рухаючись на підйом, виїхав, за невстановленим судом автомобілем «ВАЗ», на смугу зустрічного руху для здійснення обгону автомобіля «Камаз», чим грубо порушив вимоги правил дорожнього руху України, не переконався в безпеки своїх дій та що своїми діями не створить небезпеку та перешкоду для інших учасників руху, не переконавшись у відсутності транспортних засобів, які рухаються у зустрічному напрямку, слідуючи зі швидкістю 60 км на годину, та після того, як невстановлений автомобіль «ВАЗ» при закінченні маневру обгону автомобіля «Камаз» звернув вправо, ОСОБА_4 виявив автомобіль НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2, що рухався у зустрічному напрямку зі швидкістю 40-45 км на годину, однак ОСОБА_4 не гірийняй своєчасно міри для зїзду з вищевказаної смуги для руху та для зниження швидкості руху і допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Sunny», чим порушив п. 14.2 «в» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 10347 від 25 листопада 2005 року, в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 14.2 «в» Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість попередити зіткнення автомобілів зі сторони водія ОСОБА_4 визначалось виконанням ним вимог п. 14.2 «в» Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. Дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 14.2 «в» Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилась в причинному звязку з пригодою. Якщо швидкість руху автомобіля «ВАЗ-2106» під керуванням ОСОБА_2 складала 60 км на годину, що встановлено вироком суду від

5березня 2008 року, то водій ОСОБА_2 мав технічну можливість попередити зіткнення автомобілів, а його дії не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору знаходилися в причинному звязку з пригодою.

Сторони по справі вказаний вирок суду не оскаржили.

Відповідно до положень ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, як водій ОСОБА_4, так і водій ОСОБА_2, винні в порушенні ПДР України, що 05.09.2005 р. призвело до настання події ДТП.

Відповідно до положень п. З ч.І ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

З приводу на вищезазначене, враховуючи обставини, за яких настала подія ДТП, суд вважає, що водій автомобілю НОМЕР_2 ОСОБА_4 у звязку з тим, що рухався по зустрічній смузі де і відбулася дорожньо- транспортна пригода винен на 60 %, водій автомобілю НОМЕР_1 ВАЗ-2107 ОСОБА_2 винен на 40 %.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

З урахуванням позовних вимог відповідач ОСОБА_4, якій на час дорожньо- транспортної пригоди керував автомобілем НОМЕР_2, повинен відшкодувати шкоду, завдану власникові автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_6 та позивачу ОСОБА_2, якій під час ДТП керував транспортним засобом та зазнав матеріальної та моральної шкоди, у розмірі 60 % від її загального розміру.

Матеріали справи свідчать про те, що автомобіль НОМЕР_1 був оглянутий спеціалістом авто товарознавцем (висновок № 8708 від

19.12.2005p.), в ньому встановлені технічні пошкодження та встановлений розмір матеріальної шкоди, який складає 11 157,22 грн. Після ДТП автомобіль «Nissan Sunny» потребував перевозки вартість якої склала 300 грн. (квитанція № 022420 від 05.09.2005 р.) та знаходився на штрафній площадці, де вартість перебування автомобіля «Nissan Sunny» склала 320 грн. (квитанція № 180 від 20.09.2005 p.).

Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 зазнав тілесних ушкоджень у вигляді закритої травми лівого стегна з вивихом та краєвим перелом переднє-внутрішнього відділу головки стегнової кістки зі зміщенням, з краєвим оскольчатим переломом заднього-верхнього відділу вертлюжної впадини зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми в формі ушибу мозку легкого ступеню з легкими окорухаючимися порушеннями, які відповідно висновку судово-медичної експертизи № 3704-с від 14.11.2005 року відносяться до середнього ступеню тяжкості, а також рани на лівій руці, кровопідтьоки на руках, тілі, лівій нозі, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Так, після ДТП позивач ОСОБА_8J1. проходив лікування та обстеження, а саме томографію тазостегнового суглобу, головного мозку, вартість якого склала 500 грн. (квитанція до прибуткового ордеру № 2808 від 08.09.2005 p.), ренгенобстеження вартістю 50 грн. Разом з тим, ОСОБА_2 під час лікування потребував переміщення до різних медичних установ для продовження лікування, у звязку з неможливістю самостійно пересуватися користувався платними послугами лікарні по перевезенню вартість яких склала 144,09 грн. (квитанції до прибуткового касового ордеру № 25,27 від 06.09.2005 р,

07.09.2005р. ХМКЛШНМД ім.проф. ОСОБА_9).

На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Г нилитського ОСОБА_10, ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню у розмірі 60 % від понесених позивачами фактичних витрат, а саме вимоги позивача ОСОБА_3 на суму 6694 грн. 33 коп. (11 157,22 грн. : 100) х 60), вимоги позивача ОСОБА_2 на суму 788,45 грн. (300+320+500+50+ 144,09): 100)х60).

Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодження здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї чи близьких родичів.

Як вбачається з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_2 завдана моральна шкода, яка виразилася у фізичних болях та душевних стражданнях у звязку з неможливістю самостійно пересуватися тривалий час, які суд оцінює у 7 000 грн., однак приймаючи до уваги, що провина відповідача ОСОБА_4 складає 60 %, вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 4200 грн.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 пропорційно від задоволеної частини позовних вимог стягується судовий збір та понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 48,60 грн. (30+51:100)х60).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22,23,1166,1167, 1187,1188 ЦК України, ст. ст. 10,11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2

ОСОБА_10 788,45 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

Ювеналійовича 6694,33 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2

ОСОБА_10 4200 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 48,60 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідач, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Фрунзенський районний суд м.Харкова з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги або шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, у разі відсутності заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Суддя: