Справа № 2-298/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2010 м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Пітеляк С.С.,

адвокатів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Вербовецька с/рада про визнання права власності на будинковолодіння та позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Вербовецька с/рада про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Вербовецька с/рада про визнання права власності на будинковолодіння та ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Вербовецька с/рада про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння.

Позивач - відповідач ОСОБА_3 свій позов підтримав, а позов ОСОБА_4 1.1, не визнав та пояснив, що 10.07.2008р. померла його мати ОСОБА_5, яка при житті належним чином розпорядилася своїм майном, тобто склала заповіт в його користь. Матері при житті належало будинковолодіння, що розташоване в с.Вербовець по вул.Щорса,22а, Косівського району. Однак, свідоцтво про право власності на вище вказане будинковолодіння ОСОБА_5 не видавалося і власність за нею не зареєстрована, а тому він немає можливості належним чином оформити спадкове майно, що змусило його звернутися до суду.

Що стосується позову ОСОБА_5 1.1, про визнання за ним права власності на ХА частини даного будинковолодіння, то дані вимоги являються безпідставними, оскільки станом на 15 квітня 1991р. він не був членом колгоспного двору так як згідно довідки Вербовецької с/ради від 02.07.2009р. вбачається, що відповідно до погосподарської книги в склад двору входила ОСОБА_5, а син ОСОБА_5 1.1, вибув в окремий погосподарський номер 647. Тобто на день смерті ОСОБА_5 двір не був поділений на частки. А тому, просить його позов задоволити, а в позові ОСОБА_4 відмовити.

Відповідач - позивач ОСОБА_4 свій позов підтримав, а ОСОБА_3 не визнав та пояснив, що з дня народження він проживав у колгоспному дворі, головою якого була його баба ОСОБА_6, а членами двору були мати - ОСОБА_5 та його рідний брат по лінії матері ОСОБА_3, який в 1974р. був призваний в ряди радянської армії і після строкової служби на постійне місце проживання не повертався, оскільки одружився і в даний час проживає в Черкаській області. Проживаючи в даному господарстві станом на 15.04.1991р. їх членів колгоспного двору було двоє - мати та він. ОСОБА_5 склала заповіт в якому все належне їй майно заповіла ОСОБА_3 Однак, враховуючи те, що матері належала Уі частини даного будинковолодіня, то відповідач відповідно повинен успадкувати тільки належну їй на день смерті частку будинковолодіння. Що стосується визнання права власності на все будинковолодіння за ОСОБА_3, то не визнає, оскільки право власності на майно, яке належало колишньому колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, які до 15.04.1991р. не втратили права на частку в майні двору.

Просить позов ОСОБА_3 задоволити частково та визнати право власності на дане будинковлодіння за ними в рівних частинах по 1 /2.

Представник Вербовецької с/ради суду пояснив, що до господарства, що розташоване в с.Вербовець по вул.Щорса,22а, Косівського району були зареєстровані ОСОБА_6, яка померла 04,09.1987р., померла ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Дане господарство відносилось до суспільної групи клолгоспників. Також зазначив, що згідно погосподарської книги №14 за 1991-1995рр. ОСОБА_4 формально вибув з даного господарства, оскільки на той час існувала така практика, що для отримання земельної ділянки необхідно було відкрити окремий господарський номер. На даний час іншого житла ОСОБА_4 не має, а проживає в будинку який належить на праві власності його дружині, вважає, що в колгоспному дворі він має право на майно в рівних частинах разом із померлою ОСОБА_4 так як він проживав в даному дворі до 1996 року разом із своєю сім»єю, а також користується цим майном і на даний час.

Суд, вивчивши матеріали справи та вислухавши сторони, свідків вважає, що позов ОСОБА_3 слід задоволити частково, а позов ОСОБА_4 підлягає до повного задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні господарство, що розтшоване в с.Вербовець по вул.Щорса,22а, Косівського району належало до суспільної групи колгоспників, що стверджується довідками Вербовецької с/ради. Головою даного двору являлась ОСОБА_6, а членами двору - ОСОБА_5 та ОСОБА_4. 04.09.1987р. ОСОБА_6 померла і головою двору стала ОСОБА_5, а членом двору - ОСОБА_4

Відповідно до постанови Пленуму ВС України від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору ( у цей строк не включаються час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Так, згідно матеріалів справи вбачається, що станом на 15.04.1991 року померла ОСОБА_5 проживала в господарстві разом зі своїм сином ОСОБА_5 1.1., яке відносилось до суспільної групи колгоспників і являлось спільною власністю усіх членів даного двору, що передбачено нормами ЦК України 1963року. Розміри часток членів двору являлись рівними, що зазначено в постанові Пленуму ВС України від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».

А згідно ст.355ч.1 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Даний факт сверджується також і виписками з погосподарських книг, де вказано, що господарство, яке знаходиться в с. Вербовець по вул. Щорса належить до суспільної групи колгоспників, в даному дворі проживали та прописані ОСОБА_5 та ОСОБА_5 1.1., вели спільне господасрво та користувались земельною ділянкою яка чисилилась за двором , а випискою із погоспоадсрької книги № 8 за період 1996 - 2000 рік вказано, що ОСОБА_4 вже не числиться прописаний за даним двором, оскільки вибув в господастрво № 647.

Із довідки представленої Вербовецькою с /радою вбачається, що право власності на дане господарство ніхто із членів двору не оформляв, що підтверджено також і довідкою Коломийського МБТІ .

Про те, що ОСОБА_4 1.1, дійсно являвся членом колгоспного двору та вкладав значних зусиль для ведення господарства стверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 1.1., ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які пояснили, що останній проживав в даному господарстві разом із сім»єю до 1996 року та приймав участь у веденні спільного господарства і на даний час також користується даним майном.

Твердження ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 1.1, не проживав у даному господарстві, оскільки рішенням від 25.11.92р. йому було відкрито окремий погосподарський номер та згідно погосподарської книги він вибув з будинку, що розташований в с.Вербовець по вул.Щорса,22, Косівського району не підтвердилось в судовому засіданні.

Оскільки, як стверджується самим рішенням даний номер був відкритий формально, для одержання земельної ділянки, про що свідчить і сам зміст рішення де зазначено, що заяву ОСОБА_4 1.1, задоволити і відкрити йому окремий погосподарський номер в зв'язку з потребою в присадибній ділянці. Про те, що погосподарський номер відкритий формально стверджується і оглянутими погосподарськими книгами за період з 1996-2000рр., де в розділі III відомості про житло відсутні, а також поясненнями даними в судовому засіданні голови Вербовецької с/ради який заначив, що номер був відкритий в зв'язку з отриманням земельної ділянки.

Аналогічною довідкою Вербовецької с/ради від 21.04.2010р. встановлено, що ОСОБА_4 1.1, на праві власності іншого житла не має, а фактично проживає в будинку власником якого являється його дружина, отриманого як майновий пай в СС « Нива «, що в с. Вербовець.

Таким чином, враховуючи те, що розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, то позов ОСОБА_4 1.1, підлягає до задоволення, оскільки йому повинна належати 1/2 частка в майні двору і за ним слід визнати право власності на дану частку в майні.

А згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійсненні.

Крім цього, слід продовжити термін звернення до суду ОСОБА_4 1.1, про встановлення права власності на належне йому майно відповідно до ст. 267 п.5 ЦПК України, оскільки вказаний термін ним пропущено з поважних причин, що доведено в судовому засіданні. Зокрема, ОСОБА_4 1.1, не звертався із вказаним позовом до суду, так як ніхто не ставив до нього претензій щодо користування належним йому майном, як члена колгоспного двору. Із твердження сільського голови вбачається, що ОСОБА_4 1.1, проживає в складних матеріально - побутових умовах, а тому не мав фінансової можливості на звернення до відповідних інстанцій на виготовлення певних документів.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на все будинковолодіння, то із наведених обставин позов пілягає до часткового задоволення. Оскільки, судом встановлено, що ОСОБА_4 1.1., як член колгоспного двору, відповідно до діючого на той час законодавства, має відповідну частку в майні двору, так як станом на 15 квітня 91р. постійно проживав у даному, дворі, працював в колгоспі та приймав участь у веденні спільного господарства двору, що виключає можливість втрати ним права на частку в майні двору.

Із оглянутих матеріалів справи вбачається, що померла ОСОБА_5 склала заповітне розпорядження 19.03.2007 року, де все своє майно заповіла ОСОБА_3

Однак, судом встановлено, що померла не мала свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок, що стверджується довідкою Коломийського МБТІ, де зазначено, що право власності на житловий будинок який знаходиться в с. Вербовець по вул. Щорса не зареєстровано.

А відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момен відкриття спадщини і не припинилось внаслідок його смерті.

Згідно рішення Вербовецької с/ради від 28.09.1995 року видно, що померлій ОСОБА_5 було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,50 га для обслуговування житлового будинку та ведення селянського господарства та надано дозвіл в 2001 році на виконання будівельних робіт, проте будь - яких даних щодо проведення нею будівництва житлового будинку, закінчення його та здачі в експлуатацію суду не представлено.

Не може бути доказом про право власності померлої ОСОБА_5 на майно і технічний паспорт виданий на ім»я ОСОБА_3 від 16.09.2008 року, оскільки він виданий вже після смерті ОСОБА_5, що не стосується її правовідносин.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 був прописаний та проживав в господатсві померлої до 1974 року, а пізніше був виписаний в Черкаську область, тобто право на майно члена колгоспного двору він не має так як ним цього факту в судовому засіданні не доведено.

Пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 суд бере до уваги тільки в тій частині, де останні ствердили, що ОСОБА_3 час від часу відвідував матір та допомагав їй по господарству, проте в господарстві разом із нею не проживав .

А тому, відповідно до заповіту складеного померлою ОСОБА_5, її син ОСОБА_3 повинен успадкувати тільки ту частку в майні колгоспного двору, яка належала їй на день смерті, тобто померла ОСОБА_5 мала право на розпорядження тільки 1/2 частини колгоспного двору. Що зазначено і в ст.1236 ЦК України - де заповідач має право охопити заповітом права та обов»язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов»язки які можуть йому належати в майбутньому.

Таким чином враховуючи дані обставини за ОСОБА_3 слід визнати право власності тільки на 1/2 частину будинковолодіння, що знаходиться в с. Вербовець вул. Щорса 22, Косівського району .

На підставі наведеного постанова Пленуму ВС України від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», постанова Пленуму ВС України від 30.05.2008р. »Про спадкування», ст.ст. 112-113 ЦК України 1963року, ст.ст. 256, 316, 321, 355-356, 368, 392, 1245, 1268, 1270 ЦК України та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Вербовецька с/рада про визнання права власності на будинковолодіння задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будинковолодіння, що розташоване в с.Вербовець по вул.Щорса,22, Косівського району, Івано-Франківської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Вербовецька с/рада про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння - задоволити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будинковолодіння, що розташоване в с.Вербовець по вул.Щорса,22, Косівського району, Івано-Франківської області.

Рішення суду вступає в законну силу після десяти днів з дня проголошення, якщо не буде подано заяву про апеляційне оскарження. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до Косівського районного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом двадцяти днів після поданшкзаяви про апеляційне оскарження.

Суддя: