АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-6683/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів: Варенко О.П., Петешенкової М.Ю,,

при секретарі Лещинській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міскьрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі про визнання дій протиправними та зобовязання нарахувати державну допомогу «дітям війни»,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2009 року позивач звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі Дніпропетровської області про стягнення щомісячної соціальної допомоги дітям війни за 2006-2008 роки в сумі 4568 грн. 40 коп.

Постановою Нікопольського міскьрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з місцевого бюджету м.Нікополя на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3,40 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню частково з винесенням нового рішення.

Правовий статус дітей війни, який має і позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначає основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, які встановлює Закон України Про соціальний захист дітей війни №2195-IV від 18.11.2004 року.

Відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни - дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законами України «Про Державний бюджет» на 2006, 2007 та 2008 роки були встановлені певні обмеження щодо виплат підвищень до пенсії дітям війни на підставі ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Так, статтею 77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни було зупинено.

Позовні вимоги позивача щодо визнання дій відповідача незаконними та стягнення підвищення до пенсії у розмірі 30 %, як «дитині війни», за 2006 рік - задоволенню не підлягають, оскільки положення ст.77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік, які зупинили дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, не були визнані неконституційними. Постанова Нікопольського міськрайсуду Дніпропетровської області в цій частині підлягає залишенню без змін.

Згідно ст. 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідно до п. 12 ст. 71 цього Закону з метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим Законом - зупинена на 2007 рік дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, якими дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік була зупинена.

Відповідно до ст.152 ч.2 Конституції України, закони, інші правові акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», було зупинено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік», якими було зупинено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни» - були визнані неконституційними.

Відповідно до ст. 99 КАС України встановлено річний строк на звернення до суду за захистом свого права. Згідно з положенням ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Відповідач наполягав на відмові в позові у звязку з пропуском строку звернення до суду у своїх письмових запереченнях, наданих суду першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог за 2007,2008 рік на підставі ст. ст. 99, 100 КАС України, але необгрунтовано стягнув на користь позивача з місцевого бюджету м.Нікополя судовий збір в розмірі 3,40 грн. В частині стягнення з місцевого бюджету м.Нікополя на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 3,40 грн. постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на її користь витрат у справі, оскільки постанова суду в частині відмови в задоволенні її позову позивачем не оскаржувалась, а згідно ч.ч.2,3 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз; якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.209, 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Нікополі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2010 року в частині стягнення з місцевого бюджету м.Нікополя на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 3,40 грн. скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на її користь витрат у справі.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді