У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Федоришина А.В., Штефаніци Ю.Г.

при секретарі Балюк О.С.

з участю адвоката ОСОБА_1,

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства «Ремонтно-будівельне управління «Галич» на рішення Галицького районного суду м.Львова від 14 травня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства «Ремонтно-будівельне управління «Галич», з участю третьої особи ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 14 травня 2009 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача в користь позивача17268 грн. матеріальної шкоди, відмовлено в стягненні моральної шкоди, проведено розподіл судових витрат.

Рішення оскаржило ЗАТ «Ремонтно-будівельне управління «Галич».

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду є необґрунтованим і незаконним, підлягає скасуванню в зв»язку з тим, що судом взяті до уваги неналежні докази, автомобіль позивача не потребував ремонту в тих межах, на які вона посилається, оскільки внаслідок ДТП було пошкоджено менше деталей, ніж зазначено позивачем. Просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, заперечення; колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Встановлено, що 28 березня 2008 року ОСОБА_4, перебуваючи у трудових відносинах з ЗАТ РВУ «Галич» та керуючи автомобілем НОМЕР_1 о 8 год. 05 хв. по вул. Городоцька, 23 в м. Львові, виїжджаючи з території ЗАТ РВУ «Галич», при зміні напрямку руху - повороті праворуч, не переконався, що це буде безпечно, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який стояв праворуч, завдавши останньому технічних пошкоджень. ОСОБА_4 притягнутий до адміністративної відповідальності відповідно до ст. ст. 122-2, 124 КУпАП.

Відповідно до ч.3,4 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок описаної вище дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно матеріальну шкода, а саме було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2.

Вартість деталей, які підлягають заміні, становить 14998,80грн., що стверджується товариним чеком від 24 червня 2008 року, а вартість робіт по технічному обслуговуванню автомобіля у зв»язку з ремонтом після ДТП - 2270 грн., що підтверджено рахунком - фактурою № СФ 0000017 від 3 липня 2008року. Вартість замінених деталей та проведених робіт оплачено позивачем, що підтверджується відповідними рахунками.

Суд прийшов до висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 березня 2008 року позивачу заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 17268 грн.

Суд мотивував які докази ним визнані належними і допустимими та прийняті судом, а також причину відхилення інших доказів.

Згідно із ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ними своїх трудових (службових) обов»язків.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику розгляду судами цивільних справа за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. №6 роз»яснив, що при розгляді справ про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав відповідальності, відповідальність юридичної особи наступає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв»язку з виконанням трудових (службових) обов»язків.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не доведено обставин, які зазначені в ч.5 ст.1187 ЦК України, зокрема заподіяння шкоди внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, та прийшов до висновку, що зазначена позивачем сума заподіяної матеріальної шкоди підлягає до стягнення з відповідача, оскільки стверджена представленими суду письмовими доказами.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 - розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач просить відшкодувати таку в розмірі 20000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що їй довелось нервуватись через відсутність грошей для оплати ремонту автомобіля, а також вона була змушена позичати гроші у знайомих. В результаті ДТП вона отримала негативні емоції і переживання, що в сукупності вплинуло на реалізацію її звичайних життєвих та ділових стосунків.

Позивачем не надано доказів на підтвердження вимоги про спричинення їй моральної (немайнової) шкоди. З цих підстав у задоволенні зазначеної вимоги відмовлено.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення Галицького районного суду м.Львова від 14 травня 2009 року відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Ремонтно-будівельне управління «Галич» відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 14 травня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: