Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано- Франківської області в складі:

головуючої Стефанів Н.С.

судців Пнівчук О.В., Фединяк В.Д.

секретаря Сідорук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано- Франківської області (далі - УПФ) про визнання протиправною бездіяльність УПФ та стягнення недоплаченої соціальної допомоги дітям війни, за апеляційною скаргою УПФ на постанову Снятинського районного суду від 01 квітня 2010 року, -

встановила:

У лютому 2010 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до УПФ про визнання протиправною бездіяльності та стягнення недоплаченої соціальної допомоги.

Постановою Снятинського районного суду від 01 квітня 2010 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача по відношенню до виплати недоплаченої ОСОБА_1 соціальної державної допомоги у відповідності до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобов'язано УПФ здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) пенсії як дитині війни з врахуванням підвищення на 30 % мінімального розміру пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на яке надано ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та у період з 22 травня 2008 року по 01 квітня 2010 року. В решті позову відмовлено.

На вказану постанову УПФ подало апеляційну скаргу, мотивувавши свої вимоги тим, судом порушено та неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права, не враховано той факт, що позивачем пропущено строк звернення до суду для

Справа №22-ц-1338/2010 р. Головуючий у 1 інстанції Калиновський М.М.

Категорія 57 Суддя-доповідач ОСОБА_2

захисту порушених прав і позивач не був позбавлений права дізнатися про порушення своїх прав у 2007 та 2008 роках, коли винесено рішення Конституційного Суду України, якими відновлено порушені права.

Також апелянт за значив, що фінансове забезпечення державних соціальних

гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не УПФ.

Крім того, непоширення мінімального розміру пенсій за віком на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», свідчать, на думку апелянта, про наявність прогалин у законодавчому регулюванні виплат «дітям війни» і відсутності механізму вирахування мінімального розміру пенсії за віком.

Просить скасувати постанову Снятинського районного суду та ухвалити нове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, відноситься до категорії осіб «діти війни» (а.с. 7).

Відповідно до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України, п. 12 ст. 71 та ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дії ст.. 6 «Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якими передбачено у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленого для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційним положення п. 41 розд. 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а тому пенсійний орган мав діяти відповідно до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», де передбачено, що до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії,

з

виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до с. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі їх положення, що визнані незаконними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, за таких підстав, суд першої інстанції* прийшов до правильного висновку щодо задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, встановленого ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції закону, яка діяла до 01 січня 2006 року, починаючи з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 01 квітня 2010 року.

Доводи апелянта, що стосуються невизначеності поняття «мінімальна пенсія за віком», не заслуговують на увагу, оскільки станом на 09 липня 2007 року розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст.. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування», і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Доводи апелянта стосовно відсутності поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом його порушених прав, свобод та інтересів не приймаються колегією суддів, оскільки судом першої інстанції перевірялись доводи відповідача з приводу пропуску, встановленого законом, строку звернення до суду та відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсій, не одержаних своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються без обмеження будь-яким строком.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвали л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області відхилити.

Постанову Снятинського районного суду від 01 квітня 2010 року залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуюча Н.С. Стефанів

Судді О.В. Пнівчук

ОСОБА_3