Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22-5107/2010 Головуючий у 1-й інстанції - Запорощук А.В.
Категорія - 57 Доповідач - Кодрул М.А.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого - судді Черненко В.В.

Суддів - Потапенка В.І., Кодрула М.А.

при секретарі - Животовській С.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ульяновському районі Кіровоградської області на постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України в Ульяновському районі Кіровоградської області про поновлення строку звернення до суду т; ;ягнення недоплаченої державної соціальної допомоги «Дітям війни».

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2009 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Ульяновському районі Кіровоградської області про поновлення строку звернення до суду та стягнення недоплаченої державної соціальної допомоги «Дітям війни».

Зазначали, що мають статус дитини війни та відповідно до ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" мають право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Посилаючись на те, що таке підвищення до пенсії їм не виплачувалось, просили визнати бездіяльність відповідача неправомірною та зобов'язати підвищити їм пенсію на 30% мінімальної пенсії за віком щомісячно та здійснити виплату за 2006-2008 роки.

Постановою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2009 року позов задоволено частково. Суд дійшов висновку, що порушене право підлягає захисту та визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування позивачам щомісячної соціальної дс_^моги та зобов'язав відповідача нарахувати та виплатити позивачам підвищення в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», ч.І ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що ухвалена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що суд при розгляді справи не врахував, що підвищення до пенсії дітям війни є соціальною надбавкою, яка виплачується за рахунок коштів Державного бюджету, а не коштів Пенсійного фонду. Державним бюджетом кошти на виплату соціальної надбавки дітям війни не передбачено, проведення такого перерахунку законодавчо не врегульовано і правові підстави для проведення такого перерахунку відсутні, також просив застосувати строк позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, оскільки доводи апеляційної скарги и не є істотними.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного не застосування судом першої інстанції років позовної давності спростовуються тим, що відповідач, заперечуючи проти позову, не шолягав на відмові в задоволенні позову з підстав пропуску строку звернення до суду відповідно до 1 ст. 100 КАС України.

Відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії

іо щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість

пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Отже, відповідно до положеньвказаного закону пенсія позивачу повинна виплачуватись із збільшенням її на 30% мінімальної пенсії віком.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що розмір підвищення до пенсії не може ти визначений, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст..28 ЗУ «Про гальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте з такими доводами погодитись не можна.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст..28 ЗУ «Про загальнообов'язкове :ржавне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює южитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч.І ст.2 ЗУ «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14 )Ожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та німальної пенсії за віком.

Таким чином при визначенні розміру підвищення відповідно до ст..6 ЗУ «Про соціальний хист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст..28 ЗУ «Про гальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з п.п.7 п.2.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і ійонах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює ірерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до ганого законодавства.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку, що позивач має право на перерахунок :нсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст..6 ЗУ «про соціальний хист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.І ст.28 ЗУ «Про гальнообов'язкове державне пенсійне страхування », а бездіяльність відповідача щодо не ірахування вказаного підвищення є незаконною.

Крім того, враховуючи положення ч.2 ст.152 Конституції України, та рішень Конституційного /ду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, суд >авильно визначив періоди, за які необхідно проводити перерахунок.

Доводи апеляційної скарги щодо відмови в позові з підстав відсутності бюджетних асигнувань і виплату соціальної надбавки дітям війни не можуть бути прийняті до уваги, оскільки реалізація обою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних і час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, : може бути поставлене у залежність від бюджетних асигнувань.

У справі „Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не шймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади : можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

В межах доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не тановлено.

Керуючись ст..ст. п.1 ч.І ст. 307, ст. 308, ст..314 ч.І п.1, ст..315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ульяновському районі ровоградської області відхилити, а постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської іласті від 30 квітня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не длягає.

Головуючий суддя:

Судді: