Довгинцівський районний суд м.Кривого Рогу
Справа №2-10/2010 рік
Рішення

іменем України

01 грудня 2010 р. Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу в складі:

головуючого судді Бардіна О.С

при секретарі Карпович В.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3В

за відсутністю представника ЖЕО-45

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача комунального підприємства «Житлово-експлуатанційна організація № 45» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третьої особі яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 45» про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням.

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду 28 січня 2005 р. з позовом, в якому вказав, що 14 червня року його сім'ї в складі трьох осіб була надана однокімнатна квартира по вул. Лісового, 27 95 в м.Кривому Розі.

В 1993 р. його колишня дружина разом з сином ОСОБА_4 пішла з квартири, забрала свої речі. Рішенням суду від 20.03.2002 р. шлюб розірвано. 15.09.2003 р. він звернувся до суду з позовом про визнання його колишньої дружини такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі, рішенням суду позов задоволено.

Відповідач не проживає в квартирі понад 10 років, перешкод для проживання в квартирі для нього немає.

Він вважає, що відповідач не проживає в квартирі без поважних причин понад 6 місяців і просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Рішенням суду від 21 березня 2005 р. позов ОСОБА_1 задоволено (а.с.25).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2007 р. вказане рішення районного суду скасовано, справа направлена на новий розгляд (а.с.59-60).

31 травня 2007 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом, вказавши, що з вересня 2003 р. батько почав перешкоджати йому в проживанні та користуванні спірною квартирою, привів сторонню жінку, замінив замки і не дав йому ключів від них. Він на той час був неповнолітнім і вимушений був проживати з матір'ю за іншою адресою.

Він просить зобов'язати відповідача усунути перешкоду в користуванні житловим приміщенням в квартирі по вул. Лісового, 27/95 в м.Кривому Розі (а.с.67).

за відсутністю

Ухвалою суду від 27.11.2007 р. провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судового рішення по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1. ОСОБА_5 про визнання частково недійсною приватизацію квартири, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання права власності на 1/2 частину квартири.

Рішенням суду від 24 грудня 2008 р. позов ОСОБА_4 (в ході слухання справи був змінений) задоволено повністю.

Визнана недійсною приватизація квартири по вул.Лісового, 27/95 в м.Кривому Розі та визнано недійсним розпорядження №Д154 від 13 березня 2006 р. органу приватизації управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6.

Визнано недійсним договір дарування вказаної квартири між ОСОБА_1 та ОСОБА_7. посвідчений 14 лютого 2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8

Вказане рішення суду ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2009 р. залишено без змін.

Ухвалою верховного Суду України від 09.03.2010 р. касаційна скарга ОСОБА_1, до якої приєдналася ОСОБА_7. відхилено. Рішення Довгинцівського районного суду від 24 грудня 2008 р., ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2009 р. залишені без

Ухвалою районного суду від 08 вересня 2009 р. провадження по справі поновлено.

03 лютого 2009 р. ОСОБА_4 змінив прізвище на ОСОБА_3 а.с.81.82 - копії паспорту, свідоцтва про зміну імені).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримав, з позовом ОСОБА_3 не погодився та пояснив, що син виїхав з квартири разом із матір'ю. Перший час до 2000 р. він постійно приходив до нього, але потім рідкіше. а потім і зовсім перестав ходити, не проживає в квартирі понад 10 років.

В теперішній час квартири знаходиться в стані ремонту, в зв'язку з чим з 2003 р. він також не проживає в квартирі.

Представник позивача ОСОБА_9 позов ОСОБА_1 підтримала, позов ОСОБА_3 не визнала, вважає, що той втратив право користування жилим приміщенням в квартирі, так як не проживає в ній без поважних причин понад 6 місяців.

ОСОБА_3 свій позов підтримав, з позовом ОСОБА_1 не погодився та пояснив, що після розпаду сім'ї його батьків мати виїхала з квартири приблизно в 1993 році. Він пізніше пішов проживати до матері, але кожен тиждень приходив до нього, залишався ночувати. Коли з батьком почала проживати інша жінка, він. коли приходив до них, спав на підлозі.

До батька він приходив постійно до того часу, коли той у 2002 р. або у 2003 р. переїхав у іншу квартиру на вул. Тинка.

що в

Представник 3-ої особи - комунального підприємства ЖЕО №45 в судове засідання не з'явився.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, задоволенні як первісного так і зустрічного позовів необхідно відмовити повністю.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконкому від 14.06.1991 р. ОСОБА_1 та його сім'ї в складі дружини та сина була надана однокімнатна квартира по вул. Лісового, 27/95 в м-Кривому Розі (а.с.6 - копія ордеру).

Шлюб між подружжям ОСОБА_1 розірвано рішенням суду від 20.03.2002 р„ зареєстровано розірвання шлюбу в відділі РАЦС 25.04.2002 р. (а.с.7,8 - виписка з рішення, копія свідоцтва про розірвання шлюбу).

В квартирі на 26.01.2005 року були зареєстровані сторони по справі (а.с.9 - копія довідки).

Рішенням суду від 15.09.2003 р. ОСОБА_10 визнана такою, що втратила право користування жилою площею в квартирі (а.с.5 - копія рішення).

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавпем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно акту ОСОБА_4 не проживав в квартирі з 1993 р. (а.с.22).

Згідно пояснень сторін ОСОБА_4 приходив в квартиру до батька - ОСОБА_4 - М.. ночував в квартирі, тобто, хоча і не постійно, але проживав в ній.

Постійно в квартирі він не міг проживати з поважних причин, так як його батьки припинили сімейні стосунки, потім розірвали шлюб, проживали по різних адресах, а він, як неповнолітня особа, якій 18 років виповнилося 29 січня 2006 р„ бажав проживати і з матір'ю, і з батьком.

ОСОБА_1 звернувся до суду 28.01.2005 р.. коли ОСОБА_4 був ще неповнолітнім і воли в квартирі вже ніхто не проживав, так як з пояснень сторін з 2003 р. квартира порожня, знаходиться в стадії ремонту.

Таким чином суд вважає встановленим, що твердження ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 без поважних причин понад шість місяців не проживає у вказаній квартирі, не знайшло свого підтвердження, а тому йому в позові необхідно відмовити.

Не може бути задоволений і позов ОСОБА_3 про те. щоб зобов'язати відповідача усунути перешкоду в користуванні житловим приміщенням в квартирі, так як він не казав яким чином він просить усунути перешкоду.

Керуючись ст.ст.71.72 ЖК України, ст.ст.10.60.88.212 ЦПК України, суд

вирі ш н в:

в позові ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відмовити повністю.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням відмовити повністю.

На рішення може б/ти подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брати участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.