АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-8857/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2010 року Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді : Болтунової Л.М.

суддів: Козлова С.П., Максюта Ж.І.

при секретарі: Бецман І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, територіальних громад: в особі Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області, Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та Індустріальної районної в м. Дніпропетровську ради, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання угоди недійсною та витребування майна із чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання добросовісними набувачами, визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності на квартиру , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2010 року було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволений частково. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані добросовісними набувачами за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 14 жовтня 2004 року, укладеного між ними та ОСОБА_6, а також визнано за останніми право власності на спірну квартиру. В решті вимог зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з даним рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, задовольнивши її вимоги, а в задоволенні зустрічного позову відмовити, посилаючись на те, що судом неправильно були застосовані норми матеріального права та висновки суду не відповідають обставинам справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.08.1999 року. У листопаді 2002 року вона видала на ім*я ОСОБА_7 доручення на право керування та розпорядження її майном.

17 вересня 2003 року ОСОБА_7 на підставі вказаного доручення уклав договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_2В, яка 02 грудня 2003 року зареєструвала своє право власності в КП «ДМБТІ».

У червні 2004 року ОСОБА_6 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_2 про визнання недійсним зазначеного договору купівлі-продажу квартири на підставі ст. 232 ЦК України.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2004 року позовні вимоги ОСОБА_6 були задоволені, договір купівлі-продажу від 17 вересня 2003 року був визнаний недійсним. Справа була розглянута за відсутності ОСОБА_7 та ОСОБА_2

На підставі даного рішення суду, приватний нотаріус, який посвідчував договір купівлі-продажу квартири від 17 вересня 2003 року, вніс 23 вересня 2004 року в ньго запис про його недійсність, і за заявою ОСОБА_6 повернув їй правовстановлюючі документи на квартиру.(т.1 а.с.216 звор., 227) 27 вересня 2004 року на свідоцтві про право власності на житло від 3 серпня 1999 року був зроблений запис про реєстрацію в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно.(т.3 а.с. 14)

14 жовтня 2004 року ОСОБА_6 уклала договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_3, та ОСОБА_4

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2005 року рішення суду першої інстанції від 06.07.2004 року було скасовано і справа направлена на новий розгляд до того ж суду.

У подальшому справа неодноразово розглядалася судом першої інстанції.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2007 року були об*єднані в одне провадження: цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання угоди недійсною та витребування майна від 30 травня 2005 року .(т.3 а.с.4)

Ухвалою цього ж суду від 20 червня 2007 року позовна заява ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу була залишена без розгляду.(т.2 а.с.70)

В липні 2007 року до суду надійшла копія актового запису від 09.01.2007 року, з якої вбачається, що 04.10.2006 року ОСОБА_6 померла .

У подальшому, в серпні 2007 року ОСОБА_2 уточнюючи позовні вимоги посилалася також на те, що відповідачами не проведена державна реєстрація права власності на спірну квартиру, тому у них права власності не виникло і просила визнати договір купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 14.10.2004 року недійсним; зобов*язати відповідачів повернути їй квартиру та виселити їх зі спірної квартири.

У листопаді 2008 року відповідачі в свою чергу звернулися з зустрічним позовом про визнання їх добросовісними набувачами, визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності на квартиру, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу квартири від 14 жовтня 2004 року, укладений між ними ОСОБА_6; нотаріально посвідчений, заборони на відчуження майна на час укладання договору не було; ОСОБА_6 було надано всі необхідні документи для укладання та посвідчення договору; вони сплатили ОСОБА_6 20 тис. доларів США за квартиру, в якій зараз проживають. Реєстрацію права власності не могли здійснити, оскільки при зверненні до бюро технічної інвентаризації їм повідомили про накладання арешту на квартиру.

Ухвалюючи рішення від 19 травня 2010 року та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент продажу спірної квартири, 14.10.2004 року, ОСОБА_6 була її власницею, а тому вона розпорядилася на свій розсуд, продаючи квартиру добросовісним набувачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, при цьому суд зазначив, що ОСОБА_2 не була стороною даного договору купівлі-продажу та власницею квартири, а тому в неї відсутні право вимоги до зазначених осіб та законні підстави для задоволення її позову. (т.4 а.с.129)

Крім того, районний суд вказав, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 під час укладання договору не знали про наявність спору з приводу квартири, яка ними придбавалася, а отже наголосив, що вони є добросовісними набувачами спірного житлового приміщення.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, вважає їх помилковими, та такими, що суперечать матеріалам і обставинам справи.

Згідно договору купівлі-продажу від 17 вересня 2003 року власницею спірної квартири являється ОСОБА_2, і даний договір не був визнаний недійсним.

ОСОБА_2 вважаючи, що її речові права порушені, має право на звернення до суду, як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною, так із позовом про витребування з чужого незаконного володіння, оскільки відповідно до ст.ст. 215-216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при укладанні договору купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_6 14 жовтня 2004 року, було відомо про розгляд зазначеної судової справи, де предметом спору була квартира АДРЕСА_1, а тому вони не можуть бути добросовісними набувачами.

Так, при розгляді справи, в судовому засіданні суду першої інстанції від 12 липня 2007 року, ОСОБА_3 пояснював, що з ОСОБА_6 вони познайомилися на початку 2004 року. Вона звернулася до них з приводу визнання недійсним договору і вони порадили їй адвоката. Він вирішив допомогти ОСОБА_6 Восени 2004 року в спірну квартиру приходила ОСОБА_2 з працівниками міліції і хотіла вселитися, про це їм відразу зателефонувала ОСОБА_6 Він купляв квартиру для ОСОБА_6 по вул. Орджонікідзе та допомагав переїхати туди. Його дружина прийняла спадщину від ОСОБА_6 (т.3 а.с.138-139)

При допиті в зазначеному судовому засіданні, ОСОБА_8 в якості свідка, яка є дружиною та матір*ю позивачів за зустрічним позовом, пояснила, що вона була присутня у судових засіданнях і знає матеріали справи. ОСОБА_6 звернулася до них за юридичною консультацією і вони порадили їй адвоката. , і потім весь час підтримували з нею стосунки. Вони знали про розгляд справи. Квартиру купляли для сина, який там проживає періодично, а здебільшого там ніхто не проживає. ОСОБА_6 купила квартиру по вул. Орджонікідзе і на неї оформила договір довічного утримання. Вона оформила право власності на цю квартиру 14 грудня 2004 року. (т.3 а.с.140-141)

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.п.3,4 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та відмови в зустрічному позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2010 року скасувати та постановити нове рішення.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 14 жовтня 2004 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований за № 4193, та повернути сторони в первісне положення.

Зобов*язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 повернути квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_9.

Виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_4.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання їх добросовісними набувачами, визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: