Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-3651/2010 Головуючий у І інст.- Логвіна Т.В.
Доповідач - Шевченко В.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2010 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого- судді Бойко О.В.

суддів: Шевченка В.М., Лазоренка М.М.

при секретарі Пільгуй Н.В.

з участю: позивача- Тимченко Ю.С., її представника адвоката

ОСОБА_1., відповідача ОСОБА_2, його

представника -ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя було відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись на те, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального права і є необгрунтованим, ОСОБА_4, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов. Зокрема апелянт зазначає, що показання допитаних в судовому засіданні свідків містили необхідну інформацію за речі які були подаровані сторонам на їх весіллі, цього не заперечував і сам відповідач, він заперечував лише факт дарування холодильника. Таким чином, під час розгляду справи про поділ подружнього майна, судом необгрунтовано не взято до уваги показання свідків.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.06. 2008 року по 12.02.2010 року. Виходячи зі змісту ст. 70 СК поділ спільного майна подружжя може стосуватися лише наявного майна.

Згідно з постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12. 2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те що знаходиться у третіх осіб.

Суд першої інстанції в повному обсязі перевірив правові підстави заявлених позовних вимог, доводи сторін і обставини спору, зокрема при вирішенні питання про поділ спільного майна подружжя, суд з"ясовував наявність в натурі такого майна що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя і докази його виникнення.

Висновок суду про те, що вимоги позивачки про відсутність підстав для задоволення її позовних вимог у зв"язку із відсутністю належних та допустимих доказів наявності набутого сторонами під час шлюбу майна: прасувальної дошки, пилососа та холодильника і грошової суми в 9500 грн. подарованих сторонам на весілля ( про що зазначає позивачка) обґрунтований згідно зі ст.215 ЦПК.

Надані позивачкою докази суд дослідив, дав їм належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для проведення поділу зазначеного нею майна, у зв"язку із недоведеністю позивачкою самого факту придбання такого майна під час шлюбу із відповідачем.

Виходячи з предмету доказування у справі, апеляційний суд вважає, що за відсутності інших доказів окрім показань свідків, що є недостатньо для правильного розгляду справи, позивачкою не надано суду ніяких достовірних доказів для доведення нею набуття разом із відповідачем майна яке за її твердженням належить ним на праві спільної сумісної власності.

У зв"язку з наведеним, доводи апеляційної скарги про те що показання свідків в процесі, містять інформацію щодо предмету доказування в справі а саме набуття за час шлюбу сторонами сумісного майна про яке зазначає позивачка, при запереченні зазначеного факту відповідачем, та відсутності інших фактів які обґрунтовують заявлені вимоги є безпідставними, оскільки не спростовують заперечення відповідача проти позову.

Суд першої інстанції результати оцінки доказів, тобто мотиви прийняття одних доказів і відхилення інших з яким погоджується апеляційний суд, відобразив у рішенні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити і залишити рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України протягом двадцяти днів.