Трускавецький міський суд Львівської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2012 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Марчука В.І., при секретарі Мороз Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТзОВ «Трускавецьінвест» Ресторан «Український» про виплату розрахункових, оплату за роботу в надурочний час та у неробочі дні, видачу трудової книжки, оплату за невиплату розрахункових та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Трускавецьінвест» Ресторан «Український» про виплату розрахункових, оплату за роботу в надурочний час та у неробочі дні, видачу трудової книжки, оплату за невиплату розрахункових та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що наказом № 81-к від 21.04.2010 року його було прийнято на роботу офіціантом з 21.04.2010 року на умовах неповного робочого дня на 0,5 посадового окладу згідно штатного розпису. Підставою виступила його заява від 21.04.2009 року. 30 липня 2010 року його було звільнено за угодою сторін, однак при звільненні відповідач не виплатив йому розрахункові, кошти за понадурочний час та неробочі дні, трудову книжку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити.

Представник відповідача під час судового розгляду справи заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачу розрахункові кошти були виплачені, понадурочний час та неробочі дні він не працював, що підтверджується табелем, трудову книжку йому видано.

Аналізуючи зібрані по справі докази, пояснення сторін, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Суд при прийнятті такого рішення виходить із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства: з аналізу пояснень позивача, представника відповідача.

Судом встановлено, що наказом № 81-к від 21.04.2010 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу офіціантом з 21.04.2010 року на умовах неповного робочого дня на 0,5 посадового окладу згідно штатного розпису. Підставою виступила його заява від 21.04.2009 року. 30 липня 2010 року його було звільнено за угодою сторін.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно пояснень представника відповідача, проти чого не заперечив позивач розрахунок з ним був проведений в повному розмірі, трудову книжку йому видано.

В судовому засіданні також не знайшли місця твердження позивача про роботу в надурочний час та не робочі дні, підтвердженням чого є табель відпрацьованого часу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

На підставі п.5 абз.2 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіюванні.

В судовому засіданні не знайдено підтвердження завдання позивачу відповідачем моральної (немайнової) шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 179, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 116, 237-1 КЗпП України, ,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «Трускавецьінвест» Ресторан «Український» про виплату розрахункових, оплату за роботу в надурочний час та у неробочі дні, видачу трудової книжки, оплату за невиплату розрахункових та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Трускавецький міський суд протягом десяти днів з дня його проголошеня.

Суддя Марчук В.І.