Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія - 26 (Ш) ОСОБА_1
Доповідач Зубакова В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 травня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Савіної Г.О.

суддів - Зубакової В.П., Турік В.П.

при секретарі - Іванюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» (далі ВАТ «Суха Балка») та Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхуваннявід нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області ( далі Відділення Фонду) про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він, працюючи тривалий час в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у звязку із чим висновком МСЕК від 25.09.2009 року йому було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 30% та третю групу інвалідності безстроково.

Вважає, що у звязку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 250 000 грн. та просив суд стягнути з відповідачів на свою користь по 125 000 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 02 лютого 2010 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 та залишено позовні вимоги до Відділення Фонду без розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Поновлено позивачу строк позовної давності звернення до суду. Стягнуто з ВАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_2 18 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ВАТ «Суха Балка» на користь держави судовий збір у розмірі 08,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 15,00 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ВАТ «Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом помилково до врегулювання спірних правовідносин застосовано положення загальних норм діючого законодавства ст. 237-1 КЗпП України, 1167 ЦК України замість спеціального Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ; ВАТ «Суха Балка» є неналежним відповідачем по даній справі; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований; не зясовано причини пропуску позивачем тримісячного строку для звернення з позовом.

Представник позивача заперечує проти апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1974 року працював на різних підприємствах, із них з 1994 року по 2009 рік працював на ВАТ «Суха Балка» підземним заступником начальника ШБУ з озорони праці, інженером з охорони праці, підземним інженером охорони праці, підземним інженером бурових робіт, підземним заступником головного інженера по буровим роботам, підземним гірничим майстром. 15.04.2009 року звільнений за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком (а.с. 6-10).

Працюючи протягом тривалого часу, впродовж 30 років 2 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК, позивач отримав професійне захворювання з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), ЛН другого ст.

Висновком МСЕК від 25.09.2009 року (а.с. 20) позивачу первинно встановлено 30% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з 21 вересня 2009 року безстроково.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, але помилково визначив, що вказані, правовідносини, крім зазначених правових норм, регулюються ст.ст. 1167, 1168 ЦК України.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань вирішує, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставини і яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними в дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що між сторонами по справі склалися правовідносини з приводу спричинення моральної шкоди, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки каліцтво отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і пов'язане і виробництвом.

Норми ЦК України, що регулюють відшкодування моральної (немайнової) шкоди по відношенню до трудових правовідносин не є спеціальними нормами та не підлягають застосуванню до вказаних правовідносин.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що районним судом застосовано закон, який не поширюється на дані правовідносини, у зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з виключенням з мотивувальної частини рішення посилання на ст. 1167, 1168 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Не погоджується колегія суддів з висновком суду щодо поновлення ОСОБА_2 строку позовної давності звернення до суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений, відповідно, законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Оскільки, відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, суд не мав підстав для поновлення процесуального строку звернення до суду.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що районним судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з виключенням з мотивувальної та резолютивної частин рішення посилання на поновлення ОСОБА_2 строку позовної давності звернення до суду.

Доводи представника відповідача про відсутність обовязку ВАТ «Суха Балка» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2009 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоровя Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи й доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2010 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання на ст.ст. 1167, 1168 ЦК України.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини рішення суду посилання на поновлення ОСОБА_2 строку позовної давності звернення до суду.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)