Справа № 2-1688/10
Провадження № 2-1688/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Леньо С.І.

при секретарі Станько Р.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ліквідатор ОСОБА_5, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «ВТБ Банк» (правоноступник ВАТ «ВТБ Банк») звернувся в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, просить ухвалити рішення про визнання недійсним договору про сплату аліментів від 02.04.2009 року, укладеного між відповідачами ОСОБА_4, яким обумовлено порядок та розмір аліментів, що повинні стягуватись із ОСОБА_3 на утримання непрацездатного батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав фіктивності даного правочину.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача надав пояснення про те, що договір укладений без наміру створити правові наслідки, які зумовлюються юридичною природою такого договору. ОСОБА_3 є фізичною особою підприємцем. 15.01.2009 року за його заявою Господарським судом Львівської області відкрито провадження про банкрутство та 11.02.2009 року визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. В той же час в оскаржуваному договорі. зазначено про те, що ОСОБА_3 є працездатним та фінансово забезпеченим і має можливість надання матеріальної допомоги батькові, що суперечить фактично мотивам й звернення про банкрутство. Крім того, 02.04.2009 року відповідачем ОСОБА_3 було укладено ще чотири подібні договори про сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини, де ОСОБА_3 також виступає платником. При укладенні оскаржуваного договору сторони усвідомлювали неможливість виконання такого по причині банкрутства боржника. Тривання процедури ліквідації по відношенню до відповідача взагалі обмежувало його право на укладення договору про сплату аліментів на батька без дотримання відповідних дозволів. Також зазначив, що з часу винесення Господарським судом постанови про визнання фізичної особи підприємця ОСОБА_3 банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, його майном вправі був розпоряджатися лише ліквідатор, укладення ж оскаржуваного договору є певним способом розпорядження майном - грошовими коштами. Отже відповідач ОСОБА_3 на час тривання процедури банкрутства не мав права вчиняти жодних дій щодо відчуження належного йому майна.. Крім того, визначення суми відрахувань за умовами договору про сплату аліментів повинно бути встановлено господарським судом, оскільки під час ліквідації сторони договору вважаються заінтересованими особами. Оскаржуваним договором порушуються інтереси позивача, як іпотекодавця на задоволення кредиторських вимог за рахунок майна, що перебуває в іпотеці в першочерговому порядку, оскільки вимоги про стягнення аліментів згідно ст. 49 ч 1 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом задовольняються в першу чергу. 3 врахуванням вимог цього закону, укладення такого договору, який передбачає відчуження майна (грошових коштів), повинно відбуватись лише з дозволу господарського суду. Визначення суми відрахувань за умовами договору про сплату аліментів повинно теж встановлюватись господарським судом.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила. Мотивує тим, що оскаржуваний договір укладений між сторонами, як повнолітнім сином та його батьком, з дотриманням нотаріальної форми. Укладення такого договору передбачене Сімейним Кодексом України. Договір не порушує та не зачіпає інтересів позивача і останній не зазначив які саме його права порушено. Просить врахувати, що позивач не є стороною договору, тому як кредитор фізичної особи підприємця ОСОБА_3 не вправі ставити питання про визнання договору недійсним. Відповідачі є вільними в укладанні цивільно-правових угод. Щодо обумовлення сплати аліментів на користь ОСОБА_4 у формі одноразової виплати, то це не заборонено законом. Таким договором не порушуються права тих осіб, чиї інтереси таким договором зачіпаються, тобто сторін. Просить врахувати, що ст. 215 ЦК України визначає підстави, за яких правочин може бути визнаний недійсним і жодна з таких не може мати місце в даному випадку. Крім того, просить врахувати, що її довіритель, як фізична особа - підприємець володіє достатнім майном для погашення боргових зобов"язань перед кредиторами. Просить в позові відмовити за безпідставністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_7 в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином повідомлялася судом про час та місце розгляду справи. При цьому суд приймає до уваги її усні пояснення дані в попередніх засіданнях та подані письмові заперечення проти позову. Представник зазначає, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір від 02.04.2009 року про стягнення аліментів з повнолітнього сина на утримання батька у чіткій відповідності до чинного законодавства. Договір укладено в письмовій формі та нотаріально посвідчено, такий відповідає загальним умовам дійсності. Оспорюваний правочин немає характеру фіктивного чи удаваного та відповідає дійсним намірам, правовим наслідком якого є сплата аліментів на утримання батька, відповідно до ст. 202 СК України, яка передбачає обовязок повнолітнього сина утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У звязку з наведеним просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Приватний нотаріус ОСОБА_6 надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Також зазначає, що при вчиненні нотаріальних дій дотримано усі принципи нотаріального процесу, жодних порушень законодавства не допущено.

Третя особа ліквідатор ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи. Подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 2 квітня 2009 року за реєстровим № 1585 між відповідачами по справі укладено та нотаріально посвідчено договір про сплату аліментів на утримання непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги. Вказаний договір оспорюється позивачем по наведеним вище мотивам.

Із змісту договору вбачається, що ОСОБА_3, як платник та ОСОБА_4, як одержувач, діючи добровільно, як повнолітній син та батько погодили певні умови. ОСОБА_3 приймає на себе зобов"язання виконати свій обов"язок щодо утримання батька ОСОБА_4 та здійснити платіж в розмірі 825000 гривень, що буде вважатися остаточно сплаченими аліментами. (а.с.3).

Укладення такого договору передбачене ст. ст. 202-206 Сімейного Кодексу України. Форма вказаного договору дотримана, такий укладено письмово, нотаріально посвідчено та обумовлює всі інші обовязкові умови для такого виду правочину.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 15 січня 2009 року за заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_3 порушено справу про банкрутство. Одночасно вирішено питання накладення арешту на майно, на яке може бути звернуто стягнення за вимогами кредиторів. Перелік цього нерухомого майна наведений у п. 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду від 15. 01.2009року (а.с.4).

Постановою від 11 лютого 2009 року Господарського суду Львівської області фізична особа приватний підприємець ОСОБА_3 визнаний банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру ( а.с.5).

Враховуючи вимоги п. 9 ст. 47 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в чинній редакції на момент винесення Господарським судом рішень, передбачає, що угоди громадянина підприємця, пов"язані з відчуженням або передачею іншим способом майна громадянина-підприємця заінтересованим особам протягом року до порушення провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані господарським судом недійсними за заявою кредиторів. Оскаржуваний же банком договір укладений після постановлення рішення суду про визнання ФОП ОСОБА_3 банкрутом, тому обмежень у його укладенні не було.

Покликання представника позивача про укладення того ж дня - 02.04.2009 року ще кількох подібних договорів між відповідачем та іншими особами, суд не може приймати до уваги оскільки позивач не вимагає, а тому суд не вправі давати правову оцінку цим договорам при вирішенні даного спору (а.с.6-9).

Також покликання представника позивача на порушення вимог ст. 25 вказаного вище закону яка регламентує, що ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, виконує функції управління та розпорядження майном боржника, як на норму, що передбачає лише право ліквідатора на укладення подібного оскаржуваному договору, суд не може прийняти як обгрунтовану позицію. Така суперечить нормам СК України, що наведені вище. Крім того, в статтях ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", на які посилається позивач, прямо не вказано про наділення ліквідатора правом укладення договорів про сплату аліментів стосовно батьків фізичної особи підприємця, що визнаний банкрутом. Тому слід вважати, що представником позивача вказана норма закону тлумачиться довільно. Перелік майна ФОП ОСОБА_3, на яке накладено арешт по причині відкриття процедури банкрутства, наведений в ухвалі від 15 січня 2009 року Господарського суду Львівської області, яким і вправі розпоряджатися ліквідатор з врахуванням вимог ст. 25 зазначеного закону.

Незважаючи на наведену вище оцінку оскаржуваного позивачем договору, не може залишитись поза увагою суду та обставина, що ні у позовній заяві, ні у долучених представником позивача письмових додатків до пояснень не вказано, які саме права чи інтереси позивача порушуються спірним договором. Лише у позовній заяві вказано, що порушується його право, як іпотекодавця на задоволення кредиторських вимог за рахунок майна, що перебуває в іпотеці в першочерговому порядку. Однак жодних доказів про існування правовідносин між банком та ОСОБА_3 не подано. Про яке конкретно майно йде мова, на підставі яких договірних відносин, на яку суму позивачем не зазначено. Отже, не доведено порушення майнових прав банку. Позиція представника позивача базується на припущеннях про порушення таких прав у подальшому .

Не вчинення відповідачами, як сторонами договору дій по такому в повній мірі, пояснено представником відповідача оскарженням договору позивачем в судовому порядку. Крім того, суд вважає, що вимоги по зобов"язанню виконати умови договору, вправі ставити один до одного лише сторони такого договору .

На підставі наведеного, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 11 ЦПК України, за якою суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до переконання про безпідставність позову та залишає такий без задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57- 61, 88, 169, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 52, 53, 202, 203, 215, 234 ЦК України, ст. ст. 9, 202-206 Сімейного Кодексу України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, -

в и р і ш и в:

В позові Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ліквідатор ОСОБА_5, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору про сплату аліментів на утримання батька, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1585 від 02 квітня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя С.І.Леньо