Іллінецький районний суд Вінницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2010 року Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Мотрука М.І.

при секретарі Мозоль Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказано, що 25 квітня 2008 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого вона передала відповідачці гроші в сумі 46300 гривень. За умовами зазначеного договору відповідачка зобовязувалася повернути гроші в сумі 46300 гривень до 31 грудня 2009 року. 31 грудня 2009 року закінчився встановлений в розписці термін повернення коштів, проте відповідачка їх так і не повернула. Неодноразові звернення до ОСОБА_2 з питанням повернення коштів завершились безрезультатно, так як вона не намагалась навіть частково повернути будь - яку суму. На даний час відповідачка не виконала свої зобов'язання по поверненню отриманих коштів, зустрічей із позивачем уникає, в добровільному порядку сплатити борг відмовляється та пояснює, що не знає коли поверне борг, так як грошей у неї немає, чим порушує вимоги ст. 1049 ЦК України, в якій зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачка власноручно написала розписку, якою посвідчила передання їй - ОСОБА_1 визначеної грошової суми та зобов'язалася повернути кошти в сумі 46300 грн., що передбачено ст.ст.1047 ЦК України.

Оскільки боржник прострочив виконання грошового зобов'язання, він має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, що передбачено ст. 625 ЦК України. У звязку з наведеним у позивача виникла необхідність у зверненні до суду із даним позовом, в якому вона просить суд стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на

її користь суму заборгованості в розмірі 46300 гривень та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просить їх задоволити із наведених підстав.

З опублікуванням оголошення про виклик в газеті «Вінниччина» від 16 липня 2010 року № 54 (22496) ОСОБА_2 вважається повідомленою про час і місце розгляду справи. Відповідач, ОСОБА_2 будучи викликаною в судове засідання через оголошення в пресі в судове засідання не зявилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність належним чином повідомлених відповідача.

Суд, розглянувши матеріали страви та дослідивши представлені докази, вважає за можливе справу розглянути за відсутності належним чином повідомленого відповідача, а позовні вимоги задоволити, оскільки вони підтверджуються письмовими доказами, а саме: копією розписки ОСОБА_2 про отримання грошових коштів від ОСОБА_1 (а.с. 4).

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047, 1051 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, із досліджених доказів слідує, що 25 квітня 2008 року ОСОБА_2 уклала із ОСОБА_1 договір позики, на виконання кредитного ОСОБА_1 надано ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 463000 гривень, на строк до 31 грудня 2009 року, що підтверджується розпискою про одержання коштів. Проте, станом на 31 грудня 2009 року зобов'язання боржника ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 не виконано, в установлений строк грошові кошти боржником не повернуто, та наявна заборгованість в сумі 46300 (сорок шість тисяч триста) гривень.

Суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та доведені повністю, а тому даний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на

користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 суму заборгованості в розмірі 46300 (сорок шість тисяч триста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на

користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 чотириста шістдесят три гривні витрат по сплаті судового збору та 120 (сто двадцять) гривень витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в порядку позовного провадження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Іллінецького районного суду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Вінницької області через Іллінецький районний суд.

Головуючий