Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-4580/10
Жовтневий районний суд р. ОСОБА_1 в складі:
головуючого судді ШУМ Л.І.
при секретарі Токарєвій Т.І.
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 акціонерного товариства «Суха Балка» та ОСОБА_5 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків,
Представник відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» позов не визнав.
Представник ОСОБА_5 акціонерного товариства «Суха Балка» в судове засіданя не зявився, про день і час судового засідання повідомлений належним чином.
Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами.
ОСОБА_6 встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно трудової книжки позивач з 25.06.1984р по 05.05.1985 р працював підземним слюсарем ш. «О» ВО Кривбасруда, з 23.10.1995р по 27.11.1997 р.підземним прохідником ш. «Першотравнева» ВО «Кривбасруда» ,з 14.01.1988 року по 13.06.1991 року ,з 28.09.1993р. по 28.10.1994р, з 11.11.2002р по 16.05.2008р. підземним прохідником на шахті ім.Леніна ВО»Кривбасруда» та ВАТ «Кривбасрудком»(більше 14 років).
З 09.11.1988 року по 01.11.2002 року він працював підземним прохідником ш.Юбілейна ВАТ«ОСОБА_6»,виконув роботи по проходці горизонтальних,вертикальних гірничих виробок,бурінню шпуров перфораторами та буровими комплексами,скреперування гірничих виробок,розбирання та ремонт тимчасового кріплення, кріплення металом гірничих виробок.
Загальний трудовий стаж позивача складає 28 років, із них 16 років 11 місяців він працював в умовах впливу шкідливих факторів та важкої праці, про що свідчить акт Форми П-4 розслідування професійного захворювання без № від 12 березня 2008 року, інформаційна довідка санітарно-гігіенічних характеристик умов праці Ф №2/2-934 від 28.12.2005 року, №2/2--929 від 27.12.2005р. підготовлених Тернівською рай СЕС.
Рішеням ЛЕК НДІ від 15.02.2008 року, протокол № 360 позивачу встановлено професійні захворювання: Радикулопатія попереково-крижова з вираженими(3ст)порушенням біомеханіки хребта,стійким больовим і мясиво-тонічним сіндромом,часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді Дефоартозу колінних суглобів (ПФС 1-2ст). Вібраційна хвороба 1-2 ст.від дії локальної вібрації,синдром периферичної ангіодистанії та вегетосенсерної полі невропатії з плечолопатковим періартрозом (ПФ 2ст.),денформуючого артозу ліктьових суглобів (ПФ 1-2ст) та вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях.
За висновком МСЕК від 27.03.2008 року позивачу вперше установлена втрата професійної працездатності 55 %, 30%-радікулопатія,25%-вібраційна хвороба. та 3 група інвалідності.
Висновком МСЕК від 01.03.2009 року позивачу залишено втрата професійної працездатності 55% та 3 групу інвалідності до 01.03.1012 року.
Професійне захворювання виникло за таких обставин:
Працюючи з 14.01.1988 року по 13.06.1991 року ,з 28.09.1993р. по 28.10.1994р, з 11.11.2002р по 16.05.2008р. підземним прохідником на шахті ім.Леніна ВО»Кривбасруда» та ВАТ «Кривбасрудком» виконув роботи по проходці горизонтальних,вертикальних гірничих виробок,бурінню шпуров перфораторами та буровими комплексами,скреперування гірничих виробок,розбирання та ремонт тимчасового кріплення, кріплення металом гірничих виробок. При цьому при неможливості застосування механізації праці з причини обмеженості робочого простору,умови праці характеризувались фізичним перенавантаженням,а також в силу конструктивник недоліків техніки,яка використовувалась в процесі роботи-впливом локальної вібрації,рівень якої перевищував ГДР.
Працючи з 25.06.84 р. по 05.05.1985 р підземним електрослюсарем по ремонту обладнання ш. «О» ВО «Кривбасруда» , з 23.10.95 по 27.11.97 р. підземним прохідником ш. «Першотравнева» ВО «Кривбасруда» та з 09.11.98 по 01.11.02 р. підземним прохідником ш..Юбілейна ВАТ «Суха Балка», виконув роботи по проходці горизонтальних,вертикальних гірничих виробок,бурінню шпуров перфораторами та буровими комплексами,скреперування гірничих виробок,розбирання та ремонт тимчасового кріплення, кріплення металом гірничих виробок, умови праці характеризувались фізичним перенавантаженням,а також в силу конструктивник недоліків техніки,яка використовувалась в процесі роботи-впливом локальної вібрації,рівень якої перевищував ГДР.
Згідно інформаційних довідок санітарно-гігіенічних характеристик умов праці Ф №2/2-934 від 28.12.2005 року,№2/2--929 від 27.12.2005р. підготовлених Тернівською рай СЕС, на робочому місці позивача було перевищення допустимих норм вібрації, фізичного перенавантаження,негативні кліматичні умови.
Важкість праці відноситься до 3 класу 2 ступеня шкідливості.
.Рівень вібрації: фактичний еквівалентний рівень локальної 120 дБ,при допустимому 112 дБ.; та інші показники які перевищують допустимі норми(вологість 100%),та привели до профзахворювання. По висновку санітарно-гігієнічної характеристики в відповідності гігієнічної кваліфікації праці ГН 3.3.5-3.3.8;6.6.1-083-2001 р умови праці відносяться до класу»Шкідливий 3.4 ,важкості праці до 3кл 2 ступеня, напруженість праці- 3 клас 1 ступеню».
Згідно п.19 акту розслідування професійного захворювання форми П-4 без№ від 12 березня 2008 року адміністрацією ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», ВАТ «Суха Балка» в період праці на цих підприємствах позивача були порушені вимоги ст. 13 Закону України «Про охорону праці»,ст..153 КзпП України.
Факт вини підприємства підтверджується також висновками МСЕК від 27.03.2008 року та 22.03.2010 року, виписками з історій хвороби позивача, які свідчать про стан його здоров'я.
У позивача на підставі висновку МСЕК від 27.03.08 р., виникло право на відшкодування моральної шкоди.
Нормою ст. 1167 ЦК України, що набрав чинності з 2004 року встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою яка її завдала.
Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок професійного захворювання, одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків.
Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми.
Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків.
Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року».
23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин.
Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.
Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача - відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку праця в умовах важкої фізичної праці, загальною вібрацією, яка перевищувала ГДР, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода в наслідок професійного захворювання, винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідачи Відкрите акціонерне товариство «Суха Балка» та Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». При вказаних обставинах суд вважає, що в наслідок професійного захворюванням порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання.
Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту розлідування хронічного професійного захворювання форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 13 березня 2008 року, виписки із історії хвороби ОСОБА_4 ОСОБА_7 НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання ОСОБА_5 акціонерного товариства «Суха Балка» та ОСОБА_5 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» якісних та безпечних умов праці.
Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває біль в різних частинах тіла, такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 акціонерного товариства «Суха Балка» та ОСОБА_5 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 15,00 грн. солідарно.
Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення заяву про апеляційне оскарження , та протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу, або в порядку ч.4 ст. 295 УПК України.
СУДДЯ Л.І. Шум