Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія - 26 (Ш) ОСОБА_1
Доповідач Зубакова В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Неклеси В.І.

суддів - Зубакової В.П., Карнаух В.В.

при секретарі - Іванюк О.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ( далі ВАТ «КЗРК) про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що він, працюючи тривалий час в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у звязку із чим висновком МСЕК від 24.09.2009 року йому було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 60% та визнано інвалідом третьої групи з наступним переоглядом 01.09.2010 року.

Вважає, що у звязку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 100 000 грн. та просив суд стягнути цю суму з відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «КЗРК» на користь ОСОБА_4 60 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ВАТ «КЗРК» на користь держави судовий збір у розмірі 08,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ВАТ «КЗРК» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом помилково до врегулювання спірних правовідносин застосовано положення загальних норм діючого законодавства ст. 237-1 КЗпП України, 1167 ЦК України замість спеціального Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ; ВАТ «КЗРК» є неналежним відповідачем по даній справі; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований; не зясовано причини пропуску позивачем тримісячного строку для звернення з позовом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 1977 року по 2009 рік працював на різних підприємствах, із них з 1999 року по 2009 рік пропрацював на ВАТ «КЗРК» підземним прохідником , підземним кріпильником та підземним гірничим робітником. 28.09.2009 року позивач був звільнений в зв»язку з виходом на пенсію.

Працюючи протягом тривалого часу, впродовж 11 років 11 місяців, на вищевказаних посадах, в умовах важкої праці, 10 років із яких він працював в умовах вібрації, позивач отримав професійне захворювання з діагнозом: радикулопатія шийна та попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом та вегетативно сенсорна полінейропатія рук з периферичним ангіодитонічним синдромом та трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФ ІІ ступеня), деф.артрозу ліктьових суглобів в ПФ І-ІІ ступеня.

Висновком МСЕК від 24.09.2009 року позивачу первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності по радикуліту, 15% втрати професійної працездатності по ВСП та 15% повторно по травмі пальців, а всього 60% втрати професійної працездатності починаючи з 21.09.2009 року по 01.10.2010 року.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди

Разом з тим, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 60 000 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, інтенсивність і довго тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 60 000 гривень до 20 000 гривень.

Доводи представника відповідача про відсутність обовязку ВАТ «КЗРК» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2009 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоровя Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи й доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди.

Доводи представника відповідача про те, що суд, поновлюючи позивачу строк для звернення до суду з позовною заявою, не перевірив поважності причин його пропуску, не відповідають положенням п.3 ч.1 ст.268 ЦК України, який встановлює, що позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Доводи апеляційної скарги про те, що при постановленні рішення суд безпідставно послався на норми ст. 1167 ЦК України є надуманими та свідчать про те, що при складанні апеляційної скарги представник ВАТ «КЗРК» не ознайомився з текстом рішення яке оскаржує, оскільки в рішенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2010 року відсутнє посилання на вказану норму права.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2010 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_4 з 60 000 ( шістидесяти тисяч) гривень до 20 000 (двадцяти тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)