Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Вакарук В.М.

суддів: Мелінишин Г.П., Горблянського Я.Д.

секретаря Юрків І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Рожнятівської РДА про визнання неправомірними дій та зобовязання проведення перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Рожнятівської РДА на постанову Рожнятівського районного суду від 21 вересня 2009 року,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Рожнятівського районного суду від 21 вересня 2009 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Рожнятівської РДА про визнання неправомірними дій та зобовязання проведення перерахунку допомоги по догляду за дитиною: дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним трирічного віку, за період з 12 грудня 2007 року по 31.12.2007 року та виплатити перераховану допомогу. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на дану постанову Управління праці та соціального захисту населення Рожнятівської РДА посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, відповідач вказує на те, що покриття витрат на виплату державної допомоги сімям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів. Відповідно до ст. 95 Конституції України будь-які

видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і спрямування цих видатків визначаються виключно законом про Держаний бюджет України. Задовольняючи вимоги позивача, суд посилався на рішення Конституційного Суду України за 2007 рік, якими визнані

неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно яких зупинено дію ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Однак при цьому суд не врахував, що допомога з приводу якої виник спір відповідачем не призначається; відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, застрахованим особам призначаються та надаються за місцем основної роботи за рахунок сплачених страхових внесків. Тому просили постанову скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1здійснює догляд за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення нею трирічного віку.

За змістом ст.13,15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» (в редакції 2001 р.) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років. Відповідно до ст.2 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається незастрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом встановлено, що в порушення вимог закону за 2007 рік позивачці виплачувалась допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в меншому розмірі, ніж розмір прожиткового мінімуму, встановлений законом для дітей віком до шести років.

Відповідно до ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, обмеження виплат, передбачених зазначеними законами, в Законі України «Про державний бюджет на 2007 рік рішенням Конституційного Суду України, визнано неконституційними, а тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних асигнувань, не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що в 2007 році порушено право позивачки на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до вимог ч.2. ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення рішення про відмову в позові.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги,

колегія суддів приходить до висновку що постанова судом першої інстанції ухвалена з додержанням вимог процесуального законодавства і правильно застосовані норми

матеріального права а тому, підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.304-1, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Рожнятівської РДА відхилити, а постанову Рожнятівського районного суду від 21 вересня 2009 року залишити без змін.

Ухвала остаточна і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.М. Вакарук

Судді: Г.П.Мелінишин

ОСОБА_4