АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2010 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів: Варенко О.П., Петешенкової М.Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної ради у м. Дніпропетровську ради, Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації про поновлення строку звернення до суду, визнання дій незаконними, стягнення недоплаченої суми допомоги ,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради, Центру по нарахуванню і виплаті допомог та здійсненню контролю за правильністю призначення та виплати пенсій і цільових грошових допомог Дніпропетровської обласної державної адміністрації, в якому просив поновити йому строк звернення до суду, визнати дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради щодо нарахування щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2005-2009 роки не в повному обсязі неправомірними; стягнути з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради на його користь недоплачені суми одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2005-2009 роки в розмірі 8578 грн., посилаючись на те що він є інвалідом 3 групи інвалідності, що настала внаслідок ліквідації наслідків аварії ЧАЕС та має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, а саме: у поновленні пропущеного процесуального строку звернення до суду відмовлено; визнано неправомірною відмову ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м Дніпропетровську ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2009 рік у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат; зобовязано ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради нарахувати та виплатити ОСОБА_3 щорічну одноразову допомогу на оздоровлення, передбачену ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат із законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати за 2009 рік; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідачем - ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове рішення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та згідно довідки МСЕК серії ДНА-02 № 029466 йому 26.02.2009 року була встановлена П група інвалідності у звязку з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, а до цього був інвалідом 3 групи (а.с.4).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої інстанції, в апеляційній скарзі вказується на порушення норм матеріального права.

Як вважає апелянт, при виплаті одноразової компенсації на оздоровлення треба керуватись розміром такої допомоги, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 48 зазначеного Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 3 групи виплачується у розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обовязок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тобто, нормами спеціального Закону визначений розмір щорічної допомоги на оздоровлення як величина, кратна розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік», яким встановлений розмір мінімальної заробітної плати на 2009 рік, а не вказаної Постанови КМУ.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що виплата позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік здійснена відповідачем з порушенням норм спеціального закону.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради відхилити.

Постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді