Справа №22-ц-3596/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Кононенко О.Ю.,

суддів: Семеній Л.І., Білецького О.М.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб Ковпаківського ВМ СМВ ГУМВС України в Сумській області, третя особа: ТОВ «Ремонтник» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та скасування реєстрації в квартирі,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи уточнені вимоги тим, що їй згідно з ордером № 443 на жиле приміщення від 22.08.1980 р. на сім'ю із 4-х осіб, включаючи відповідачку, була надана окрема квартира, розташована за адресою : м. Суми, вул. 40 років Жовтня, 67/43, яка складається із двох суміжних кімнат загальною площею 30,19 кв.м. На даний час, згідно з довідкою житлово -експлуатаційної організації від 27.04.2009 р. у квартирі АДРЕСА_1 крім позивачки також зареєстрована відповідачка разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_4. 1998 р. н., але фактично у даній квартирі проживає тільки ОСОБА_3 Починаючи з 2004 р. між ОСОБА_3 та відповідачкою постійно виникали сварки та непорозуміння стосовно сумісного проживання у вказаній квартирі, ініціатором яких завжди була ОСОБА_2 З цього приводу позивачка неодноразово зверталася до дільничного інспектора. Зазначала, що внаслідок чергового конфлікту за участю відповідачки та її чоловіка ОСОБА_5, її було побито.

28 квітня 2008 року відповідачка зібрала свої речі і разом з дитиною та своїм чоловіком пішла проживати у квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1, де мешкає і зараз. З того часу, у квартирі № 43 по вул. 40 років Жовтня. 67, ОСОБА_2 не проживає, жодного разу в ній не з'являлася і всі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, покладені тільки на позивача. З січня 2009 року відповідачка повністю припинила виконувати обов'язки члена сім'ї, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг.

На підставі ст.71 ЖК України, просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з дня її вибуття, зобов'язати ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, знятися з реєстрації у вказаній квартирі на протязі 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили, а в разі незняття з реєстрації відповідачки разом з сином у вказаній квартирі, зобов'язати ВГ і РФО Ковпаківського ВМ СМВ УМВС України в Сумській області зняти ОСОБА_2 разом з сином з реєстрації у квартирі АДРЕСА_3.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 червня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 з дня її вибуття.

Зобов'язано ОСОБА_2 знятися разом з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з реєстрації у вказаній квартирі на протязі 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили. В разі незняття з реєстрації відповідачки разом з сином у вказаній квартирі, зобов'язано ВГ і РФО Ковпаківського ВМ СМВ УМВС України Сумській області зняти ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з реєстрації у квартирі АДРЕСА_3.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Сум від 30 липня 2010 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати зазначене рішення та ухвалу від 30.07.2010 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення і направити справу до суду першої інстанції для розгляду в загальному порядку.

При цьому зазначає, що судом не дотримані передбачені законодавством умови проведення заочного розгляду справи, ухвалене рішення є поспішним, необґрунтованим, заява про перегляд заочного рішення розглянута формально, не досліджені надані нею докази.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_6, які підтримали доводи апеляційної скарги, позивача ОСОБА_3, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до ордеру на жиле приміщення № 443, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів від 22.08.1980 р. позивачці на сім'ю із 4-х осіб, включаючи відповідачку, яка є дочкою ОСОБА_3, була надана окрема квартира, розташована за адресою: м. Суми, вул. 40 років Жовтня, 67/43 (а.с.10, 13, 20). Згідно з довідкою житлово -експлуатаційної організації від 27.04.2009 р. у квартирі АДРЕСА_1 крім позивачки також зареєстрована відповідачка разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4). Як вбачається з вироку Ковпаківського райсуду м. Сум від 22.07.2009 р. ОСОБА_5, який є чоловіком відповідачки ОСОБА_2, було засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - заподіяння ОСОБА_3 умисного легкого тілесного ушкодження (а.с. 21-23).

Задовольняючи позов про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд першої інстанції виходив з того, що остання не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк, протягом якого за наймачем і членами його сімї зберігається право користування жилим приміщенням, без поважних причин.

Визнаючи причини непроживання відповідачки у спірній квартирі неповажними, суд послався лише на пояснення самої позивачки та свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно з розясненнями, які містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сімї такими, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Як вірно встановлено місцевим судом та не заперечується позивачем у справі, ОСОБА_2 на законних підставах, на підставі ордеру вселилась у спірну квартиру, є членом сімї останньої, зареєстрована у цьому жилому приміщенні разом із своїм сином, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім них, у квартирі проживав без реєстрації чоловік відповідачки ОСОБА_5

З 2004 року у позивачки ОСОБА_3 з відповідачкою ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_5 під час спільного проживання постійно виникали конфлікти з приводу користування квартирою, про що свідчать відповіді на звернення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до Ковпаківського ВМ СМВ УМВС України в Сумській області про неправомірну поведінку як ОСОБА_2 так і ОСОБА_3 та копія вироку від 22 липня 2009 року про засудження ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України (а.с.6, 21, 47).

Тому, заслуговує на увагу посилання ОСОБА_2 на те, що вона з сімєю з поважної причини 28 квітня 2008 року була змушена залишити спірну квартиру і проживати в найманій на підставі договору найму жилого приміщення, за адресою: АДРЕСА_5, від 28.04.2008р. (а.с.53).

Посилання ОСОБА_3, в обґрунтування позовних вимог, на те, що відповідачка з січня 2009 року втратила інтерес до квартири, не виконує обовязки по її утриманню, що випливають з договору найму житлового приміщення, спростовуються копіями фіскальних чеків про оплату ОСОБА_2 комунальних послуг та ексвитрат за травень та вересень 2009 року на суму 150 та 500 грн. (а.с.56-57).

Не знайшло підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду пояснення ОСОБА_3 про те, що відповідачка не бажає проживати у спірній квартирі.

Як зазначила сама позивачка, вона замінила двері у квартирі на металеві і відповідачка ключів від нових замків не має.

Таким чином, позивачка, всупереч вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України, не надала суду належних та допустимих доказів щодо підтвердження своїх позовних вимог.

Колегія суддів дійшла висновку, що відповідачка з поважних причин не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк, протягом якого за нею зберігається право користування жилим приміщенням. Вона з неповнолітньою дитиною не має іншого постійного місця проживання, окрім спірного житла, бажає проживати у цій квартирі, намагається вирішити питання з позивачкою щодо спільного проживання у ній.

У звязку з цим рішення суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на житло, є передчасним.

Крім того, суд допустив грубі порушення норм процесуального права, ухваливши заочне рішення в частині зобовязання зняти відповідачку та її дитину з реєстрації під умовою і до того ж, проти Відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб Ковпаківського ВМ СМВ ГУМВС України в Сумській області, який не є юридичною особою, що є неприпустимим.

Всупереч вимогам ст.224 ЦПК України, якою визначені умови ухвалення заочного рішення, отримавши заяву ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_6 від 17 червня 2010 року про відкладення розгляду справи призначеного на 18 червня 2010 року (а.с.66,67), місцевий суд не вирішив цього питання в судовому засіданні та ухвалив заочне рішення, а в подальшому, ухвалою від 30 липня 2010 року, відмовив у перегляді заочного рішення.

За таких обставин, рішення суду на підставі п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 червня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: