Справа № 2-4385/10
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«10» червня 2010 Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної Спілки Всеукраїнське народне кредитне товариство про визнання правочину недійсним та неналежне надання фінансових послуг в частині щодо неповернення залучених коштів у якості депозитного вкладу, -

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутності та задовольнити позов в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань щодо розгляду справи у його відсутності або про відкладення судового засідання не подавав. Заперечень на позов не надходило, тому суд вважає недоцільним подальше відкладання справи та на підставі статті 169 ЦПК України провести розгляд справи в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи та існуючі у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.
За період знаходження грошових коштів у відповідача на депозитному рахунку позивач жодного разу відсотки не отримував.
7 липня 2009 року позивач отримав листа виконаного у вигляді шаблону з вписаними ручкою номерами депозитних договорів, у т.ч. і договору №12/03/09-ДВ від 13 січня 2009 року про те, що з 23 липня 2009 року відповідач змушений в односторонньому порядку розірвати Договір і припинити нарахування процентів відповідно до умов Договору, так як відповідач опинився у стані тимчасової неплатоспроможності. Даний лист не пройшов реєстрації встановленим порядком, був не підписаний і не засвічений.
9 вересня 2009 року відповідач провів поточну звірку з позивачем взаємних розрахунків станом на 23.07.09р., які позивач вважає проміжними, а не кінцевими.
29 жовтня 2009 року позивач із засобів масової інформації дізнався про те, що Апеляційний Господарський суд Одеської області своєю Ухвалою від 6 жовтня 2009 року відмінив Ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.05.09 про визнання гр. ОСОБА_2 кридитором по справі №32/49-09-1587 і позивач вважає , що Ухвала Господарчого суду Одеської області від 6.04.09 законної сили не має оскільки у гр. ОСОБА_3 відсутні безспірні вимоги до відповідача.
28 січня 2010 року Позивач отримав від Відповідача офіційне повідомлення №135 від 21.01.10 про те, що, всі депозитні справи з регіональних відділень Відповідача передані до головного офісу Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство», у звязку із закінченням строку дії договору оренди приміщення за адресою м. Одеса, вул. Гоголя 23 місце знаходження КС «ВНКТ» змінено на наступне м. Одеса, вул. Балківська 120/1 оф. Д-7.
Згідно зі ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти у порядку і строки, які визначені відповідно до укладеного з членом кредитної спілки договорами.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Прийнятих на себе зобовязань відповідач не виконав. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
У відповідності до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як зазначає ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
В частині щодо одностороннього розриву договору, суд виходе з наступного. Відповідно до п.4.2.1 Договору, відповідно до якого відповідач зобовязаний повідомити позивача про намір розірвати договір та повернути всі належні до виплати грошові суми не менше ніж за 20 (двадцять) робочих днів до дня планового розірвання Договору. Як зазначає ст. 526 ЦК України, згідно якої «зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору»; ч.2.ст.. 208 ЦК України, якою визначено, що правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК , вчиняються у письмовій формі. Згідно зі ст.654 ЦК України, відповідно до якої « зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлень договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту». Оскільки договір був вчинений у письмовій формі, то і розрив його повинен бути вчинений у письмовій формі;
З урахуванням вищесказаного правочин пов'язаний з одностороннім розривом договору з 23.07.2009 року може бути визнаний недійсним відповідно до ч.1.ст.215 ЦК України з підстав ст.203 ЦК України, оскільки він суперечить ЦК України. А саме: відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» порушило договірні зобовязання, а також статтю 9, п. 4 ЗУ «Про кредитні спілки», згідно якого вкладник ( член спілки ) має право вимагати від Спілки припинення або дострокового виконання зобовязань по Свідоцтву та Договору.
Таким чином, згідно ст. 526 ЦК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а відповідач своїми діями грубо порушив умови договору та не виконав свої зобовязання перед позивачем.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.1, 3, 27, 31, 60, 79, 88, п.2 ст109,118-120, ЦПК України та ст.ст. 4, ч.1.ст.16, 22, ч.1, 3 ст.203, ч2 ст.207, ч2 ст.208, ч1. ст 215, 321, 526, 536, 610, 623, 625, 629, 654, 1046-1050 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.2 ст.1, ч.1 ст.23 Закону України «Про кредитні спілки», СУД -
Позов ОСОБА_1 до Кредитної Спілки Всеукраїнське народне кредитне товариство про визнання правочину недійсним та неналежне надання фінансових послуг в частині щодо неповернення залучених коштів у якості депозитного вкладу задовольнити в повному обсязі.
Визнати недійсним правочин повязаний з розривом договору №12/03/09 ДВ від 13.01.09 року у односторонньому порядку з 23 липня 2009 року. Визнати дату розриву договору №12/03/09-ДВ від 13.01.09 р. 15 вересня 2009 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції.
Строк, протягом якого розглядалася заява про скасування заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ