Справа №22-ц-4978 Суддя-доповідач - Гагін
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року м.Суми

колегія судд ів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Смирнової Т.В.

суддів: Гагіна М.В., Ведмедь Н.І.,

з участю секретаря судового засідання Федини Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 листопада 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради Управління освіти і науки, Сумського дошкільного навчального закладу /ясла-садок/ №10 «Малючок», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 листопада 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

При цьому зазначає, що судом не враховано при звільненні ступінь тяжкості вчиненого нею проступку, оскільки безпосередньо догляд за дітьми здійснювала вихователь ОСОБА_4 і вона була відповідальною за життя і здоровя дітей.

Крім того, вказує, що факт зникнення дітей з дитячого садочку не був належним чином розслідуваний, не було встановлено справжнього винуватця, не враховано думку батьків дітей, які самовільно покинули територію закладу, не враховано те, що за період її роботи було багато досягнень.

Вважає, що її незаконно було звільнено з посади завідуючої Сумського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №10 «Малючок».

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_1 та її адвоката ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги, представників відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу Управління освіти Сумської міської ради №108 від 10 серпня 2004 року була призначена на посаду завідуючої дошкільним навчальним закладом №10 «Малючок».

Наказом №91-к від 18 серпня 2009 року ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади за п.1 ст.41 КЗпП України, за допущений факт одноразового грубого порушення трудових обовязків.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.23, 4.1 Посадової інструкції завідуючого дошкільним навчальним закладом №10 «Малючок», завідувач забезпечує безперебійну роботу всіх служб ДНЗ, створює потрібні умови, що сприяють збереженню та зміцненню здоровю дітей, організовує проведення заходів, спрямованих на охорону життя та здоровя дітей та несе відповідальність на успішну діяльність закладу в цілому, за охорону життя і здоровя дітей ввіреного йому закладу, їх фізичний розвиток.

Судом також встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_1 було те, що 17 серпня 2009 року під час прогулянки з території Сумського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №10 «Малючок», завідуючою в якому є позивачка, самостійно за межі закладу вийшло двоє дітей зведеної групи, 5 та 3 років. Вихователь ОСОБА_4 повідомила про це завідуючу ДНЗ ОСОБА_1, але остання про факт зникнення дітей з 11.45 до 15.45 години керівництво управління освіти і науки Сумської міської ради не поставила до відома, чим порушила вимоги своєї посадової інструкції. Стороння жінка зустріла дітей у магазині «Екомаркет» по вул.Ковпака у м.Суми, за декілька кілометрів від дитячого садка, і привела їх до обласного притулку для неповнолітніх, який знаходиться у Курському мікрорайоні. Про зникнення дітей ОСОБА_1 повідомила заступника начальника управління освіти і науки по телефону лише о 15.40 годин, коли діти знайшлися.

Крім того, встановлено, що у день зникнення дітей у зазначеній групі було 18 дітей, і в порушення ст.14 Закону України «Про дошкільну освіту», лише одна вихователька ОСОБА_4, яка була фізично не в змозі догледіти всіх дітей.

Враховуючи обставини, за яких стався випадок щодо дітей, порушення позивачкою своїх трудових обовязків, місцевий суд вважав, що у начальника управління освіти і науки Сумської міської ради були достатні підстави для її звільнення за п.1 ст.41 КЗпП України, що є підставою для відмови у задоволені позову.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно зясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Як вірно встановлено місцевим судом і не спростовано позивачем у суді апеляційної інстанції, перебування 17 серпня 2009 року різновікової групи дітей з кількістю понад 15 осіб на території закладу забезпечувала лише одна вихователька ОСОБА_4, а інша знаходилася у приміщенні закладу, що є порушенням пунктів 14, 15 Інструкції з організації охорони життя і здоровя дітей у дошкільних закладах та ст.14 ЗУ «Про дошкільну освіту».

Зазначені порушення вимог Закону та інструкції стали причиною зникнення 17 серпня 2009 року двох дітей віком 3 та 5 років, про що позивачка як особа відповідальна за охорону життя і здоровя дітей як не вжила заходів до притягнення до дисциплінарної відповідальності вихователів, так і своєчасно не повідомила про це управління освіти і науки Сумської міської ради.

За таких порушень трудових обовязків ОСОБА_1 у начальника управління освіти і науки Сумської міської ради було достатньо підстав для її звільнення за п.1 ст.41 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності оцінки допущених порушень позивачем як тривалих упущень у роботі, а не одноразового грубого порушення трудових обовязків, а тому і неможливості застосування положень п.1 ст.41 КЗпП України, спростовується вищезазначеним.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 листопада 2010 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: