Справа № 2-1029/2010
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"30" вересня 2010 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Каперизі Р.І.,

із участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої зрізанням відповідачем ОСОБА_3 дерева груші посилаючись на те, що будинковолодіння в м. Самборі по вул. Купилева, 31 Львівської області належить їй на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності. За ним закріплена належна їй прибудинкова земельна ділянка площею 937кв. м. на праві приватної власності, що підтверджується Державним актом на право власності на землю. На прибудинковій земельній ділянці росло дерево груша, але 03 березня 2010 року ОСОБА_1 прийшла додому і побачила, що дерево зрізано. У той час на суміжній прибудинковій земельній ділянці по вул. Купилева, 33 в м. Самборі знаходився відповідач ОСОБА_3, який визнав, що дерево зрізав він. Таким чином позивач вважає, що ОСОБА_3 своїми діями заподіяв їй моральну шкоду в розмірі 5000грн. та просить стягнути цю суму в її користь у судовому порядку.

У судовому засіданні позивач підтримала вимоги позовної заяви та посилалася на обставини, викладені в заяві; пояснила, що у неї із відповідачем неприязні стосунки протягом тривалого часу; вона не давала згоди на зрізання дерева і ОСОБА_3 зробив це самовільно на її земельній ділянці. Протягом 25 років вона збирала плоди дерева, які споживала, також продавала на ринку, від чого отримувала дохід в середньому 200-250грн. кожного року. Самоуправством відповідача внаслідок зрізання дерева їй нанесено моральні збитки, оскільки позивач є людиною похилого віку, інвалідом 2-ї групи загального захворювання, проживає одна. Тому просила в присудити до стягнення з відповідача 5 тис. грн. як компенсацію за завдану їй моральну немайнову шкоду, наполягала на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 в суді позов не визнав та пояснив, що він разом із сусідом ОСОБА_4 найняв людей, щоб зрізати дерево. Так вчинив із згоди Самбірської міської ради, оскільки плоди, які падали на його землю гнили та приволікали гризунів, - таким чином виникала повна антисанітарія. Відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні її позовної вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, оскільки позовні вимоги є безпідставними; пропонував укласти мирову угоду з ОСОБА_1 шляхом прибирання на її території зрізаних гіляк дерева груші.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що до нього звернувся ОСОБА_3 з пропозицією зрізати дерево та повідомив, що він про все домовився. 03 березня 2010 року вони найняли хлопців, щоб ті зрізали дерево, за що вони їм заплатили по 175 гривень кожен. Про те, що ОСОБА_1 не давала згоди на зрізання дерева йому не було відомо, так як ОСОБА_3 повідомив, що все погоджено. На думку ОСОБА_4 як сусіда позивача, спірне в даній справі дерево груша була зайвою на ділянці, оскільки водились щурі та дерево було віджиле, а тепер воно відновиться і буде давати плоди.

Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, слід задовольнити частково з наступних підстав:

Згідно постанови дільничного інспектора міліції Самбірського МВ ГУМВС України у Львівській області від 15.03.2010 року ОСОБА_3 визнав факт, що саме він розпорядився зрізати дерево грушу, залишивши лише стовбур; запропоновано притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 186 КУпАП, матеріали скеровано адміністративній комісії Самбірської міської ради Львівської області.

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Самбірської міської ради №35 від 23.03.2010 року, яка набрала законної сили, встановлено, що ОСОБА_3 03 березня 2010 року о 13 год. самовільно, не маючи на це законних підстав, розпорядився обрізати грушку, яка знаходилась на городі ОСОБА_1 За такі протиправні дії його визнано винним за ст. 186 КУпАП за самоуправство та накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до акту міжвідомчої комісії Самбірського міськвиконкому від 09.06.2010 року відомо, що міжвідомча комісія міськвиконкому, провівши обстеження на місці, виявила на відстані близько 3 м. від межі будинковолодінь №31 і №33 на земельній ділянці позивача стовбур зрізаного дерева.

Судом проведено огляд на місці спірного в цивільній справі дерева і встановлено аналогічне.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у звязку із самовільним зрізанням дерева, яке давало позивачу дохід, виходячи з пояснень сторін в судовому засіданні, свідка, аналізуючи матеріали цивільної справи, - підлягає присудженню до стягнення з відповідача моральна шкода в розмірі 2500 гривень. При визначенні даної суми і підстав її присудження суд виходить з наступних міркувань:

Моральна шкода заподіяна позивачу відповідачем полягає в тому, що він протиправними (самоуправними) діями по зрізанню дерева знищив майно ОСОБА_1 Щороку вона отримувала плоди з дерева, які використовувала для власного споживання, які також реалізовувала та отримувала з цього дохід.

ОСОБА_1 є одинокою людиною похилого віку, інвалідом 2-ї групи загального захворювання. Плоди з городу, з дерев, на її прибудинковій земельній ділянці є для неї важливим. Відповідач для зрізання дерева самостійно організував робітників, які зайшли на її прибудинкову земельну ділянку в час відсутності власника будинковолодіння. Вчинивши такі самоуправні дії по зрізанню дерева, він тим самим проявив неповагу до позивача, принизив її.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У відповідності зі ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а особа, яка завдала шкоди неправомірними діями чи бездіяльністю фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому моральну шкоду.

Позивач вважає, що за перенесені моральні страждання у зв'язку із знищенням майна їй повинна бути відшкодована моральна шкода, яку вона оцінює в сумі 5000 гривень та вважає, що це є та мінімальна сума, яка б компенсувала їй заподіяну моральну шкоду.

Однак, аналізуючи вищенаведені сторонами пояснення та показання свідка, суд вважає за необхідне присудження грошового відшкодування моральної шкоди в розмірі 2500 гривень, оскільки в тому числі в зрізанні дерева груші на земельній ділянці позивача брав участь інший сусід ОСОБА_4, який не пересвідчився у дозволі на зрізання цілого дерева, а ОСОБА_3 ввів його в оману про дозвіл з міської ради, чи про будь-яке погодження. Виходячи із засад добросусідства, слід було зрізати гілля груші, що заходило на їх подвіря, якщо це було перепоною у використанні їх земельних ділянок за цільовим призначенням.

Отже, судом при визначенні розміру грошового морального відшкодування враховується і ступінь вини відповідача.

Судом зясовано факт заподіяння позивачеві моральних страждань та втрати як майнового, так і немайнового характеру, обставини, дії, внаслідок яких вони заподіяні. Суд вважає заявлену в позові вимогу про стягнення пяти тисяч гривень завищеною грошовою сумою, яку позивач оцінює як заподіяну їй моральну шкоду саме ОСОБА_3, вказану нереальною і нічим не доведеною в такому розмірі позивачем стосовно відповідача. ОСОБА_1 не зазначила ні в позовній заяві, ані в судовому засіданні з чого вона при цьому виходить, а також інших обставин, що мають значення для вирішення даного спору при такому заявленому розмірі грошового відшкодування ОСОБА_3

У свою чергу відповідачем не доведено суду, що груша зрізана правомірно, чи із згоди позивача, або органу виконавчої влади. Дане спростовується постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Самбірської міської ради №35 від 23.03.2010 року та актом міжвідомчої комісії Самбірського міськвиконкому від 09.06.2010 року. В тому числі під час провадження у цивільній справі відповідач ОСОБА_3 поводив себе процесуально недобросовісно, - під час попереднього розгляду справи заявив, що дерево груша не є зрізаним, що йому дали згоду на зрізання, наводив мотиви про нанесення йому шкоди деревом нічим не обґрунтовуючи та не доводячи, - чим зволікав із розглядом справи та мав намір уникнути цивільній відповідальності.

Тому, аналізуючи матеріали справи, пояснення учасників судового розгляду, суд вважає за необхідне і достатнє частково задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та присудити стягнути як відшкодування моральної (немайнової) шкоди в її користь дві тисячі пятсот гривень, враховуючи в сукупності негативні наслідки, які настали для позивача, ступінь вини в цьому відповідача, виходячи з меж розумності і справедливості. Судом також враховано стан здоровя потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках; час та зусилля, необхідні для відновлення стану здоровя; вік ОСОБА_1

Судові витрати слід віднести на рахунок держави враховуючи особи сторін, їх матеріальне становище.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 2500(дві тисячі пятсот) гривень моральної (немайнової) шкоди.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.С. Казан.