АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-7654/09 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Романюк М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Петренко І.О.

суддів Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2009 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розділ майна та по зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка звернулася до суду з позовом про розділ майна. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 1993 р., під час якого у 2001 р. придбали домоволодіння 42 по вул.С.Ковалевської у м.Дніпропетровську. З урахуванням того, що зазначене домоволодіння є спільною власністю просила визнати за нею право власності на ? частину спірного домоволодіння та виділити зазначену частину в натурі. В уточненому позові позивачка, посилаючись на те, що крім спірного домоволодіння під час шлюбу ними було придбане інше майно, на загальну суму 26 914 грн., яким користується відповідач, просила виділити в натурі та визнати за нею право власності на усе домоволодіння, вартістю 16 550 грн., відповідачу виділити усе інше майно, на загальну суму 26 914 грн. зі стягненням на її користь різниці в розмірі 10 364 грн.

Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом та посилаючись на те, що спірне домоволодіння було придбано ним за власні кошти, одержані від авторського свідоцтва, просив визнати за ним право особистої приватної власності на домоволодіння.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.11.2009 р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, за нею визнано право власності на ? частину домоволодіння 42 по вул.С.Ковалевської у м.Дніпропетровську, в іншій частині позову та задоволені зустрічного позову відмовлено.

Позивачка подала апеляційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.11.2009 р. Посилаючись на те, що при вирішенні справи судом першої інстанції були порушені вимоги норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.11.2009 р. Посилаючись на те, що при вирішенні справи судом першої інстанції були порушені вимоги норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині визнання за позивачкою права власності на ? частину спірного домоволодіння та відмови у задоволенні його позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають на таких підставах.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про визнання за сторонами право власності по ? частині домоволодіння 42 по вул.С.Ковалевської у м.Дніпропетровську за кожним та відмовляючи ОСОБА_3 у задоволені позову про визнання за ним особистого права власності на зазначене домоволодіння, суд першої інстанції дійшов до висновку що спірне домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя. Цей висновок ґрунтується на матеріалах справи й відповідає вимогам закону, оскільки відповідно до ст.ст.22, 28 КпШС Україти та відповідно ст.ст.60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) та у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В судовому засіданні було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що спірне домоволодіння 42 по вул.С.Ковалевської у м.Дніпропетровську було придбано подружжям ОСОБА_3 під час перебування у шлюбі і є спільним сумісним майном.

Відповідно до ч.1, 3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.ст.24, 28 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Посилання відповідача в позовній заяві та у апеляційній скарзі на те, що спірне домоволодіння є його особистим майном не може бути прийнято до уваги бо не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи. Відповідач не надав суду доказів того, що спірне домоволодіння було придбано ним під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу. Надані авторські свідоцтва та копії листів з відмітками про виплату нагороди, а також розписки відповідача про отримання грошей не дають підстав вважати, що спірне домоволодіння є його особистою власністю.

Доводи ОСОБА_2 викладені в апеляційній скарзі відносно того, що суд не розділив інше майно, набуде під час шлюбу, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки рішенням суду в цій частині позову відмовлено, з огляду на те, що сторони не надали доказів як існування майна так і його вартості. Однак, це не позбавляє сторони звернутися до суду з відповідним позовом.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить

Керуючись ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2009 р. залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Судді: