Справа №22-ц-253 Суддя-доповідач - Семеній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого - Маслова В.О.

суддів - Семеній Л.І., Білецького О.М.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 грудня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Косівщинська сільська рада Сумського району, Служба у справах дітей Сумської районної державної адміністрації

про усунення перешкод у користуванні житлом,

встановила:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 10 грудня 2009 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що у спірному житловому будинку постійно проживає з 16 років, як дитина була членом сім»ї своїх батьків, має постійну реєстрацію, а тому має право користуватися кімнатою, яку на цей час займає, як член сім»ї відповідача.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки, її представників ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтримали скаргу з мотивів в ній викладених, представника відповідача ОСОБА_7, яка заперечує проти задоволення скарги, а також пояснення третьої особи ОСОБА_4, та представника служби у справах дітей ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 1.1, та ОСОБА_4 є батьками позивачки ОСОБА_1

Сімейне життя між батьками не склалося і 25 листопада 2003 року вони розлучилися.

За рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 24 червня 2009 року за ОСОБА_3 1.1, визнано право власності на 517/1000 частини будинку і господарських будівель в садибі, розташованої за адресою: с. Косівщина Сумського району, вул.. Молодіжна, 25., яка складається в житловому будинку літ «А-1» з коридору «1-1» площею 9,5 кв.м, вбиральні «1-2»-1 кв.м, ванни «1-3»- 4,3 кв.м, коридору «1-4» - 9,2 кв.м, кухні «1-5»-11,8 кв.м,житлової кімнати «1-6»- 9,4 кв.м, частини коридору «1-8» -6 кв.м, частини житлової кімнати» 1-9»-17 кв.м, житлової кімнати «1-10»-10,8 кв.м, всього приміщень загальною площею 79 кв.м, та ніші горищного приміщення відповідно до розташування приміщень у будинку; по господарських будівлях: кухня літ. «Б», гараж літ.»в», погріб літ.»п/г», вбиральня літ. «Д» та Уг частина огорожі літ. «1-4».

За ОСОБА_4 визнано право власності на 483/1000 частини будинку і господарських будівель в садибі, розташованої в с. Косівщина, Сумського району,, вул.. Молодіжна,25, яка складається в житловому будинку літ.»А-1»: з житлової кімнати «1-7» площею 10,1 кв.м, частини коридору «1-8» -6 кв.м, частини житлової кімнати «1-9»-11,2 кв.м, коридору «1-11»-11,8 кв.м, житлової кімнати «1-12»-25,9 кв.м, житлової кімнати «1-13»-8,9 кв.м, житлової кімнати «1-14»-8,9 кв.м, всього приміщень загальною площею 82,8 кв.м та ніші горищного приміщення відповідно до розташування приміщень у будинку, по господарських будівлях: сарай літ. «Г», сарай «Е» та Уг частина огорожі літ. «1-4».

В 2008 році відповідач по справі ОСОБА_2 одружився та створив нову сім»ю і проживає в належній йому частині будинку.

Мати позивачки, ОСОБА_4 також створила іншу сім»ю і на даний час в належній їй частині будинку не проживає.

ОСОБА_1 проживає у спірному будинку ще з дитинства і після укладення шлюбу в 1994 році разом зі своїми дітьми та чоловіком продовжує там проживати.

Вона має окремий бюджет, спільне господарство з відповідачем не веде і певний порядок користування житловим приміщенням не обумовлювався.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі не заперечує право користування позивачкою належним йому житлом. Проте, між ними виник спір щодо участі позивачки у витратах по утриманню будинку, оскільки вона відмовилась укладати з ним договір найму кімнати.

Вказані факти правильно встановлені судом на підставі належним чином досліджених та оцінених доказів, на які суд послався в рішенні.

Відповідно до ч.І ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.І ст. 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому нележать, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вимог позивачки щодо визначення за нею право користування житловою кімнатою 1-10 та господарськими приміщеннями, оскільки право визначати житлове приміщення, яке вона має право займати, надано лише власнику майна.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали об"єктивну оцінку.

Рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 грудня 2009 року в дані справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту 'її проголошення і може бути оскаржена касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з набранню нею законної сили.

Головуючий:

Судді: