АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-2168/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2010 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів Деревянка О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі Горобець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2009 року про забезпечення позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2009 року вирішено питання про забезпечення позову ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, шляхом накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна АДРЕСА_1, рухомого майна, яке належить на праві власності відповідачу - автомобіль Мегсеdеs-Веnz; 412D, д/н НОМЕР_1; накладено арешт на все майно АДРЕСА_2, в межах заявлених позовних вимог в розмірі 172268,12 грн. та грошові кошти, (а.с.28).

З даною ухвалою судді не погодився відповідач ОСОБА_2 і подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування ухвали судді від 23 вересня 2009 року.

Розглянувши матеріали справи, законність і обгрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу судді частково скасувати, виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися обєктом прав, що став предметом спору.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім наведеного, колегія суддів бере до уваги, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен також відповідно до вимог ч. 4 ст. 153 ЦПК України з метою запобігання зловживання забезпеченням позову обговорити можливість внесення застави, достатньої для такого запобігання, чого зроблено не було.

Разом з цим, розглядаючи заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову суд не врахував положення норм ст.ст.151-153 ЦПК України та зазначені розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України.

Забезпечуючи позов шляхом заборони відчуження у будь-який спосіб нерухомого майна по вул.

Космічна, 91 кв.21, м. Запоріжжя, накладення арешту на все майно за цією ж адресою, в межах заявлених позовних вимог в розмірі 172268,12 грн. та грошові кошти, суддя наведені положення процесуального закону до уваги не взяв, не витребував докази у позивача на підтвердженні необхідності забезпечення позову, не зясував, що виконання зобовязань за укладеним 30 вересня 2005 року з ОСОБА_2 кредитно-заставним договором, відповідно до п.п. 7,8, 17.9-17.11 договору забезпечено в повному обсязі заставним майном - Мегcedes-Веnz 412D, д/н НОМЕР_1.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасувати оскаржувану ухвалу, як постановлену з порушенням ст.ст.151, 152 ЦПК України в частині заборони відчуження у будь- який спосіб нерухомого майна АДРЕСА_1, накладення арешту на все майно за цією ж адресою, в межах заявлених позовних вимог в розмірі 172268,12 грн. та грошові кошти, що обліковуються на рахунках ОСОБА_2.

Разом з тим, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає достатнім, співмірним заявленим вимогам, та необхідним забезпечити заявлений позов шляхом заборони відчуження у будь-який спосіб належного відповідачу на праві власності автомобілю НОМЕР_2, який є заставленим майном за укладеним кредитно-заставним договором між позивачем та відповідачем, тому в цій частині ухвала судці місцевого суду підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153,303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2009 року скасувати в частині накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна АДРЕСА_1, накладення арешту на все майно АДРЕСА_3, в межах заявлених позовних вимог в розмірі 172268,12 грн. грошові кошти, що обліковуються на рахунках ОСОБА_2.

В іншій частині ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 20 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді