Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 2-337/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2010 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Гури А.І.

при секретарі Журбі С.П.

за участю: представника позивача Огінського Р.І.

прокурора Олійник С.А.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодима, Одеської області, цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації (далі-РДА) Одеської області в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Служба у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області діючи як орган опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини, звернувся з вимогою позбавити батьківських прав відповідача стосовно ОСОБА_3 у зв'язку з ухиленням того від виконання своїх обов"язків по вихованню і утриманню сина.

В судовому засіданні, обгрунтовуючи свої вимоги представник позивача (за посадою) посилався на те, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати дитини - ОСОБА_4 - померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Дитина в теперішній час проживає разом з бабою - ОСОБА_5 в с. Щурівка, Ічнянського району, Чернігівської області. Батько дитини, відповідач на протязі восьми років ухиляється від виконання обов»язку по вихованню та утриманню дитини. Просить позбавити того батьківських права щодо ОСОБА_3.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що в той час коли ще дружина була жива, то постійно їздив до сина, надавав матеріальну допомогу. В теперішній час надсилає грошові перекази для дитини. Спілкуватися з сином і приймати яку-небудь участь у того вихованні не має змоги, оскільки баба - ОСОБА_5 не дозволяє цього робити. Чинить всілякі перешкоди для нього в зустрічі з дитиною. Хоче забрати дитину до себе в с. Серби.

Згідно висновку органу опіки та піклування Кодимської районної державної адміністрації Одеської області від 24 березня 2010 року відповідача необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_3, 1999 року народження.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2, останній мешкає в с. Серби, Кодимського району Одеської області з жінкою, шлюб з якою не зареєстрований, у будинку, що йому не належить. Має низький рівень достатку. Не працює.

Згідно заяви ОСОБА_5, та бажає стати опікуном малолітнього ОСОБА_3.

Згідно довідки Щурівської сільської ради Ічнянського району, Чернігівської області №139 від 9 червня 2010 року ОСОБА_3 проживає в сім»ї своєї баби - ОСОБА_5.

Вислухавши вимоги представника позивача, пояснення прокурора та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з таких мотивів.

Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року №2402-ІІІ забороняє будь-яке насильство над дітьми і зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Такий же обов'язок щодо виховання та розвитку дитини на батьків покладає і стаття 59 Закону України "Про освіту".

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Згідно частини 2 статті 164 СК України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Аналізуючи вказані норми Закону, суд приходить до висновку, про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити.

В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні встановлено, що до смерті матері дитини відповідач постійно спілкувався з дитиною (це твердження відповідача позивачем не спростоване) надавав матеріальну допомогу, а після смерті ОСОБА_4, баба дитини - ОСОБА_5 залишили її у себе і всіляко перешкоджає батьку дитини спілкуватися з нею. Тобто, суд не вбачає в діях відповідача в цьому випадку винної поведінки.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, суд відмовляючи в позові про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його сина, виходив з того, що таке рішення дасть певний позитивний результат у долі дитини. Сім»я буде хоч і не повна, але у дитини буде батько.

На підставі ст.ст.164 ч.1 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Служби у справах дітей Кодимської РДА Одеської області в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити в повному обсязі.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Кодимський районний суд.

Суддя А.І. Гура