АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Гальонкіна С.А.

Суддів: Корнієнка В.І., Панченка О.О.

при секретарі : Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2010 року

по справі за позовом ПАТ «Мегабанк» в особі Полтавської філії ПАТ «Мегабанк» до ТОВ «НВП Творчість», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ«Мегабаню> про визнання недійсним договору поруки ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2010 року позов ПАТ «Мегабанк» в особі Полтавської філії ПАТ «Мегабанк» до ТОВ «НВП Творчість», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ«Мегабанк» про визнання недійсним договору поруки відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «НВП Творчість», ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Мегабанк» в особі Полтавської філії ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 32-ю/2007 від 12 липня 2007 року у розмірі 131 105 грн. 33 коп., суму сплаченого судового збору в розмірі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250 грн., а всього 133 055грн. 33 коп.

Апелянт - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на дане рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2010 року .

Вважає що при винесенні рішення судом не були враховані всі обставини по справі, рішення винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2010 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача - визнати договір поруки від 12 липня 2007 року, укладений між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_3 недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, підстав для її задоволення та скасування рішення не вбачає.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності з ч.З ст. 10, ч. 1ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із матеріалів справи , 12 липня 2007 року між ВАТ «Мегабанк» ( правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк») та ТОВ «Декалог» ( правонаступником кого є ТОВ «НВП Творчість») було укладено кредитний договір.

09 квітня 2008 року між ВАТ «Мегабанк» та ТОВ «НВП Творчість» укладено додаткову угоду, якою змінено суму кредиту з 150 000, 00 гри. до 250 000, 00 грн., процентну ставку з 17,5% до 18% та графік зменшення кредитної лінії.

05 травня 2008 року між ВАТ «Мегабанк» та ТОВ «НВП Творчість» укладено додаткову угоду, якою змінено процентну ставку з 18 % до 22% річних.

Згідно п. 1.1 кредитного договору банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі 150 000, 00 грн. на строк користування з 12 липня 2007 року по 12 липня 2008 року, зі сплатою 17,5 % річних.

Пунктом 2.4 договору визначено повернення кредиту згідно з графіком зменшення ліміту кредитної лінії.

відповідно до п. п. 4.2.1, 4.2.3 кредитного договору позичальник зобовязаний повернути отриманий кредит в повному обсязі до 16 год. 00 хв. 10 липня 2008 року та своєчасно здійснювати сплату нарахованих процентів за користування кредитом та комісійної винагороди, в порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно ст.. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк( термін).

Судом встановлено , що ТОВ «НВП Творчість» умови кредитного договору належним чином не виконувало, суму кредиту та нараховані відсотки відповідно до умов кредитного договору не сплачувало.

З розрахунку ВАТ «Мегабанк» вбачається, станом на 15 травня 2009 року загальна заборгованість ТОВ «НВП Творчість» перед банком становила 131 105, 31 грн., у тому числі 68 614, 76 грн. - залишку по кредиту, 62 500, 57 грн. - штрафу.

Статтею 610 ЦК України визначено, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання).

З метою забезпечення зобовязання по кредитному договору 12 липня 2007 року між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 32-ю/2007-П.

Згідно даного договору ОСОБА_3 відповідає перед ВАТ «Мегабанк» за порушення зобовязання боржником у тому ж обсязі що і сам боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, комісійної винагороди, відшкодування збитків.

ОСОБА_3 несе відповідальність як солідарний боржник.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя.

Враховуючи вищевикладене, суд вірно прийшов до висновку про стягнення з ТОВ «НВП Творчість», ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2 про розірвання договору поруки № 32-ю/2007-П від 12 липня 2007 року, суд вірно прийшов до висновку про відмову в задоволенні цих позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку .

Порука є угодою щодо прийняття третьою особою на себе обовязку поручитись перед кредитором за виконання боржником свого обовязку та нести відповідальність за невиконання або неналежного виконання зобовязання боржником шляхом відшкодування в грошовій формі того, що не було виконане боржником.

Таким чином порука є способом забезпечення виконання грошового зобовязання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю. Договір поруки не створює обовязків для будь - яких інших осіб, крім сторін за цим договором.

Згідно ст.. 73 СК України, за зобовязання одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Таким чином при укладені договору поруки ОСОБА_3, права ОСОБА_2 порушено не було.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, підстави зазначені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, тому задоволенню вона не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 308 ,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити .

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) ОСОБА_4

(підпис) ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1