У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Павлишина О.Ф.

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

при секретарі Глинському О.А.

з участю адвоката ОСОБА_1,

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 22 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з участю третьої особи ОСОБА_4, про усунення перешкод -,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 22 квітня 2010 року первісний позов задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі № 144 будинку № 34 на вулиці В.Великого у м.Львові. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що акти житлово-експлуатаційної організації складалися за його відсутності, Вважає, що суд невірно прийняв пояснення допитаних по справі свідків та докази про отримання поштової кореспонденції і обслуговування у медичному закладі, розташованому біля спірної квартири. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позову та відмову у задоволенні первісного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по справі, виходив з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1, складається з трьох кімнат з комунальними вигодами, має загальну площу 57,2 кв. м, житлова площа квартири становить 37,8 кв.м.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім»ї і прописку, виданої ЛКП «Сонячне» №180 від 20 січня 2009року (а.с.6), в спірній квартирі зареєстровані позивачі - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, відповідач - ОСОБА_2

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Актами ЛКП«Сонячне» від 10 квітня 2008 року (а.с.7), 4 червня 2008 року (а.с.8), 10 вересня 2008 року (а.с.9), 26 січня 2009 року (а.с. 10) стверджується, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 з 1989 року не проживає.

З листа від 12 березня 2009року №39-411 ЛКП «Львівтеплоенерго» (а.с.43-48), вбачається, що 26 березня 2001року отримано від громадянки ОСОБА_3, проживаючої за адресою знаходження спірної квартири, заяву від 19 березня 2001 року з проханням не проводити нарахування за підігрів води на її сина ОСОБА_6, який не проживає за вказаною адресою з липня 1999 року, а також провести перерахунок боргу за воду згідно акту ЖЕК-208, який підтверджує відсутність відповідача ОСОБА_6 (ОСОБА_2В.). Разом з актом ЖЕК-208 підприємству було надано копію закордонного паспорта на прізвище відповідача ОСОБА_6 разом з копіями віз. Такий перерахунок проведено.

Як вбачається з листа ВАТ «Львівгаз» від 10 грудня 2009 року з додатками (а.с.111-114), листа ВАТ «Львівобленерго» від 23 листопада 2009 року з додатками (а.с.101), квартира АДРЕСА_2 обладнана відповідними лічильниками, особовий рахунок на оплату послуг за квартиру відкрито на ім»я покійного брата відповідача - ОСОБА_8 Наявне споживання та оплата газу і світла, в тому числі, і після смерті ОСОБА_8 проводилось ОСОБА_2, що свідчить про фактичне користування квартирою №4 по вулиці Мирній, 17 у м. Львові ОСОБА_2, проживання в ній та користування комунальними послугами.

Листом СП «Українська хвиля» від 16 квітня 2010 року стверджується, що з відповідачем ОСОБА_6В.(ОСОБА_2В.), укладено договір за № 1000723 від 22 лютого 2005 року про надання послуг телефонії (встановлення і обслуговування телефону) за адресою: АДРЕСА_3. Це є свідченням проживання у зазначеній квартирі. Даний договір розірвано 6 березня 2008 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав, що він після смерті 1 жовтня 2007року брата ОСОБА_8 він звернувся із заявою від 14 грудня 2007року від імені брата про знаття з балансу місцевих рад квартири АДРЕСА_4 та передачу йому на самостійне обслуговування, що свідчить про його фактичне проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Факт непроживання відповідача в квартирі АДРЕСА_1 та проживання відповідача з 2004 року у квартирі АДРЕСА_4 підтверджують показаннями допитаних судом свідків.

Суд першої інстанції на підставі аналізу наданих по справі доказів, прийшов до висновку про те, що відповідач не проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, а постійно проживав після повернення з - за кордону в 2004 році у квартирі АДРЕСА_5 до моменту відчуження квартири 11 серпня 2009 року. Той факт, що відповідач під час розгляду справи в суді відчужив квартиру АДРЕСА_6 згідно договору купівлі - продажу квартири від 11 серпня 2009 року ( а.с.57), не надає і не відновлює його право на користування квартирою № 144 в будинку № 34 по вул. В.Великого у м. Львові. Суд зробив висновок, що відповідач без поважних причин не проживав у спірній квартирі понад 6 місяців підряд. За цей час він зберігав інтерес до іншого житла, у якому проживав. Підстави для збереження за ним житла у спірній квартирі, передбачені ст. 71 ЖК України, не встановлені.

Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнані такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Докази про наявність перешкод, які чинилися відповідачу ОСОБА_2 у користуванні квартирою № 144, що по вул. В.Великого № 34 у м. Львові, не надані.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав задоволення первісного позову. Суд виходив з того, що ОСОБА_2 фактично не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, витрат по утриманню квартири не несе, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, добровільно залишив квартиру, а тому слід визнати його таким, що втратив право користування квартирою № 144 в будинку № 34 по вул. В.Великого у м. Львові; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення Франківського районного суду м.Львова відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 22 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: