Ізяславський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-170/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2010 року Ізяславський райсуд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., при секретарі Новіковій Л. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Ізяславського райсуду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків, мотивуючи це тим, що він до 31 серпня 2009 року орендував приміщення по провулку Вокзальному, 4, в м. Ізяславі, де здійснював торгівельну діяльність. Біля орендованого приміщення по провулку Вокзальному в м. Ізяславі стояв належний позивачеві стіл-прилавок, з якого він проводив торгівлю. В ніч з 5 на 6 вересня 2009 року стіл-прилавок зник. Позивач 06 вересня 2009 року звернувся до Ізяславського РВ УМВСУ з заявою про крадіжку стола-прилавка. З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи він довідався, що ОСОБА_2 самовільно безпідставно привласнила належний позивачу стіл-прилавок, забравши у власне господарство та пошкодила його. Внаслідок таких дій відповідачки позивач вважає, що різко зменшились його прибутки через неможливість виставити асортимент товару для огляду споживачів. ОСОБА_1 вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідачки йому була завдана шкода на суму 5100 грн., з яких 1260 грн. вартість прилавка, 250 грн. вартість проведеної експертної оцінки стола-прилавка, 3590 грн. упущена вигода, яка становить різницю між найвищим доходом в серпні та найнижчим доходом в вересні.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала.

Допитавши сторони, свідків, перевіривши матеріали справи, матеріали Ізяславського РВ УМВСУ № 987 по заяві ОСОБА_1, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно вимог ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

05 вересня 2009 року у другій половині дня ОСОБА_2 за допомогою сторонніх осіб забрала стіл-прилавок з місця, де він знаходився по провулку Вокзальному в м. Ізяславі, демонтувала, пошкодивши його, та перенесла до свого господарства, що підтверджується поясненнями позивача, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, матеріалами Ізяславського РВ УМВСУ № 987 по заяві ОСОБА_1 та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи, проти чого не заперечує сама відповідачка.

Стіл-прилавок, який забрала ОСОБА_2 належить ОСОБА_1, що підтверджується накладною № 786, квитанцією № 962 до прибуткового касового ордеру, згідно яких позивач придбав стіл-прилавок у ТОВ «Ринок» 23 квітня 2002 року, поясненнями свідків ОСОБА_6, котрий допомагав доставляти позивачу вказаний стіл-прилавок з території ринку на провулок Вокзальний в м. Ізяславі, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, котрі на прохання позивача проводили поліпшення зазначеного стола-прилавка, ОСОБА_9, котра стверджує, що саме зазначений стіл-прилавок належить ОСОБА_1

При цьому суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_10 про те, що вказаний стіл-прилавок належить йому, оскільки при демонстрації фотознімків столів-прилавків, які знаходились по провулку Вокзальному в м. Ізяславі, за наявності трьох прилавків, два з яких були зображені на фотознімку, який демонструвався, він не зміг чітко вказати на той прилавок, що належить саме йому, потребував підказок. На підтвердження своїх показів свідок ОСОБА_10 будь-яких документів, що посвідчують факт придбання ним стола-прилавка, суду не надав, мотивуючи це тим, що такі документи у нього не збереглись. Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що дійсно ОСОБА_10 належить один із столів-прилавків, розташованих по провулку Вокзальному в м. Ізяславі, однак категорично стверджувала, що це інший стіл-прилавок, а не той, що був забраний відповідачкою.

Посилання відповідачки на те, що вона правомірно забрала стіл-прилавок з провулку Вокзального в м. Ізяславі, оскільки мала на це дозвіл міського голови, в ході судового розгляду підтвердження не знайшов.

Наявність рішення четвертої сесії Ізяславської міської ради 23 скликання від 23 вересня 1998 року про заборону вуличної торгівлі по провулку Вокзальному в м. Ізяславі не надало відповідачці права на розпорядження чужим майном, яке знаходиться по цьому провулку.

Допитаний в якості свідка міський голова ОСОБА_11 підтвердив факт розмови з ОСОБА_2, однак заперечив те, що давав їй дозвіл на демонтаж та вилучення стола-прилавку, повідомив, що він запропонував відповідачці встановити власника та вирішити це питання з власником.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач був позбавлений права власності на стіл-прилавок внаслідок неправомірних дій відповідачки.

Вартість стола-прилавка, який забрала та пошкодила ОСОБА_2, становить 1260 грн., що підтверджується висновком ПП «Ізяслав-експерт» про вартість майна від 02 грудня 2009 року. Відповідачка проти вказаної вартості заперечила, однак будь-яких доказів про іншу вартість стола-прилавку суду не надала.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування йому відповідачкою реальних збитків в сумі 1260 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивач являється приватним підприємцем, здійснює торгівельну діяльність, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та свідоцтвом про сплату єдиного податку.

ОСОБА_1 посилається на те, що він здійснював торгівлю зі столу-прилавка по провулку Вокзальному в м. Ізяславі, а коли ОСОБА_2 забрала стіл-прилавок, його дохід суттєво знизився, обґрунтовуючи свої вимоги даними власної книги обліку доходів та витрат № 1, просить стягнути з відповідачки упущену вигоду за період з вересня по грудень 2009 року.

ОСОБА_2 стверджує, що позивач здійснював вуличну торгівлю по провулку Вокзальному в м. Ізяславі без відповідних правових підстав.

Рішенням четвертої сесії Ізяславської міської ради 23 скликання від 23 вересня 1998 року «Про вуличну торгівлю в місті» вулична торгівля по провулку Вокзальному в м. Ізяславі заборонена, що підтверджується рішенням сесії, поясненнями міського голови, свідка ОСОБА_10

Позивач не надав суду будь-яких доказів наявності у нього дозволу на здійснення торгівлі або розміщення реклами товарів по провулку Вокзальному в м. Ізяславі, послався на рішення тридцять восьмої сесії Ізяславської міської ради 5 скликання від 24 лютого 2010 року «Про упорядкування надання дозволів на дрібнороздрібну торгівлю на території міста Ізяслава», згідно якого рішення сесії від 23 вересня 1998 року «Про вуличну торгівлю в місті» втратило чинність, що підтверджується рішенням сесії.

Суд приймає до уваги, що рішення сесії міської ради «Про упорядкування надання дозволів на дрібнороздрібну торгівлю на території міста Ізяслава» прийняте 24 лютого 2010 року, а позивач вимагає відшкодування втраченої вигоди за період з вересня по грудень 2009 року, тобто до прийняття рішення про втрату чинності рішення сесії Ізяславської міської ради «Про вуличну торгівлю в місті». Таким чином за звичайних обставин позивач не мав права здійснювати вуличну торгівлю та розміщати власну рекламу товарів по провулку Вокзальному в м. Ізяславі, а тому суд приходить до висновку, що немає підстав для відшкодування позивачеві упущеної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 Цивільного процесуального Кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:

1) витрати на інформаційно-технічне забезпечення;

2) витрати на правову допомогу;

3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою

до суду;

4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів,

перекладачів та проведенням судових експертиз;

5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем

їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду

справи.

Згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

В ході судового розгляду справи судові експертизи не призначались, тому підстав для відшкодування позивачеві вартості проведення експертної оцінки немає.

Суд приходить до висновку, що відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідачки підлягають судові витрати, які складаються з сум сплаченого при подачі позовної заяви державного мита та оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення цивільної справи, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 16, 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 62, 63, 64, 79, 81, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 291, 292, 294, 296 ЦПК України,

Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки м. Ізяслава, пров. Вокзальний, 3, на користь ОСОБА_1 1260 грн. завданих збитків та 42 грн. 25 коп. судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання заяв про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду Хмельницької області через Ізяславський райсуд.

Суддя: