АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-1775/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2010 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Петренко І.О.

суддів Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 листопада 2009 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, відділ опіки та піклування Індустріальної районної ради про усунення перешкод в користуванні власністю і зустрічним позовом про вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2009року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с.68-70) до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою 65 по пр.Миру,63 в м.Дніпропетровську, що належить йому направі власності, мотивуючи позовні вимоги тим, що в 2004 році уклав шлюб з відповідачкою, яка разом з донькою ОСОБА_4 вселилися в його квартиру в якості членів сімї і були там зареєстровані. В 2005 році у них народився син. В 2008 році їх сімя розпалась, шлюб розірвано.

Ще до розірвання шлюбу, 15 липня 2008 року, відповідачка разом з дітьми виселилася з квартири, при цьому забрала всі свої речі і речі дітей, а також майно придбане в період шлюбу, а також зобовязалась до 25 липня того ж року знятися з реєстраційного обліку, про що видала розписку. В подальшому відповідачка відмовилась знятися з реєстрації чим порушує його права, як власника квартири, тому позивач просив усунути перешкоди в користуванні даною квартирою, зобов'язавши відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку відповідачку з неповнолітніми дітьми.

Відповідачка звернулась до суду з зустрічним позовом про вселення, посилаючись на те, що спочатку, після припинення шлюбних відносин, вони з позивачем домовились про порядок користування спірною квартирою, а починаючи з липня 2008 року він став з'являвся вдома вночі та влаштовував сварки, погрожуючи викинути її та дітей з вікна 10-го поверху, якщо вони не покинуть квартиру негайно. 15 липня 2008 року вона була змушена разом з дітьми в терміновому порядку виїхати з квартири. Посилаючись на порушення своїх та неповнолітніх дітей прав ОСОБА_2 просила вселити їх у спірну квартиру.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 листопада 2009 року позов ОСОБА_3 задоволено, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачкаставить питання про скасування рішення та про ухвалення нового, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши її матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про усунення ОСОБА_3 перешкод в користуванні квартирою, зобовязуючи третю особу зняти з реєстраційного обліку відповідачку з неповнолітніми дітьми, суд виходив з того, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно з вимогами ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Проте наведені мотиви не можна визнати обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира належить позивачеві напідставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 1997 року. В 2004 році сторони уклали шлюб, після чого відповідачка разом з донькою ОСОБА_4 в установленому законом порядкувселилися в якості членів сімї позивача в його квартиру і набули права користування цим жилим приміщенням. В 2005 році у сторін народився син, пізніше їх сімя розпалась, шлюб розірвано, з липня 2008 року відповідачка з дітьми в квартирі не проживають. ОСОБА_3 просив захистити його право власника квартири шляхом зняття з реєстраційного обліку колишніх членів його сімї.

Районний суд не звернув уваги на те, що обєкт власності жиле приміщення, тому режим проживання у ньому регулюється нормами ЖК.

Відповідно до положень ст.156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником.

Оскільки ні відповідачка, ні діти не визнані у встановленому порядку такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням, у суду не було підстав для зняття їх з реєстраційного обліку.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про вселення, суд не навів в рішенні відповідних мотивів і залишив поза увагою те, що відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.

Враховуючи те, що, суд першої інстанції не взяв до уваги наведених обставин, ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне його рішення скасувати у відповідності з п. п. 2,3 ч.1 ст. 309 ЦПК України та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовуТарасюка В.А. та про задоволення зустрічного позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 листопада 2009 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю.

Вселити ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1.

Рішеннявступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду Українипротягомдвохмісяців.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: